Справа № 344/5158/25
Провадження № 11-сс/4808/139/25
Категорія ст. 183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 березня 2025 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави щодо підозрюваному ОСОБА_7 -

в с т а н о в и в :

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 березня 2025 року задоволено клопотання слідчого про продовження щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного за ч.2 ст.307 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 25 травня 2025 року включно з визначенням застави в розмірі 181 680 гривень.

Своє рішення суд мотивував тим, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_7 . Інший більш м`який запобіжний захід не буде дієвим для запобігання ризикам, зазначеним у ст.177 КПК України та не забезпечить його належної процесуальної поведінки.

З оскаржуваною ухвалою не погодились захисник та підозрюваний, які оскаржили її в апеляційному порядку.

Захисник ОСОБА_8 вважає ухвалу незаконною та необґрунтованою. Вказує, що під час розгляду клопотання, слідчим суддею взагалі не досліджено підстави для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Зокрема прокурором не доведено можливість уникнути ризиків визначених ч.1 ст.177 КПК України шляхом застосування іншого запобіжного заходу. Жодного доказу наявності зазначених ризиків не має. Також, в ухвалі відсутні посилання на докази, які є достатніми для обґрунтованості підозри. Крім того, не наведено обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. При цьому не враховано, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання та реєстрації, являється особою з інвалідністю третьої групи, має ряд хронічних невиліковних захворювань, які потребують постійного лікарського нагляду, а тому доцільним є застосування більш м?якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю з покладанням процесуальних обов`язків визначених ст.194 КПК України. Окрім наведеного, слідчим суддею не було обґрунтовано визначену суму застави, яка є явно непомірною для підозрюваного.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати житло.

Підозрюваний ОСОБА_7 в апеляційній скарзі зазначає, що слідчим суддею не було взято до уваги стан його здоров`я, який підтверджується відповідними довідками з медичного закладу. В установі виконання покарання немає належного медичного обслуговування та відповідних штатних фахових лікарів (невролога), які можуть його якісно лікувати. Сама підозра є необґрунтованою. За останні два місяці досудового слідства не було проведено жодної слідчої дії, тому на його думку є ознаки провокації злочину зі сторони правоохоронних органів.

Просить змінити запобіжний захід.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник та підозрюваний ОСОБА_7 підтримали свої апеляційні скарги, а прокурор заперечив проти їх задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що вони не підлягають задоволенню з таких підстав.

У відповідності до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як передбачено ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ст.183 КПК, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього ж Кодексу.

Відповідно до положень ч.4 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Наведені норми процесуального права були враховані слідчим суддею при продовженні строку тримання під вартою ОСОБА_7 .

Обставини встановлені слідчим суддею знайшли своє підтвердження і під час апеляційного розгляду.

Так, судом встановлено, що в провадженні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області на стадії досудового розслідування знаходиться кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Підозра є обґрунтованою і підтверджується наданими копіями доказів, яких на даному етапі досудового розслідування достатньо для застосування запобіжного заходу.

Приймаючи рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов правильних висновків та в судовому рішенні навів свої мотиви, з якими погоджується і апеляційний суд.

Зокрема слідчий суддя врахував особу підозрюваного ОСОБА_7 , те що він раніше неодноразово судимий, зокрема за тяжкі злочини, підозрюється у вчиненні декількох епізодів тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів. Даних про наявність у нього міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи чи навчання, інших легальних джерел існування, слідчому судді надано не було.

Зазначені обставини переконливо свідчать про високу ймовірність ризиків, тобто спроб вчинити дії передбачені ст.177 КПК України.

Таким чином, слідчий суддя дійшов правильних висновків, що інші, більш м`які запобіжні заходи не будуть дієвими для запобігання ризикам, встановленим ст.177 КПК України та не забезпечать кримінальне провадження.

Доводи підозрюваного ОСОБА_7 про його стан здоров`я та неналежне медичне обслуговування, не спростовують висновків суду та не містять інформації про неможливість його утримання в умовах установи виконання покарань.

Відповідно до п.2.3, 2.6, 2.7 Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого спільним наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 10.02.2012 № 239/5/104, медичне обстеження осіб, узятих під варту, здійснюється у разі їх звернення зі скаргою на стан здоров`я за ініціативою лікаря медичної частини СІЗО або адміністрації СІЗО.

Під час медичного обстеження особи, узятої під варту, з метою встановлення діагнозу лікар медичної частини СІЗО використовує дані анамнезу, медичної документації, яка долучена до особової справи, результати огляду, дані лабораторних, рентгенологічних і функціональних методів дослідження. За необхідності керівництво СІЗО подає запит до закладу охорони здоров`я, який надавав медичну допомогу особі, узятій під варту, щодо результатів диспансерного, амбулаторного, стаціонарного нагляду або лікування.

У випадках, коли лікарі медичної частини СІЗО не можуть самостійно встановити діагноз, начальник медичної частини СІЗО подає запит до керівництва СІЗО щодо направлення хворого на лікування до обраного закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку або залучення відповідного лікаря-фахівця закладу охорони здоров`я.

Керівництво СІЗО забезпечує допуск відповідного лікаря-фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря. У разі звернення особи, узятої під варту, до лікаря медичної частини СІЗО з проханням про допуск обраного лікаря-фахівця лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан її здоров`я та запит до керівництва СІЗО.

Керівництво СІЗО забезпечує допуск обраного особою лікаря-фахівця.

Тому немає підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи під вартою позбавлений права отримати кваліфіковану медичну допомогу.

Що стосується розміру застави, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді, оскільки такий розмір є співмірним зі злочинами, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 . Саме така сума застави, у разі її внесення, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, а тому підстав для її зменшення немає.

Що стосується майнового стану підозрюваного, апеляційний суд зауважує, що заставу може внести не тільки підозрюваний та його родичі, а й треті особи.

Проаналізувавши обставини встановлені судом та вимоги наведених норм діючого кримінального процесуального законодавства, апеляційний суд вважає оскаржуване судове рішення законним та обґрунтованим.

Враховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 березня 2025 року щодо підозрюваного ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4