Справа № 314/5251/24
Провадження № 1-кп/314/420/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2025 м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні угоду про визнання винуватості від 17.06.2025 у кримінальному провадженні № 0002245 від 05.11.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця міста Запоріжжя, який має середню освіту, офіційно не працевлаштованого, одруженого, який на утриманні дітей не має, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 310, ч. 1 ст. 317 КК України,

за участю

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

1. Історія кримінального провадження.

До Вільнянського районного суду Запорізької області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002245 від 05.11.2024 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчинені злочинів, передбачених ч. ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 310, ч. 1 ст. 317 КК України.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 25.11.2024 у цьому кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання, а ухвалою від 28.11.2024 - судовий розгляд.

В ході судового провадження проведено судові засідання, розпочато дослідження надані стороною обвинувачення письмові докази.

17.06.2025 до Вільнянського районного суду Запорізької області надійшла угода про визнання винуватості, укладена між прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , в присутності захисника ОСОБА_5 , тому відповідно до ч. 3 ст. 474 КПК України суд невідкладно зупинив проведення процесуальних дій і перейшов до розгляду угоди.

2. Формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.

Відповідно до обвинувального акта та угоди про визнання винуватості ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України, як придбання, зберігання, носіння бойових припасів без передбаченого законом дозволу; за ч. 2 ст. 307 України, як незаконне придбання та зберігання з метою збуту наркотичних засобів у великих розмірах, вчиненому повторно; за ч. 2 ст. 310 КК України, як незаконний посів та вирощування конопель у кількості 14 рослин особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 307 КК України; за ч. 1 ст. 317 КК України, як у наданні приміщення для незаконного вживання наркотичних засобів, за таких обставин.

03.02.2024 приблизно о 15 годині 30 хвилин ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись за місцем свого постійного мешкання, у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел на надання приміщення для незаконного вживання наркотичних засобів, безоплатно, не маючи корисних намірів, надав своє житло для вживання, наркотичного засобу, обіг якого обмежено - «канабіс», ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в подальшому з дозволу та відома ОСОБА_3 , вжив вищевказаний наркотичний засіб, шляхом паління через заздалегідь заготований ОСОБА_3 , пристрій для паління після чого безперешкодно знаходився у приміщенні вказаного будинку.

Також, ОСОБА_3 діючи в порушення вимог ст. ст. 25, 26 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини i прекурсори», маючи умисел на незаконне придбання i зберігання з метою подальшого збуту, а також на незаконний збут наркотичного засобу - канабісу, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, при невстановлених слідством обставинах, незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, який почав незаконно зберігати з метою подальшого збуту.

14.05.2024 приблизно о 20 годині 37 хвилин ОСОБА_3 перебуваючи біля одноповерхової будівлі (торгівельного павільйону), який розташований навпроти зупинки громадського транспорту по вул. Водозаборна у м. Запоріжжя, де реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконний збут наркотичного засобу - канабіс, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, за грошові кошти на невстановлену в ході досудового розслідування суму, незаконно збув ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 паперовий згорток та 30 (тридцять) зіп-пакетів з речовинами рослинного походження сіро-зеленого кольору, які відповідно до висновку експерта № СЕ-19/108-24/10318-НЗПРАП від 04.06.2024 є наркотичним засобом, обіг якого заборонено (відповідно до постанови КМУ № 653 від 24.05.2024 наркотичним засобом обіг якого обмежено) - канабісом, маси якого, в перерахунку на висушену речовину, складають 0,632 г, 0,816 г, 0,816 г, 0,676 г, 0,782 г, 0,740 г, 0,782 г, 0,763 г, 0,798 г, 0,703 г, 0,785 г, 0,819 г, 0,763 г, 0,794 г, 0,794 г, 0,720 г, 0,708 г, 0,706 г, 0,788 г, 0,847 г, 0,808 г, 0,816 г, 0,803 г, 0,787 г, 0,728 г, 0,794 г, 0,794 г, 0,826 г, 0,812 г, 0,778 г, 0,829 г., загальною масою 24,007 г.

Окрім цього ОСОБА_3 діючи умисно, повторно, переслідуючи корисливу мету, спрямовану на незаконне придбання, зберігання з метою збуту наркотичного засобу - канабісу у великих розмірах, у невстановлений під час досудового розслідування час, у невстановленому місці та у невстановленої особи незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого обмежено - канабіс у великих розмірах, а також овальну таблетку з маркуванням «2» з одного боку, та сім цілих та одну половинку таблетки білого кольору плоскоциліндричних з двома фасками, в фрагменті блістеру з маркуванням «Бупренорфінугідрохлорид 2мг», які в своєму складі містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено - бупренорфін, та які став незаконно зберігати за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 з метою їх подальшого збуту.

