Справа № 146/1938/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2025 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Томашпіль кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000186 від 24 вересня 2024 року на підставі обвинувального акту по обвинуваченню ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мирне Кілійського району Одеської області, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, одружений, особа з інвалідністю ІІ групи, учасник бойових дій, потерпілим внаслідок аварії на ЧАЕС не є, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого:

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог ст. 41 Конституції України, ст. ст. 11, 16, 49, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, учинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 24 вересня 2024 року приблизно о 05:00 год у ОСОБА_4 , який перебував у приміщенні зали очікування залізничного вокзалу станції Вапнярка, що розташована по вул. Привокзальна, 7 а, смт. Вапнярка Тульчинського району Вінницької області, побачив у ОСОБА_5 , сумку синього кольору із грошовими коштами в сумі 6895 грн. та полімерний пакет із продуктами харчування, які для останньої матеріальної цінності не становлять, раптово виник умисел на їх викрадення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів розуміючи протиправність своїх дій, з метою заволодіння чужим майном для власного збагачення за рахунок чужої власності, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, розуміючи, що вчиняє протиправні дії в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 , скориставшись тим, що ОСОБА_5 спала на стільці в залі очікування вокзалу станції Вапнярка, викрав належні потерпілій сумку синього кольору із грошовими коштами в сумі 6895 грн. та полімерний пакет із продуктами харчування, які для останньої матеріальної цінності не становлять, після чого з місця події зник, а саме попрямував електропоїздом сполученням «Вапнярка-Жмеринка» до м. Жмеринка Вінницької області, викраденим розпорядився на власний розсуд.

Своїми діями ОСОБА_4 завдав ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 6895 гривень.

Таким чином ОСОБА_4 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

В судовому засіданні ОСОБА_4 , вину в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому і вважає, як і інші учасники судового розгляду за можливе при дослідженні доказів по справі обмежитись його допитом, та характеризуючими матеріалами. З`ясувавши розуміння обвинуваченим змісту обставин, які не будуть досліджуватись, роз`яснивши, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, впевнившись у добровільності та істинності його позиції, суд вважає обсяг доказів, що підлягають дослідженню визначити допитом обвинуваченого та характеризуючими даними.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, однак в матеріалах кримінального провадження є заява, де вона зазначає, що претензій до обвинуваченого не має.

Обвинувачений ОСОБА_4 суду пояснив, що у вересні 2024 року він приїхав з Одеси до смт. Вапнярка, де в приміщенні вокзалу познайомився з потерпілою, коли остання заснула взяв у неї сумку з грошовими коштами та продуктами харчування. В скоєному щиро розкаявся та вказав, що завдану шкоду відшкодував.

Дії ОСОБА_4 державним обвинуваченням вірно кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та повне відшкодування шкоди.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановленні.

При вирішенні питання про призначення обвинуваченому покарання суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та Постановою Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обгрунтованності та індивідуалізації покарання.

При цьому суд також враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи вищевикладене, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відсутність обставин, які обтяжують покарання, особу обвинуваченого який є учасником бойових дій та особою з інвалідністю ІІ групи, перебуває на обліку у лікаря психіатра з 2003 року та згідно висновку судово-психіатричного експерта № 649 має психічний розлад у вигляді помірного порушення пізнавальної функції органічного генезу (F06.7), на обліку у лікаря- нарколога не перебуває, раніше не судимий, компрометуючі матеріали відсутні, позицію державного обвинувача щодо міри покарання обвинуваченому який вину визнав, також, суд враховує і досудову доповідь органу пробації, з якої вбачається, що на думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, суд дійшов висновку, що ОСОБА_6 , необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 4 ст.185 КК України, у виді позбавлення волі та одночасно звільнити його від покарання з випробовуванням на підставі ст.ст. 75, 76 КК України, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, і захистом інтересів суспільства.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальних витрат у справі не має.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 368, 370-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 ( п`ять) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку терміном 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк ОСОБА_4 рахувати з дня проголошення вироку.

Запобіжний захід не обирати.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передба чених ст. 394 КПК України до Вінницького апеляційного суду через Томашпільський районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1