Справа №337/3172/25
Номер провадження 1-кп/337/431/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2025 рокум. Запоріжжя

Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинувачених - ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_5 за кримінальним провадженням за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 за ч.2 ст.289 КК України

В С ТА Н О В И В :

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, посилаючись на те, що встановлені передбачені п. 1,2,3,5 частини першої ст. 177 КК України: обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та вчинити інше кримінальне правопорушення не відпали та продовжують існувати, підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу відсутні.

Обвинувачений ОСОБА_5 не заперечив проти продовження строку тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_4 підтримав думку свого підзахисного.

Обвинувачений ОСОБА_6 просить вирішити клопотання на розсуд суду.

Відповідно до п. 79 рішення в справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року «розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості».

При вирішенні питання щодо продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд виходить з наступного.

Вирішуючи клопотання, заявлене прокурором, враховуючи вимоги ст. 177, 178, 183 КПК України, суд приймає до уваги його винятковість, оцінює в сукупності усі обставини інкримінованого злочину, ступінь тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення та на глибоке переконання вважає, що на даний час ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були підставою для застосування саме такого запобіжного заходу як тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 не відпали та продовжують існувати, а запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, відповідає характеру та тяжкості злочину, що інкримінований ОСОБА_5 , позбавляє його можливості перешкодити інтересам правосуддя та забезпечить його належну процесуальну поведінку.

При цьому, оцінюючи наявність таких ризиків, суд виходить з того, що термін «ризик» слід розуміти як результат впливу невизначеності на досягнення поставлених цілей, у свою чергу, під невизначеністю розуміють стан, навіть частковий, дефіцит інформації, пов`язаний з подією, її наслідком чи ймовірністю, розуміння чи знання про неї.

Отже, при визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що обвинувачений однозначно буде здійснювати відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити.

ОСОБА_5 , який раніше засуджений до покарання з іспитовим строком, наразі обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до восьми років, а тому з метою уникнення від притягнення до кримінальної відповідальності та подальшого покарання може зникнути та переховуватись від суду. Застосування більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного неможливо, оскільки, ОСОБА_5 знаходячись на волі, з метою уникнення покарання, може впливати на потерпілого та свідків, в тому числі й шляхом погроз, умовлянь схилити їх до дачі неправдивих показі.

Докази того, що він за станом здоров`я не може утримуватись в умовах СІЗО суду не надано.

Наявність даних ризиків з моменту обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою знівельована не була та залишається актуальною. При цьому ризик щодо можливості вчинити інше кримінальне правопорушення наразі знівельований саме утриманням обвинуваченого під вартою.

Отже, суд вважає, що клопотання про продовження тримання під вартою ОСОБА_5 , проти якого не заперечували сам обвинувачений та його захисник, обґрунтоване та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 177,183, 196, 206, 333 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням у Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор» строком на 60 днів.

Строк дії ухвали визначити до 18 жовтня 2025 року (включно).

Копію ухвали направити начальнику ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» для виконання та вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору.

Ухвала в частині застосування запобіжного заходу може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали буде оголошений 21 серпня 2025 року об 15-00 год.

Суддя: ОСОБА_1