Провадження №11-кп/801/644/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого в режимі відеоконференції ОСОБА_7

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження № 0000750, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 11.11.2023 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 03 квітня 2025 року по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця села Руські Комарівці Ужгородського району Закарпатської області, без постійного місця проживання, раніше судимого:

-26.09.2006 Ужгородським міським судом Закарпатської області за ч. 1 ст. 121 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі;

-26.01.2015 Радехівським районним судом Львівської області за ч. 1 ст. 115 КК України до 9 (дев`яти) років позбавлення волі, звільнений 30.12.2021 умовно достроково з невідбутим строком одинадцять місяців двадцять два дні;

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України,-

Зміст судового рішення та встановлені судом обставини.

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 03 березня 2025 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Початок строку покарання ухвалено рахувати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк покарання ОСОБА_7 зараховано попереднє ув`язнення з 11.11.2023 до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, в розмірі 2948 (дві тисячі дев`ятсот сорок вісім) гривень 56 копійок.

Вирішено питання про заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна та долю речових доказів.

Судом установлено, що ОСОБА_7 11 листопада 2023 року, приблизно у проміжок часу з 12:00 до 15:00 години, більш точний час не встановлений, разом із своєю співмешканкою ОСОБА_9 перебували у гаражному приміщенні, яке розташоване поряд із будинком АДРЕСА_1 , де спільно вживали алкогольні напої.

В ході спільного відпочинку між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 виник побутовий конфлікт на ґрунті раніше вжитої великої кількості міцного алкоголю, який переріс у бійку. Під час цього, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел спрямований на протиправне заподіяння смерті іншій людині, а саме ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння смерті ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи, що посягає на життя іншої особи, передбачаючи і свідомо бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті потерпілої, взяв до рук ніж та наніс численні удари вказаним ножом, спричинивши тілесні ушкодження ОСОБА_9 , які призвели до смерті останньої.

Під час судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_9 виявлені наступні тілесні ушкодження: проникаюче колото-різане поранення передньої черевної стінки з ушкодженням по ходу ранового каналу передньої черевної стінки, очеревини, діафрагми, перикарду та правого шлуночка серця, що має ознаки тяжкого тілесного ушкодження та стоїть в причинному зв`язку зі смертю; колото-різані, сліпі поранення лівого стегна та лівої сідниці, що мають ознаки легких тілесних ушкоджень та в причинному зв`язку зі смертю не стоять; садна на обличчі, синці на шиї та ногах, які виникли від дії твердого тупого предмету (предметів), мають ознаки легких тілесних ушкоджень та у причинному зв`язку зі смертю не стоять. Смерть ОСОБА_9 настала від проникаючого колото-різаного поранення передньої черевної стінки з ушкодженням по ходу ранового каналу передньої черевної стінки, очеревини, діафрагми, перикарду та правого шлуночка серця, яке ускладнилося гемоперикардом та тампонадою серця кров`ю. Між проникаючим колото-різаним пораненням передньої черевної стінки з ушкодженням по ходу ранового каналу передньої черевної стінки, очеревини, діафрагми, перикарду і правого шлуночка серця та смертю ОСОБА_9 є причинний зв`язок. При судово-токсикологічній експертизі крові трупа ОСОБА_9 виявлений етиловий спирт у концентрації 3,00, що може свідчити про сильне алкогольне сп`яніння на час настання смерті. Враховуючи характер та локалізацію тілесних ушкоджень виявлених при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_9 у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення передньої черевної стінки та колото-різаних сліпих поранень лівого стегна та лівої сідниці, можна висловитись про те, що нападник та потерпіла, під час нанесення їй вказаних тілесних ушкоджень, могли знаходитися у будь-якому положенні, за умов доступності травмованих ділянок тіла та травмуючого предмету.

