Провадження №: 1-кп/752/1240/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2025 м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

провівши в приміщенні суду у місті Києві відкрите судове засідання з розгляду кримінального провадження № 0001152, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.04.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Артемове Донецької області, українець, громадянин України, освіта середня спеціальна, офіційно непрацевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово мешкає адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , раніше не судимий в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

12.04.2024 близько 21:45 за адресою: АДРЕСА_6 (гуртожиток) громадянин ОСОБА_4 , перебуваючи у компанії свого знайомого ОСОБА_9 , зустрівся з наглядно знайомим йому громадянином ОСОБА_8 та зав`язав з ним бесіду, яка переросла у словесний конфлікт, під час якого в обох осіб виникли обопільні неприязні відносини одне до одного.

З метою припинення конфлікту ОСОБА_4 та ОСОБА_9 залишили ОСОБА_8 на вулиці, а самі прослідували до приміщення роздягальні гуртожитку по АДРЕСА_3 , в якому проживали.

У цей самий час у ОСОБА_8 виник раптовий умисел на спричинення ОСОБА_4 тілесного ушкодження.

З метою реалізації цього кримінально-протиправного умислу, ОСОБА_8 увійшов до приміщення гуртожитку, а саме: до коридору загального користування, звідки побачив ОСОБА_4 , який знаходився у приміщенні роздягальні.

Реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, усвідомлюючи свої дії та передбачаючи їх негативні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, протиправно, ОСОБА_8 дістав із-за поясу своїх штанів револьвер, призначений для стрільби патронами "Флобера" з маркуванням "Stalker", який був споряджений металевими кулями, тримаючи його у правій руці, спрямував цей револьвер у напрямку ОСОБА_4 , зокрема в напрямку голови останнього та одразу почав здійснювати постріли. Здійснивши п`ять пострілів, ОСОБА_8 покинув місце вчинення злочину.

Злочинними діями ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, зокрема проникаюче сліпе поранення лівого ока (перелом внутрішньої стінки лівої орбіти, субретинальний крововилив (скупчення крові на сітківці), розрив хоріоїдеї (судинної оболонки ока), стороннє тіло в порожнині лівого ока (рубець у проекції внутрішнього кута лівого ока, що є наслідком загоєння рани), а також легкі тілесні ушкодження, зокрема сліпі поранення м`яких тканин шиї зліва (1 шт.), в завушній ділянці зліва (1 шт.), грудної клітини зліва (4 шт.), лівого передпліччя (4 шт. (рубці, що є наслідком загоєння після хірургічного лікування).

Своїми умисними протиправними діями обвинувачений ОСОБА_8 спричинив потерпілому ОСОБА_4 умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України.

Класифікація знаряддя злочину - револьвер "Stalker" № НОМЕР_3, калібру 4 мм, що призначений для стрільби патронами "Флобера" калібру 4 мм кільцевого спалаху, що виготовлений промисловим способом та не належить до вогнепальної зброї доводиться висновком судового експерта від № СЕ-19/111-24/25887-БЛ від 01.05.2024.

Класифікація тілесних ушкоджень (їх віднесення до тяжкого і легкого за медичним критерієм (порушення анатомічної цілісності тканин, органів та їх функцій) і критеріями строку втрати працездатності) доводиться висновком експерта № 042-1052-2024 від 05.07.2024.

Вказаних висновків суд дійшов також і з огляду на те, що обвинувачений не оспорював фактичні обставини, які викладені в обвинувальному акті та повністю визнав свою вину, отримавши згоду сторін,суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням документів, що характеризують його особу і стосуються вирішення питання про долю речових доказів, інших, які дозволяють встановити наявність фактів та обставин, що мають значення для цього кримінального провадження (експертні дослідження).

У ході допиту обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у нанесенні умисного тяжкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_4 ,. небезпечного для життя в момент заподіяння, підтвердив, вину визнав повністю, надав показання, за змістом яких вони з потерпілим проживали в одному гуртожитку, він на другому поверсі, ОСОБА_4 на першому, наглядно були знайомі. 12.04.2024 ввечері на фоні незрозумілої ситуації щодо телефону ОСОБА_8 він ініціював розмову з ОСОБА_4 для з`ясування обставин. ОСОБА_4 перебував у компанії свого товариша і вони обидва були п`яні. ОСОБА_4 поводився агресивно, "щемився" (ліз, тулився впритул), вдарив кулаком його ( ОСОБА_8 ) в обличчя. Діючи ситуативно, він ( ОСОБА_8 ) дістав пістолет "Флобер", підняв руку вгору та здійснив постріли у напрямку ОСОБА_4 . Все відбулося швидко. До цього конфліктів з сусідами та безпосередньо з ОСОБА_4 не мав.

Скарг на правоохоронців від обвинуваченого, захисника не надходило.

Під час розгляду справи та в ході допиту обвинувачений свідомо і добровільно підтвердив, що всі обставини, відображені в обвинувальному акті, відповідають дійсності, до свого вчинку ставиться негативно, засуджує власну поведінку, не думав, що так вийде, готовий відшкодувати шкоду.

При цьому ОСОБА_8 щиро розкаявся та виразив готовність понести покарання за вчинене у межах своєї вини, засуджує власний вчинок, шкодує про вчинене, вибачивився перед потерпілим.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні чіткі, послідовні, не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

Отже, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд доходить висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Підстав для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає.

У межах кримінального провадження адвокат ОСОБА_5 в інтересах потерпілого ОСОБА_4 заявив цивільний позов від 12.09.2024 про стягнення 200 000,00 грн моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

У цивільному позові викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, відображені в обвинувальному акті, зроблено посилання на виписку з медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_4 з Комунального підприємства "Олександрівська клінічна лікарня м. Києва" та висновок офтальмолога про функціонування лівого ока потерпілого лише на 2 %. Як вказується у позові, враховуючи характер винних дій відповідача, зокрема суспільну небезпечність скоєного кримінального правопорушення та характер отриманих травм потерпілим від дій відповідача, зокрема часткова втрата зору, позивач зазнав моральної шкоди, яка полягала у душевних стражданнях та психічних переживаннях, тяжкого фізичного болю, отриманням негативних емоцій внаслідок отриманих травм, порушенням звичного устрою і ритму життя, сильного емоційного потрясіння, постійного стресового стану, усвідомленням неправомірності дій обвинуваченого, погіршенням психоемоційного здоров`я, втратою стану спокою, пригніченням, роздратованістю.

Часткова втрата зору позивачем позначилась на його звичному ритмі життя, в тому числі і на виконанні ним трудових функцій, оскільки позивач працює електрозварювальником і втрата зору на одне око не дозволяє йому повноцінно виконувати трудові функції.

Згідно з текстом цивільного позову судові витрати, в тому числі витрати на правничу допомогу, заявлені до покладення на відповідача (обвинуваченого).

Обвинувачений заперечень проти цивільного позову не навів, зобов`язався компенсувати потерпілому моральну шкоду в сумі 116 000,00 грн (уточнено в дебатах), адже вважає, що саме таку суму він зможе виплатити.

Частиною 1 ст. 128 КПК України унормовано, що особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків в розумінні п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно з п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України одним зі способів захисту порушеного права є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди і відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Нормами ст. 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

На підставі ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 та ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Заслухавши пояснення сторін за цивільним позовом, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, дослідивши та об`єктивно оцінивши письмові докази, покази у частині, що стосується цивільного позову, суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість заявлених вимог, а тому оскільки обвинувачений визнається винуватим у заподіянні тяжкого тілесного ушкодження потерпілому, визнає свою вину, вчинене ОСОБА_8 діяння об`єктивно завдало ОСОБА_4 моральних страждань, потягло за собою зміни у звичному способі життя, завдало фізичного болю, призвело до ушкодження зору, витрату часу на звернення до закладів охорони здоров`я, на участь у процесуальних діях, що разом становило певні душевні страждання, зміну у звичайному життєвому розпорядку.

