ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаряОСОБА_5

прокурораОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , що діють в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Соснівського районного суду м.Черкаси від 29 квітня 2025 року, яким

ОСОБА_10

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Черкаси Черкаської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, офіційно не працюючого, одруженого, на даний час на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України та призначено йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання рахується з моменту затримання обвинуваченого після набрання вироком суду законної сили.

Вирішена доля речових доказів відповідно до ст.100 КПК України.

в с т а н о в и л а :

Згідно вироку районного суду, ОСОБА_7 визнаний винуватим і засуджений за те, що він будучи військовозобов`язаним, маючи військовий квиток серії НОМЕР_1 , який відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 10.08.2023 визнаний придатним до військової служби, в особливий період, у зв`язку з оголошенням Указом Президента України № 69-2022 від 24.02.2022 загальної мобілізації та призовом на військову службу у Збройні Сили України, працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 17.08.2023 повідомлено про необхідність з`явитися на 09 годину 00 хвилин 23.09.2023 до вказаного центру на відправку до команди № НОМЕР_2 для подальшого проходження служби.

Однак, ОСОБА_7 , будучи належним чином у встановленому законом порядку повідомленим працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 про призов, а також про кримінальну відповідальність за ухилення від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, оголошеної Указом Президента України № 69-2022 від 24 лютого 2022 року, без поважних причин, діючи умисно, з метою ухилення від призову за мобілізацією, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст.ст. 1, 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII, ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII та Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року № 69-2022, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не прибув 23.09.2023 о 09 год. 00 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_2 , для відправки до команди № НОМЕР_2 , чим ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, захисник ОСОБА_9 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок районного суду змінити, звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки із покладенням на нього відповідних обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що його підзахисний не погоджується з оцінкою суду його показів з приводу часткового визнання вини, в той час коли він свою вину визнає повністю та розкаюється. На даний час стан здоров`я ОСОБА_7 значно ускладнився, оскільки його зір погіршився і добавилась ще приглухуватість, тобто став гірше чути, тому це значно вплинуло на його рішення не з`являтися в ТЦК на вказану дату. Крім того важка хвороба дружини та її прохання не залишати її одну вплинули на його рішення.

Також захисник в апеляційній скарзі зазначає, що ОСОБА_7 станом на 23.09.2023 мав на утриманні неповнолітнього сина, однак судом дана обставина врахована не була. На даний час син досяг повноліття, пішов навчатися до університету, ніде не працює, ніяких доходів не має та продовжує знаходитись на утримання ОСОБА_7 , про що суду були надані відповідні докази, в тому числі квитанції про оплату навчання.

На думку сторони захисту, судом не врахована і та обставина, що Вітер з самого початку співпрацював з органами слідства і з судом, не ухилявся від явок по викликам, а також той факт, що по даній справі Вітер вже був 05.02.2024 засуджений за ст.336 КК України із врахуванням пом`якшуючих покарання обставин за відсутність обтяжуючих його було звільнено з випробуванням із встановленням іспитового строку. Дане рішення переглядалось в суді апеляційної інстанції, яким було скасовано дане рішення суду першої інстанції від 05.02.2024 у зв`язку з відсутністю якісного звукозапису судового засідання, однак жодних вказівок щодо призначеного покарання надано не було. Тому сторона захисту вважає, що при таких самих обставинах у даному випадку можливо застосувати до ОСОБА_7 покарання з іспитовим строком.

Захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 порушує питання про зміну вироку районного суду. Просить звільнити останнього від відбування призначеного покарання, встановивши іспитовий строк тривалістю один рік.

Районний суд не врахував, що Вітер визнав вину у вчиненні інкримінованого діяння; обвинувачений ОСОБА_7 активно сприяв у розкритті злочину, передбаченого ст.336 КК України; суд не врахував, що обвинувачений вчинив злочин внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин:

- в обвинуваченого при огляді виявлено хворобу: Н90.3 Двоб. Хронічна сенсоневральна приглухуватість І(пер) ступеню;

- у обвинуваченого ОСОБА_7 при огляді виявлено хворобу: діагноз: К01.00 Ретиновані зуби. Ретенція 23 зуба. Хр. Періодонтит 21 зуба;

- у дружини обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_11 , сахарний діабет «Першого типу», діагноз: Е10.1 Інсулінозалежний цукровий діабет з кето ацидозом, сер. Ст. важкості, ст. декомпенсації (при поступленні), субкомпенсації;

- через поганий зір у 169 навчальному центрі імені князя Ярослава Мудрого, відомого як навчальний центр « ІНФОРМАЦІЯ_5 » (в/ч НОМЕР_3 ) - відмовились приймати для проходження військової служби;

- аналогічна ситуація повторилась із навчальним центром у місті Гончарівськ та у м. Кам`янка - відмова приймати для проходження військової служби.

У відповідності до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання є:

- щире каяття останнього;

- активне сприяння у розкритті злочину;

- особисті медичні показання;

- вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин (наявність у дружини хвороби: сахарний діабет «Першого типу»)

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора, який просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, пояснення обвинуваченого та захисника, які підтримали свою апеляційну скаргу, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.370 КПК України, вирок суду повинен бути законним та обґрунтованим. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ці вимоги закону судом першої інстанції виконані не в повному обсязі.