Крім того, під час судово-медичної експертизи установлено, що характер та локалізація тілесного ушкодження, що виявлене при судово-медичній експертизі на трупі ОСОБА_9 у вигляді проникаючого колото-різаного поранення передньої черевної стінки з ушкодженням по ходу ранового каналу передньої черевної стінки, очеревини, діафрагми, перикарду та правого шлуночка серця, а також динаміка трупних явищ, вказують на те, що смерть потерпілої настала в проміжок 18 - 22 години до часу дослідження трупа у морзі, а саме - до часу дослідження трупних явищ. Враховуючи характер та локалізацію тілесного ушкодження, що виявлене при судово-медичній експертизі на трупі ОСОБА_9 у вигляді проникаючого колото-різаного поранення передньої черевної стінки з ушкодженням по ходу ранового каналу передньої черевної стінки, очеревини, діафрагми, перикарду та правого шлуночка серця, а також його тяжкість, можна висловитись про те, що смерть потерпілої настала в короткий проміжок часу, що може вимірюватись хвилинами. На протязі вказаного часу потерпіла могла виконувати активні дії. Виявлені при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_9 виявлено проникаюче колото-різане поранення передньої черевної стінки з ушкодженням по ходу ранового каналу передньої черевної стінки, очеревини, діафрагми, перикарду та правого шлуночка серця, а також колото-різані, сліпі поранення лівого стегна та лівої сідниці утворилися від дії предмету, що мав колюче-ріжучі властивості, слідоутворююча частина якого була пласка (типу клинка ножа), мала вістря, один нерівномірно гостро заточений край (лезовий), та протилежний незаточений край (обуховий) з "П" - подібним поперечним перетином. Враховуючи характер та локалізацію тілесних ушкоджень виявлених при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_9 у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення передньої черевної стінки та колото-різаних сліпих поранень лівого стегна та лівої сідниці, можна висловитись про те, що потерпіла, під час нанесення їй вказаних тілесних ушкоджень, могла знаходитися у будь-якому положенні, як у вертикальному так і у горизонтальному положенні за умов доступності травмованих ділянок тіла та предмету ("знаряддя"), яким наносилися вказані тілесні ушкодження. Враховуючи характер та локалізацію тілесного ушкодження, що виявлене при судово-медичній експертизі на трупі ОСОБА_9 у вигляді проникаючого колото-різаного поранення передньої черевної стінки з ушкодженням по ходу ранового каналу передньої черевної стінки, очеревини, діафрагми, перикарду та правого шлуночка серця, а також - спрямування ранового каналу вказаного поранення, можна висловитись про те, що напрямок травмуючої сили був спрямований з переду назад, знизу до верху та дещо справа на ліво.

Суд кваліфікував дії обвинуваченого за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України як умисне вбивство (умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині), вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що їх подала.

В апеляційній скарзі захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 ставиться питання про скасування вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 03 квітня 2024 року через істотні порушення кримінального процесуального закону та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Просить призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що прокурором та судом істотно порушено право обвинуваченого на захист, оскільки не роз`яснено гарантоване ст. 384 КПК України право особи на розгляд обвинувального акта судом присяжних. Окрім того суд в основу обвинувального вироку поклав суперечливі показання свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Також суд безпідставно послався на слідчий експеримент за участю обвинуваченого (підозрюваного).

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого з підстав, викладених в ній та просили задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечила проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, вважаючи вирок суду законним та обґрунтованим.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Як убачається з оскаржуваного вироку, зазначені норми закону в частині доведеності вини, кваліфікації дій особи та призначення покарання дотримані, а висновки належним чином обґрунтовані.

Висновки щодо істотних порушень кримінального процесульного закону.

Стосовно тверджень сторони захисту про нероз`яснення прокурором та судом права обвинуваченого на здійснення судового розгляду судом присяжних, суд виходить з наступного.

За змістом положень ст. 384 КПК України роз`яснення прокурором, судом обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних, необхідно для того, щоб обвинувачений під час підготовчого судового засідання міг реалізувати таке право та заявити клопотання про розгляд кримінального провадження стосовно нього судом присяжних.

Водночас необхідно врахувати, що обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні надійшов до суду першої інстанції 05 квітня 2024 року, тобто коли в Україні на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 було введено воєнний стан у зв`язку з воєнною агресією РФ проти України, строк дії якого у подальшому неодноразово продовжувався.

Законом України від 14 квітня 2022 року № 2201-IX «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо удосконалення порядку здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану» статтю 615 КПК України викладено у новій редакції.

Положеннями ч. 10 ст. 615 КПК України у редакції цього Закону встановлено, що кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено довічне позбавлення волі, здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів, крім здійснення кримінального провадження у суді, в якому до моменту введення воєнного стану та набрання чинності цією частиною було визначено склад суду за участю присяжних. Дана норма Закону набрала чинності 01 травня 2022 року.

Таким чином на момент здійснення судового провадження, зокрема підготовчого судового засідання, діяла норма ч. 10 ст. 615 КПК України у редакції Закону України від 14 квітня 2022 року № 2201-IX, положення якої унеможливлюють розгляд справи судом присяжних.

Судове провадження щодо ОСОБА_7 у суді першої інстанції здійснено колегіально судом у складі трьох суддів, що відповідає вимогам ч. 10 ст. 615 КПК України в редакції Закону України від 14 квітня 2022 року № 2201-IX та з огляду на це відсутні підстави стверджувати про порушення права обвинуваченого на захист у цьому провадженні.

Висновки щодо оцінки доказів (показань свідків) місцевм судом.

За змістом ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Наведені положення свідчать про те, що суд оцінює висунуте обвинувачення з позиції підтвердження (не підтвердження) доказами обставин, які за ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, і за встановленими фактичними обставинами застосовує закон про кримінальну відповідальність, чим підтверджує або спростовує твердження слідчого (прокурора), викладене в обвинувальному акті щодо юридичної оцінки діяння.

