УХВАЛА

про відмову в задоволенні клопотання

19 червня 2025 рокуСправа № 495/4097/25
Номер провадження 1-кс/495/1207/2025

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

із участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представника власника майна ОСОБА_3 ,

розглянувши клопотання дізнавача СД Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000206 від 06.06.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 358 Кримінального кодексу України,

встановив:

до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області 13.06.2025 року надійшло клопотання дізнавача СД Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_5 , в рамках кримінального провадження №0000206 від 06.06.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, про накладення арешту на майно.

Клопотання мотивоване тим, що 05.06.2025 до Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення від працівника прикордонної служби ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час проходження прикордонного контролю в пункті пропуску «СтарокозачеТудора», з метою безперешкодного перетину державного кордону України та ухилення від військової служби, надав на паспортний контроль висновок про когнітивні порушення у громадян похилого віку, внаслідок яких вони потребують надання соціальних послуг з догляду на непрофесійній основі, виданий 29.04.2025 на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , КНП «Побузька селищна лікарня» Побузької селищної ради, із можливими ознаками підробки, тим самим використовуючи завідомо підроблені документи.

За даним фактом 06.06.2025 відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000206 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

05 березня 2025 року в період з 23:15 до 23:30 за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, автошлях Р-72, у приміщенні ПП «Старокозаче» було проведено огляд місця події, у ході якого було виявлено та вилучено: висновок про когнітивні порушення у громадян похилого віку, внаслідок яких вони потребують надання соціальних послуг з догляду на непрофесійній основі, виданий 29.04.2025 на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , КНП «Побузька селищна лікарня» Побузької селищної ради, який упаковано у спеціальний пакет WAR1932792.

В судове засідання прокурор, дізнавач не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомленні. В матеріалах справи міститься заява прокурора в якій вона просить розглдя клопотання здійснювати без її участі.

Представник власник майна у судовому засіданні просив відмовити у клопотанні у зв`язку із тим, що в матеріалах клопотання відсутні докази про визнання вилученого речовим доказом.

Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали клопотання, встановлено таке.

Досудове розслідування здійснюється у кримінальному провадженні№0000206 від 06.06.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційним наглядом на строк до двох років, або обмеженням волі на той самий строк.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з абзацом 2 частини першої статті 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. (ч. 2 ст. 170 КПК).

Відповідно до частини другої статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

В судовому засіданні встановлено, що підставою для арешту висновку про когнітивні порушення у громадян похилого віку, внаслідок яких вони потребують надання соціальних послуг з догляду на непрофесійній основі, виданий 29.04.2025 на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , КНП «Побузька селищна лікарня» Побузької селищної ради, який упаковано у спеціальний пакет WAR1932792, що вилучено під час проведення огляду місця події за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, автошлях Р-72 приміщення ПП «Старокозаче», прокурор вказала необхідність забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 3 ст. 173 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Аналізуючи наведені вимоги закону, слідчий суддя переконаний, що висновок органу досудового розслідування щодо відповідності майна тим чи іншим ознакам ст.98 КПК України може бути зроблений лише на підставі постанови, яка має відповідати вимогам ч.5 ст.110 КПК України, зокрема містити мотиви прийнятого рішення.

Проте на час розгляду слідчим суддею клопотання про арешт майна, в матеріалах клопотання відсутня постанова слідчого про визнання вказаного висновку речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000206 від 06.06.2025.

Відсутність постанови про визнання майна речовим доказом, як окремого процесуального документа, який фіксує висновок слідчого про набуття майном статусу речового доказу та мотиви з яких він дійшов такої думки, позбавляє слідчого суддю можливості провести аналіз та зробити висновок про відповідність цього майна положенням ст. 98 КПК України та наявність чи відсутність підстав для арешту майна саме з метою його збереження як речового доказу, оскільки слідчий суддя не наділений правом самостійного визначення підстав, передбачених ст. 98 КПК України та має здійснювати контроль правильності прийнятого слідчим рішення.

На переконання слідчого судді, в матеріалах, які додані до клопотання прокурора, відсутні докази, що об`єкт нерухомості, на який останній просить накласти арешт, зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає вимогам ст. 98 КПК України, що вказує на формальність доводів прокурора про наявність у майна ознак речового доказу.

Відповідно до ч.2 ст. 92 КПК України обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.

Вказане свідчить про відсутність правових підстав для накладення арешту на майно з метою забезпечення кримінального провадження у вигляді збереження речових доказів, на які посилається прокурор, оскільки ним не надано доказів на підтвердження вказаних обставин, а за наявних матеріалів дане твердження є передчасним та таким, що ґрунтується на припущеннях.

Відповідно до частини першої статті 173КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку про необґрунтованість клопотання та відсутність підстав для його задоволення.

Керуючись статтями 131, 132, 167, 170-173, 175 КПК України, слідчий суддя

постановив:

у задоволенні клопотання про арешт майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня проголошення.

Повний текст ухвали складено об 11:00 год. 20.06.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1