Дії Вітер судом кваліфіковані вірно за ст.336 КК України, як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Висновок суду щодо доведеності вини Вітер у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується наведеними у вироку доказами, які судом досліджені повно, всебічно та об`єктивно.

Зі змісту апеляційних скарг захисників убачається, що вони не погоджуються з призначенням Вітру покарання у виді реального позбавлення волі. Висновки суду щодо кваліфікації дій Вітер та доведеності вини останнього в апеляційних скаргах не оскаржуються, тому урахувавши вимоги ст. 404 КПК України, колегія суддів перевіряє вирок суду лише в межах апеляційної скарги.

За результатами розгляду доводів наведених в апеляційних скаргах захисників з приводу безпідставного призначення Вітер покарання у виді ізоляції від суспільства, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до вимог ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого і за змістом ст.65 КК України, таке покарання повинно бути необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів і повинно відповідати принципам законності, справедливості, обґрунтованості і гуманізму.

При призначенні покарання суд повинен належним чином врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особливості конкретного злочину, обставини та спосіб його вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали.

Як встановлено матеріалами кримінального провадження попереднім вироком Соснівського районного суду м.Черкаси від 05.02.2024 Вітер був засуджений за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ст.336 КК України до 3 років позбавлення волі і з урахуванням положень ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

Вказаний вирок був оскаржений прокурором з підстав неправильного призначення покарання, а саме у зв`язку із м`якістю призначеного Вітру покарання.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 19 листопада 2024 року вирок Соснівського районного суду м.Черкаси від 05.02.2024 щодо ОСОБА_7 був скасований та призначений новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Із змісту ухвали апеляційного суду від 19.11.2024 убачається, що підставою для скасування вироку місцевого суду та призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції слугувало відсутність належного звукозапису на технічному носії інформації, на якому зафіксовано судовий процес в суді першої інстанції, тобто не за м`якістю призначеного Вітру покарання.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 416 КПК України визначен вичерпний перелік випадків, коли при новому розгляді суд першої інстанції може застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання, а саме тільки за умови, якщо вирок було скасовано за апеляційною скаргою прокурора або потерпілого чи його представника у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання.

Однак, місцевий суд при новому розгляді даного кримінального провадження, в порушення вимог ч.2 ст.416 КПК України застосував до Вітра більш тяжке покарання, а саме призначив останньому на відміну від попереднього вироку від 05.02.2024 реальне позбавлення волі строком на 3 роки.

Колегія суддів враховує практику Верховного Суду, викладену у постанові від 14 вересня 2020 року у справі № 740/3597/17 (провадження № 51-6070кмо19), де ОСОБА_12 не тільки зробила висновок про застосування відповідних норм права, а й наголосила на важливих моментах. Зокрема, у тексті постанови зазначено, що як із назви, так і зі змісту ст. 421 КПК України випливає, що погіршення становища обвинуваченого можливе лише за умови, якщо з цих підстав подали апеляційну скаргу прокурор, потерпілий чи його представник, а відповідно до ст. 416 КПК України таке погіршення може мати місце тільки в тому разі, якщо вирок було скасовано з цих підстав (або також із цих підстав).

За вищевикладених обставин та враховуючи, що попередній вирок був скасований не за м`якістю призначеного Вітру покарання, а суд апеляційної інстанції не зазначив про неправильність чи передчасність призначеного Вітру покарання, то під час нового розгляду судом першої інстанції неможливо посилити покарання Вітру.

Відповідно до вимог ст.413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню; застосування закону, який не підлягає застосуванню; призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Як визначено положеннями ст.409 ККПК України суд апеляційної інстанції крім іншого, змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Колегія суддів призначаючи покарання Вітру, враховуючи вимог ч.2 ст.416 КПК України та беручи до уваги, що Вітер раніше не судимий, на спеціальних обліках не перебуває, в суді апеляції інстанції вину визнав, що свідчить про його відношення до скоєного, вчинив один епізод злочинної діяльності, відсутність обтяжуючих покарання обставин та встановлення обставин, що пом`якшують покарання Вітра щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення дає можливість призначити Вітру покарання із застосуванням положень ст.75 КК України та звільненням його від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням строком на 2 роки з покладенням на нього обов`язків передбачених ст.76 КК України.

Згідно ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів на підставі вищевикладеного вважає необхідним змінити рішення суду першої інстанції в частині призначеного покарання, у зв`язку з чим, враховуючи вимоги апеляційних скарг захисників, апеляційна скарга захисника ОСОБА_9 підлягає до задоволення, апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 підлягає до часткового задоволення.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Соснівського районного суду м.Черкаси від 29 квітня 2025 року щодо ОСОБА_7 - змінити в частині призначеного покарання.

Застосувати стосовно ОСОБА_7 положення ст.75 КК України та звільнити його від відбування призначеного вироком Соснівського районного суду м.Черкаси від 29 квітня 2025 року покарання у виді 3 років позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 роки.

На підставі ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

У решті вирок Соснівського районного суду м.Черкаси від 29 квітня 2025 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення

Головуючий-суддя

Судді