Справа № 194/1172/14-к
Номер провадження 1-кп/194/72/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2025 року Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши в залі суду міста Тернівка Дніпропетровської області клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000280 від 08.02.2014 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Норильськ Красноярського краю, громадянина України, з неповною середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 311 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Тернівського міського суду Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження № 0000280 від 08.05.2014 року відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 311 КК України.

25.06.2025 року прокурором подано клопотання про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до ч. 6 ст. 193 КПК України. В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що в провадженні Тернівського міського суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження №0000280 від 08.02.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 311 КК України, який оголошений у розшук. В ході проведення оперативно-розшукових заходів встановлено, що ОСОБА_4 у липні 2018 року виїхав на територію рф. Крім того, ОСОБА_4 покладені на нього обов`язки не виконує, до участі у судові засідання не з`являється, тому наявний ризик передбачений п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України. У зв`язку з чим, просив розглянути в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України вказане клопотання без участі обвинуваченого, та обрати йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів з моменту затримання з визначенням застави.

У судовому засіданні прокурор підтримав своє клопотання з підстав викладених у ньому. Також зазначив, що мається тільки лист на підтвердження виїзду обвинуваченого на територію РФ. Обвинувачений в міжнародний розшук не оголошений. Просив обрати запобіжний захід у вигляд тримання під вартою у порядку ч. 6 ст. 193 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився.

Суддя, з`ясувавши зміст поданого клопотання, дослідивши додані до клопотання документи, приходить до наступних висновків.

В провадженні Тернівського міського суду Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження №0000280 від 08.02.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 311 КК України.

Ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 23.09.2014 року у зв`язку з ухиленням обвинуваченого від явки до суду було оголошено його розшук, судове провадження зупинене до розшуку ОСОБА_4

25.06.2025 року прокурором подано клопотання про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до ч. 6 ст. 193 КПК України та клопотання про затримання з метою приводу для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 25.06.2025 року провадження у справі відновлено для розгляду клопотань прокурора.

Як вбачається з листа начальника поліції від 17.01.2018 року за вих. №51.3-427, відносно ОСОБА_4 заведена оперативно-розшукова справа категорії «Розшук» від 11.10.2014 року. В ході проведення оперативно-розшукових заходів встановлено, що ОСОБА_4 у серпні 2014 року перетнув кордон та виїхав на територію РФ, інформація про перетинання кордону у зворотному напрямку відсутня.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою та підставами застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам.

Необхідно зазначити, що ризиком у кримінальному провадженні є небажані для провадження наслідки дій обвинуваченого, спрямовані на створення перешкод кримінальному провадженню. Ризик стає реальним через невизначеність поведінки особи у певній ситуації, яку (поведінку) неможливо достеменно передбачити. Таким чином, у контексті кримінального провадження ризиком неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого слід вважати таку поведінку цієї особи, настання якої характеризується високим ступенем ймовірності.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Зважаючи на практику Європейського суду, суд враховує, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Для того, щоб відповідати вимогам законності, тримання під вартою повинно здійснюватися «відповідно до процедури, передбаченої законом». Це означає, що тримання під вартою має відповідати матеріальним і процесуальним нормам національного права (чи міжнародного права, коли це доречно, (рішення ЄСПЛ Medvedyev and Others v. France (Медвєдєв та інші проти Франції).

Суд, з огляду на принцип презумпції невинуватості, вивчає всі факти, що свідчать на користь або проти існування необхідності захисту суспільних інтересів, яка б виправдовувала відступ від принципу поваги до особистої свободи за статтею 5 Конвенції.

Необхідно встановити, чи продовжували інші підстави, наведені раніше судом, виправдовувати позбавлення волі, чи були ці підстави «доречними» та «достатніми».

Аргументи на користь і проти звільнення не можуть бути «загальними та абстрактними» (Boicenco v. Moldova (Бойченко проти Молдови), але повинні стосуватись специфічних фактів і особистих обставин заявника, які виправдовують його тримання під вартою.

Також, враховуючи практику Європейського суду та положення ч.1 ст. 178 КПК України, при розгляді питання про доцільність продовження тримання особи під вартою, суд бере до уваги характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Крім того, суд враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Статтею 196 КПК передбачено, що в ухвалі про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зазначає відомості про обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини.

Згідно із п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Положеннями частини 1 статті 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

В той же час, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Отже, ризик передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України є доведеним. Оскільки обвинувачений переховувався від суду і до цього часу перебуває у розшуку.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

Суд, критично ставиться до листа начальника поліції від 17.01.2018 року, оскільки він не підтверджується іншими доказами.

Судді, окрім листа начальника поліції від 17.01.2018 року не надано належних доказів того, що обвинувачений ОСОБА_4 виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, чи перебуває у міжнародному розшуку, для можливості розгляду клопотання про обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України саме за відсутності обвинуваченого, а відтак недоведеність вказаних обставин унеможливлює розгляд клопотання за відсутності ОСОБА_4 та повинно бути розглянуто за його участі.

На підставі вищевикладеного суддя приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні поданого клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тривання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 .

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 194 КПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання прокурора Павлоградської окружної прокуратури про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000280 від 08.02.2014 року відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 311 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1