Як убачається з вироку, висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України зроблено з дотриманням приписів ст. 23 КПК. Судом з`ясовано всі обставини, що належать до предмета доказування, які підтверджено дослідженими в судовому засіданні доказами, оціненими відповідно до правил ст. 94 цього Кодексу та з дотриманням інших вимог кримінального процесуального законодавства. Ці докази в сукупності та взаємозв`язку є достатніми для ухвалення обвинувального вироку. Вирок суду відповідає вимогам статей 370, 374 КПК і є обґрунтованим.

Повертаючись до доводів апеляційної скарги захисника про безпідставне посилання місцевого суду на показання свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , суд зазначає, що із показань ОСОБА_10 встановлено, що ОСОБА_7 і ОСОБА_9 проживали біля магазину «Ельдорадо» в гаражі і постійно сварилися між собою, лаялися. ОСОБА_7 перебував в інвалідній колясці, а ОСОБА_9 возила його. Крім них, в тому місці збиралися інші алкоголіки і наркомани, було шумно, сусіди, які проживають ближче до того гаража часто викликали поліцію. В ніч вбивства він чув крики і нецензурну лайку, багато голосів, чув вигуки «я тебе вдарю».

Із показань свідка ОСОБА_11 установлено, що вона на той час працювала в магазині по вулиці Київській. Бачила в тому районі ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , які жили біля смітника. Раніше вона бачила ОСОБА_9 зі синцями. Напередодні дня смерті ОСОБА_9 вона бачила і чула сварку між ОСОБА_7 і ОСОБА_9 на вокзалі.

Хоча зазначені свідки не були безпосередніми очевидцями злочину, проте їх показання дозволяють суду дійти висновку про спосіб життя обвинуваченого та мотиви вчиненого вбивства.

Суд також зазначає, що доказування ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі саме сукупності всіх, зокрема непрямих доказів. У постанові ВС ККС від 07 грудня 2020 року у справі №728/578/19 зазначається, що згідно зі ст. 85 КПК належними також є докази, які прямо чи непрямо підтверджують достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. При цьому чинний КПК не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин на підставі сукупності непрямих (щодо конкретного факту) доказів, які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку. Стаття 94 КПК навпаки визначає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює не тільки кожний доказ з погляду належності, допустимості, достовірності, алей сукупність зібраних доказів погляду достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (доказування) факту вчинення злочину конкретною особою. Отже, доказування тих чи інших обставин злочину досить часто ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі саме сукупності всіх, зокрема непрямих доказів, на підставі чого й робиться висновок про доведеність або недоведеність поза розумним сумнівом.

Висновки щодо використання результатів слідчого експерименту.

Відповідно до ст. 240 КПК з метою перевірки й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань, до участі в якому можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник.

Після проведення слідчого експерименту слідчий, прокурор складає протокол згідно з вимогами цього Кодексу. Крім того, у протоколі докладно викладаються умови і результати слідчого експерименту.

Як убачається з матеріалів цього кримінального провадження, 13.11.2023 було проведено слідчий експеримент за участю підозрюваного ОСОБА_7 , двох понятих та захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_12 , за результатами якого складено відповідний протокол, який був підписаний всіма учасниками, в тому числі і ОСОБА_7 , без будь-яких зауважень (т. 1, а. п. 135-138).

Згідно з протоколом слідчого експерименту, метою цієї слідчої дії було встановлення і відтворення обставин нанесення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , характеру, локалізації і механізму їх спричинення. При цьому з відеозапису слідчого експерименту, проведеного на місці вчинення кримінального правопорушення вбачається, що ОСОБА_7 за власною волею продемонстрував і показав відомі йому обставини заподіяння ударів потерпілій, зауважень, заперечень до протоколу слідчого експерименту не мав.

До того ж у матеріалах кримінального провадження відсутні дані, які б свідчили, що під час проведення слідчого експерименту слідчим були вчинені дії, якими б були порушені права чи свободи підозрюваного, або слідчий у будь-якій формі примушував його до надання вигідних для версії досудового розслідування пояснень під час відтворення обставин події.

Окрім цього відтворені під час цієї слідчої дії обставини вчинення кримінального правопорушення повністю співпадають з характером та локалізацією тілесних ушкоджень, встановлених висновком судово-медичної експертизи (т. 1, а. п. 139-144).

Таким чином, з огляду на те, що під час слідчого експерименту підозрюваний уточнив послідовність, характер там механізм нанесення тілесних ушкоджень, що є важливим для встановлення дійсних обставин провадження, місцевий суд вірно послався на зазначений доказ, який поряд з іншими доказами доводить винуватість особи.

Таким чином отримані в ході допиту свідків фактичні обставини у сукупності з іншими дослідженими доказами (огляду місця події, висновків експертів) поза розумним сумнівом дозволяють дійти висновку про доведеність висунутого обвинувачення щодо ОСОБА_7 .

За наведених обставин суд не знаходить підстав для скасування чи зміни вироку суду.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 03 квітня 2025 року у кримінальному провадженні № 0000750, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 11.11.2023 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду Касаційної інстанції (Касаційного кримінального Суду в складі Верховного Суду) протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, у той самий строк з моменту вручення копії ухвали.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді: