Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

14 серпня 2025 року м. Рівне

Справа № 572/3836/25

Провадження № 11-сс/4815/232/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Сарненського районного суду Рівненської області від 18 липня 2025 року про обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000211 від 07.04.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Сарненського районного суду Рівненської області від 18 липня 2025 року задоволено клопотання старшої слідчої СВ Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_8 та обрано щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 14 вересня 2025 року. Одночасно визначено розмір застави в межах 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121 120 грн.. У разі внесення застави покладено на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Не погодившись з рішенням суду, захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що жоден ризик, передбачений ч.1 ст.177 КПК України, слідчим та прокурором недоведений.

Вважає, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що матеріальна шкода відсутня, підозрюваний раніше не судимий, до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, одружений, є багатодітним батьком трьох неповнолітніх дітей, має міцні соціальні зв`язки, згідно характеристики міської ради з місця проживання характеризується позитивно.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді від 18 липня 2025 року та постановити нову, якою застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 , будучи повідомленим про дату, час та місце апеляційного розгляду, в призначений час до суду апеляційної інстанції не з`явився, про поважність причин своєї неявки суду не повідомив і ніяких клопотань про відкладення розгляду не подавав, а тому, відповідно до вимог ч. 4 ст.405 КПК України, а також з урахуванням думки ОСОБА_6 , який не заперечував проти розгляду апеляційної скарги за відсутності захисника, апеляційний суд враховуючи, що його неявка не перешкоджає проведенню розгляду, вважає можливим розглянути апеляційну скаргу без участі захисника ОСОБА_7 ..

Заслухавши суддю-доповідача, доводи підозрюваного на підтримання апеляційної скарги, думку прокурора, який просив залишити рішення слідчого судді без зміни, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного і його поведінки.

З матеріалів провадження вбачається, що 05 червня 2025 року та 16 липня 2025 року ОСОБА_6 , перебуваючи в м. Сарни Рівненської області, переслідуючи корисливий мотив, спрямований на незаконне збагачення за рахунок незаконного збуту психотропних речовин, обіг яких відповідно до положень вимог ст.ст.7, 12, 17, 19, 20, 23, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» № 61/95-ВР від 15.02.1995 року з наступними змінами, на території України заборонено, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, незаконно збув особі зі зміненими анкетними даними за 500 гривень порошкоподібну речовину білого кольору, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, яку ОСОБА_6 незаконно зберігав при собі з метою збуту.

17.07.2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Вимогами ст.177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченимпокладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Апеляційний суд вважає, що рішення про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою постановлене слідчим суддею з дотриманням вимог зазначених статей.

Так, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про існування обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, що підтверджується доказами, зібраними органом досудового розслідування, а саме: протоколом за результатами проведення НСРД, протоколом допиту свідка зі зміненими анкетними даними, протоколами допитаних понятих, висновком експерта таіншими матеріалами провадження.

Також, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про доведеність існування ризику переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки у разі доведення винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину останньому загрожує покарання у виді позбавлення волі строком від 6 до 10 років з конфіскацією майна. І хоч тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

На думку апеляційного суду, на даному етапі досудового розслідування доведеним є ризик незаконного впливу на свідка особу із зміненими анкетними даними, оскільки в матеріалах кримінального провадження наявна письмова заява вказаної особи ОСОБА_9 , відповідно до якої остання зазначила, що боїться за своє життя та здоров`я, так як ОСОБА_6 може чинити на неї тиск та шляхом погроз, вмовляння чи переконання іншим чином з метою зміни показань у справі.

Крім того, в разі обрання підозрюваному запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, реальним є ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити злочин, в якому останній наразі підозрюється, оскільки згідно з матеріалами справи, ОСОБА_6 офіційно не працевлаштований, не має постійних доходів, що дає підстави вважати, що вчинення злочинів є основним джерелом доходу для нього. При цьому також встановлено, що на даний час СД Сарненського ВРП ГУНП в Рівненській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000156 від 01.07.2025 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України по факту зберігання при собі поліетиленового тубуса з білою кристалічною речовиною та поліетиленового згортка, обмотаного клейкою стрічкою чорного кольору, в якій знаходилася кристалічна речовина білого кольору, що вказує на те, що ОСОБА_6 систематично займається протиправною діяльністю у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин.

Доводи підозрюваного щодо міцних соціальних зв`язків, а саме те, що він має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, те, що дружина не працює, а він кається та шкодує про вчинене беруться до уваги колегією суддів, однак жодним чином не спростовують і не зменшують існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Всі інші доводи захисника спростовуються наведеним вище, оскільки під час розгляду клопотання слідчим суддею було належним чином перевірено та досліджено докази, надані прокурором та стороною захисту, дані, які характеризують особу підозрюваного, характер інкримінованого правопорушення, а також належним чином мотивовані висновки та наведені обґрунтовані підстави для застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, позаяк перебування підозрюваного на волі призведе до неможливості повного та об`єктивного досудового розслідування з вищенаведених причин.

Разом з тим, при постановленні ухвали слідчий суддя, з врахуванням вимог ч.3 ст.183 КПК України, визначив підозрюваному альтернативний запобіжний захід у вигляді застави з врахуванням тяжкості інкримінованих злочинів та наявних ризиків, який достатньою мірою гарантував би виконання останнім покладених на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Всі інші питання, фактичні обставини кримінального провадження, питання винуватості чи не винуватості в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Таким чином, під час розгляду клопотання слідчої з`ясовані всі обставини, які мають значення для вирішення питання про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу, які були оцінені в сукупності та стали підставою для прийняття законного судового рішення, тому апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції,а відтак і для задоволення апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Сарненського районного суду Рівненської області від 18 липня 2025 року про обрання щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000211 від 07.04.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3