Справа № 526/2298/25
Провадження № 1-кс/526/262/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2025 року м. Гадяч

слідча суддя Гадяцького районного суду ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

розглянувши клопотання слідчого СВ ВП № 1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000381 від 15.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.347 КК України,

в с т а н о в и л а:

17 липня 2025 року слідчий СВ ВП № 1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000381 від 15.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.347 КК України, вказуючи, що 14.07.2025 року о 20:46 годині до ВП №2 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області надійшло повідомлення через лінію 102 від ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те що його батько ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_1 вчиняє сварку та агресивно себе поводить. По приїзду на місце події працівників СРПП ВП №2 Миргородського РВП ГУНП, ОСОБА_7 вийшов з території домоволодіння, тримаючи сокиру в руках, після чого, підійшов до службового автомобіля та діючи умисно наніс один рубаний удар вказаною сокирою по відкидній металевій кришці (передньому капоті) службового автомобіля марки «Renault», моделі «Duster», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », спричинивши механічні пошкодження вказаного автомобіля. ЄО №5042 від 14.07.2025 року.

15.07.2025 за вказаним фактом, слідчим СВ ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000381, з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ознаками ч.1 ст.347 КК України.

14.07.2025 в ході огляду місця події по вулиці Лесі Українки в с. Піски Миргородського району Полтавської області виявлено службовий автомобіль працівників поліції марки «Renault», моделі «Duster», реєстраційний номер «17-1493» з рубаним пошкодженням відкидної металевої кришки (переднього капоту) довжиною 13 см.

Крім цього на відстані близько 19 метрів від передньої частини вказаного автомобіля, на земельній ділянці при вході до господарства під № 28 виявлено, оглянуто та вилучено господарську сокиру з дерев`яним руків`ям загальною довжиною 57 см.

Після вилучення вказану сокиру поміщено до поліетиленового пакету чорного кольору, горловину якого зв`язано ниткою та скріплено пояснювальною биркою з підписами понятих учасників та слідчого.

Досудовим розслідуванням встановлено, що вказана сокира належить громадянину ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за вдресою: АДРЕСА_1 .

Зважаючи на вище викладене, вилучена в ході огляду місця події господарська сокира з дерев`яним руків`ям загальною довжиною 57 см. відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України є речовим доказом та відповідає критеріям, зазначеним у п.1 ч. 2 ст. 167 КПК України.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив накласти арешт на час проведення досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження №0000381 від 15.07.2025 арешт на майно вилучене під час проведення огляду місця події: господарську сокиру з дерев`яним руків`ям загальною довжиною 57 см., що полягає у позбавленні права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Розглянувши дане клопотання, долучені до нього матеріали, вислухавши пояснення слідчого, висновки прокурора, слідча суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Згідно до ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

П.7 ч.2 ст.131 КПК України передбачені такі види заходів забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.

Відповідно до ч.2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно ч. 4 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Судом встановлено, що відомості про дану подію внесені до ЄРДР 15.07.2025 за №0000381, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.347 КК України.

Постановою старшого слідчого у кримінальному провадженні № 0000381 від 15.07.2025 визнано речовим доказом господарську сокиру з дерев`яним руків`ям загальною довжиною 57 см.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, тому метою арешту в даному випадку є забезпечення збереження речових доказів, а підставою відповідність вилученого майна критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно до ч.11 ст.170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до п.1,2,5,6 ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд врахував:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000381 від 15.07.2025 року встановлені обставини, які вказують на те, що вилучена 15.07.2025 господарська сокира з дерев`яним руків`ям є такою, що зберегла на собі сліди кримінального правопорушення і відповідно до ст. 98 КПК України виступає речовим доказом у кримінальному провадженні.

Слідча суддя дослідила зазначені в клопотанні слідчого обставини та дійшла обґрунтованого висновку, що накладення арешту на господарську сокиру з дерев`яним руків`ям є необхідним тимчасовим заходом, оскільки постановою слідчого від 15.07.2025 року її визнано речовим доказом в кримінальному провадженні, як такою, що зберегла на собі сліди злочину, в зв`язку з чим з метою виконання вимог процесуального забезпечення ідентифікації, виявлення, фіксування слідів діяння, що містять ознаки правопорушення, передбаченого ч.1 ст.347 КК України, з метою заборони її відчуження та збереження речових доказів, є підстави накласти арешт на відповідне майно.

Керуючись ст. 131, 170-173, 309, 369-372 КПК України, слідча суддя

у х в а л и л а:

клопотання слідчого СВ ВП № 1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000381 від 15.07.2025 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.347 КК України - задовольнити.

Накласти на час проведення досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження №0000381 від 15.07.2025 арешт на майно, вилучене під час проведення огляду місця події, а саме на:

- господарську сокиру з дерев`яним руків`ям загальною довжиною 57 см, що полягає у позбавленні права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Місцем зберігання господарської сокири з дерев`яним руків`ям загальною довжиною 57 см визначити кімнату зберігання речових доказів ВП №2 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області за адресою: Полтавська область, Миргородський район, м. Лохвиця, вул. Гоголя, 19.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання подається слідчому судді.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом 5-ти днів з дня її проголошення, а особами без виклику яких постановлено ухвалу протягом 5-ти днів з дня отримання її копії.

Слідча суддя: ОСОБА_1