Оскільки до цивільного позову не було приєднано документів, які б дозволяли установити рівень зору ОСОБА_4 до заподіяння йому тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , суд не може достеменно визначити, що саме внаслідок травмування лівого ока рівень зору лівого ока ОСОБА_4 став складати саме 2 %. У той же час обставина того, що зір потерпілого постраждав і дійсно зазнав ушкоджень через поранення, визнається такою, що не викликає сумнівів.

Також до цивільного позову не було приєднано жодних документів, які б хоча б опосередковано доводили те, що потерпілий працює електрозварювальником, а тому посилання адвоката у позовній заяві на зниження рівня працездатності оцінюються як недоведені.

Враховуючи викладене, визначаючи розмір моральної (немайнової) шкоди, яка підлягає стягненню за цивільним позовом, суд враховує ступінь впливу протиправної поведінки обвинуваченого ОСОБА_8 на звичний спосіб життя потерпілого, його емоційні переживання, фізичний біль, зміну способу життя, негативні наслідки для фізичного здоров`я, рівень доведеності заявлених вимог та зазначає, що майновий вираз душевного болю не можливо достеменно виразити у грошових одиницях, а тому, опираючись на засади розумності і справедливості, суд вважає за доцільне задовольнити цивільний позов у цій частині в сумі 116 000,00 грн та зауважує, що відшкодування моральної шкоди має виконувати не каральну, а перш за все компенсаційну функцію.

12.09.2024 в судовому засіданні потерпілий повідомив, що обвинувачений перерахував йому 16 000,00 грн, чим частково компенсував заподіяну моральну шкоду.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Оскільки обвинувачений сплатив потерпілому грошові кошти у сумі 16 000,00 грн, предмет спору у цій частині цивільного позову є відсутнім, а тому провадження в цій частині цивільного позову підлягає закриттю.

Вимог майнового характеру щодо компенсації витрат на лікування, відновлення після тілесних ушкоджень, реабілітацію, заявлено не було.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу потерпілого, то при постановленні вироку їх розподіл не видається можливим. Так, у тексті позовної заяви вказується, що судові витрати, понесені (які будуть понесені) позивачем, орієнтовно складають 20 000,00 грн, акти наданих послуг щодо них будуть надані в ході розгляду справи.

У той же час, у ході розгляду справи акти наданих послуг та договір про надання правової допомоги від 25.07.2024 суду надані не були.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На момент постановлення вироку суду не було представлено документів, що необхідні для вирішення питання про розподіл судових витрат.

До закінчення судових дебатів потерпіла сторона не робила заяву про те, що має намір подати докази для визначення розміру судових витрат.

Враховуючи викладене, суд позбавлений можливості вирішити питання про розподіл судових витрат цивільного позивача в частині витрат на професійну правничу допомогу.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд враховує позицію прокурора, потерпілого, захисника, обвинуваченого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (тяжкий злочин проти життя і здоров`я), обстановку вчинення злочину й ту, що йому передувала (обопільна неприязнь в моменті, кількість пострілів, керування мстивими помислами, вибачення перед потерпілим), особу винного (не перебуває на профілактичних обліках, характеризується за місцем проживання задовільно як неконфліктна особа, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України), до завершення судового розгляду частково відшкодував шкоду.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є визнання вини, щире каяття у вчиненому, особисте негативне ставлення до свого вчинку, часткове добровільне відшкодування шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання за ст. 67 КК України в обвинувальному акті не вказано, судом не встановлено.

З огляду на викладене, відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років. При цьому суд знаходить можливість звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням у порядку ст. 75 КК України та з покладенням на нього обов`язків за п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України. На думку суду виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції її від суспільства з огляду на описані вище дані про його особу, позицію потерпілого, обставини, які пом`якшують покарання.

Призначаючи покарання, суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. 69 КК України та враховує при цьому, що метою покарання цього має стати перевиховання та виправлення, попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Доля речових доказів вирішується судом відповідно до правил, передбачених ст. 100 КПК України.

При цьому, суд зауважує про доцільність передачі для потреб Збройних Сил України придатних для використання предметів (майна), що визнані речовими доказами, з огляду на перебування країни у війні, для чого щодо них потребує застосуванню спеціальна конфіскація, адже повернення обвинуваченому речі, яка була використана як знаряддя злочину, так само як і придатків до неї (невогнепальний револьвер та набої до нього), є неприйнятним.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1340 від 25.08.1998 затверджено Порядок обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, і розпорядження ним, який розповсюджується на майно, конфісковане на підставі рішення суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом, крім майна. відповідно до п. 17 п. 9 названого Порядку військова зброя та боєприпаси до неї, військова техніка, а також товари військового призначення та подвійного використання передаються Міноборони, МВС, Національній поліції, Державному бюро розслідувань, Державній прикордонній службі або СБУ. Передача здійснюється на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України.

Вилучені у обвинуваченого предмети охоплюються поняттям товарів військового призначення, які не підлягають державному контролю.

Крім того, в порядку ч. 4 ст. 174 КПК України судом скасовується арешт, накладний в межах цього кримінального провадження на вилучене і визнане речовими доказами майно, що мало місце за ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 10.07.2024 у справі № 752/7937/24.

Питання запобіжного заходу після надходження обвинувального акта до суду не вирішувалися та підстав для застосування запобіжних заходів до набрання вироком законної сили не вбачається, адже обвинувачений демонстрував належну процесуальну поведінку, а про наявність ризиків за ст. 177 КПК України учасниками провадження суду не було заявлено.

У порядку ст. 124 КПК України на обвинуваченого покладаються документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта, що складаються з вартості проведеного експертного дослідження за висновком № СЕ-19/11-24/25887-БЛ від 01.05.2024 в сумі 6 058,24 грн.

Керуючись ст. 128, 349, 368-371, 373-374, 394, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

2.Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбуття покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк, тривалістю 3 (три) роки.

3.Згідно з приписами ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, місця роботи (у разі офіційного працевлаштування).

4.Скасувати арешт на накладний за ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 10.07.2024 у справі № 752/7937/24 на предмет, зовні схожий на пістолет типу револьвер з маркуванням "Stalker Made by ATAK Arms Ltd. Cal 4 mm "НОМЕР_3"; предмети, зовні схожі на набої в кількості 71 шт.;

5.Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта, що складаються з вартості проведеного експертного дослідження за висновком судової експертизи № СЕ-19/11-24/25887-БЛ від 01.05.2024 в сумі 6 058 (шість тисяч п`ятдесят вісім) грн 24 коп.

6.Речові докази, а саме:

6.1паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що був вилучений старшою слідчою слідчого відділу Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві в ході обшуку (місце знаходження станом на час постановлення цього вироку не встановлено), повернути ОСОБА_8 на його вимогу;

6.2револьвер "Stalker" № НОМЕР_3, призначений для стрільби патронами "Флобера" калібру 4 мм кільцевого спалаху, який не належить до вогнепальної зброї, 71 (сімдесят один) патрон "Флобера" кільцевого спалаху калібру 4 мм, виготовлені промисловим способом підприємством "Sellier&Bellot" (м. Прага), що зберігаються у камері схову Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві (м. Київ, вул. Голосіївська, 15 (квитанція № 009897) конфіскувати у дохід держави та передати для потреб Збройних Сил України;

6.3(п`ять) стріляних куль револьверних патронів "Флобера" кільцевого спалаху калібру 4 мм, що зберігаються у камері схову Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві (м. Київ, вул. Голосіївська, 15 (квитанція № 009897), знищити.

7.Провадження за цивільним позовом в частині стягнення моральної шкоди в сумі 16 000,00 грн закрити.

8.Решту позовних вимог за цивільним позовом задовольнити частково.

9.Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4 100 000 (сто тисяч) грн моральної шкоди.

10.В іншій частині цивільного позову відмовити.

Боржником за цим вироком у частині цивільного позову є ОСОБА_8 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ).

Стягувачем за цим вироком у частині цивільного позову є ОСОБА_4 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 , місце проживання: АДРЕСА_5 ).

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Голосіївський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення за винятком підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України (щодо обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційноїскарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1