У подальшому, 31.05.2024 в період часу з 13 години 34 хвилин до 17 години 37 хвилин, у ході проведення санкціонованого обшуку приміщення будинку за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем мешкання ОСОБА_3 було виявлено та вилучено: речовину рослинного походження, яка згідно висновку експерта Запорізького НДЕКЦ № СЕ-19/108-24/10364-НЗПРАП від 01.06.2024, є наркотичним засобом, обіг якого заборонено (відповідно до постанови КМУ № 653 від 24.05.2024 наркотичним засобом обіг якого обмежено) - канабісом, масою 2,051 г. в перерахунку на висушену речовину; рослинний матеріал сіро-зеленого кольору, який згідно висновку експерта Запорізького НДЕКЦ № СЕ-19/108-24/10518-НЗПРАП від 07.06.2024, є наркотичним засобом, обіг якого заборонено (відповідно до постанови КМУ № 653 від 24.05.2024 наркотичним засобом обіг якого обмежено) - канабісом, масою 2718,829 г. в перерахунку на висушену речовину; овальну таблетку з маркуванням «2» з одного боку, та сім цілих та одну половинку таблетки білого кольору плоскоциліндричних з двома фасками, в фрагменті блістеру з маркуванням «Бупренорфінугідрохлорид 2мг», які згідно висновку експерта Запорізького НДЕКЦ № СЕ-19/108-24/10518-НЗПРАП від 07.06.2024 в своєму складі містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено - бупренорфін, загальною масою 0,0171 г (в перерахунку на основу), які ОСОБА_3 незаконно зберігав за вказаною адресою з метою подальшого збуту.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 порушуючи вимоги Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, спорядження гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998, не маючи відповідного передбаченого законом дозволу на придбання та зберігання бойових припасів, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин та в невстановленому місці, в невстановлений час, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання бойових припасів, незаконно придбав: предмет схожий на корпус гранати, який згідно висновку експерта Запорізького НДЕКЦ № СЕ-19/108-24/10362-ВТХ від 01.06.2024 є корпусом бойової ручної оборонної осколкової гранати Ф-1 промислового виготовлення, яка до бойових припасів та вибухових пристроїв не відноситься, але містить в собі заряд бризантної вибухової речовини - тротил, масою 50-56г.; предмет схожий на УЗРГМ, який згідно висновку експерта Запорізького НДЕКЦ № СЕ-19/108-24/10362-ВТХ від 01.06.2024 є бойовим уніфікованим підривачем дистанційної дії УЗРГМ-2 промислового виготовлення, який до бойових припасів не відноситься, але являється самостійним вибуховим пристроєм і відноситься до засобів підриву та містить в собі ініціюючу вибухову речовину ТНРС масою 0,1 г, азид свинцю масою 0,2 г та бризантну вибухову речовину підвищеної потужності ТЕН або гексоген масою 1г. В конструктивному поєднанні з корпусом бойової ручної оборонної осколкової гранати Ф-1 являється вибуховим пристроєм військового призначення, а саме бойовою ручною оборонною гранатою Ф-1 промислового виготовлення, яка відноситься до бойовим припасів; 4 (чотири)предмети еліпсоїдної форми, які згідно висновку експерта Запорізького НДЕКЦ № СЕ-19/108-24/10535-ВТХ від 11.06.2024 є корпусами бойових ручних оборонних осколкових гранат Ф-1 промислового виготовлення, які до бойових припасів та вибухових пристроїв не відносяться, але містить в собі заряди бризантної вибухової речовини - тротил, масою 50-56г. кожен; 4 (чотири) предмети циліндричної форми, які згідно висновку експерта Запорізького НДЕКЦ № № СЕ-19/108-24/10535-ВТХ від 11.06.2024 є бойовими уніфікованими підривачами дистанційної дії УЗРГМ та УЗРГМ-2 промислового виготовлення, які до бойових припасів не відноситься, але являється самостійними вибуховими пристроями і відносяться до засобів підриву (ініціювання вибуху) та містять в собі ініціюючу вибухову речовину ТНРС масою 0,1 г, азид свинцю масою 0,2 г та бризантну вибухову речовину підвищеної потужності ТЕН або гексоген масою 1г. В конструктивному поєднанні з корпусами бойових ручних оборонних осколкових гранат Ф-1 являються вибуховими пристроями військового призначення, а саме бойовими ручними оборонними гранатами Ф-1 промислового виготовлення, які відносяться до бойовим припасів; 329 (триста двадцять дев`ять) предметів схожих на патрони, які згідно висновку експерта Запорізького НДЕКЦ № СЕ-19/108-24/10715-ВТХ від 14.06.2024 є боєприпасами нарізної вогнепальної стрілецької зброї - бойовими проміжними патронами калібру 5,45х39 мм, промислового виробництва СССР, що призначені для стрільби з автоматів Калашникова зразка 1974 року («АК-74», «АКС-74», «АКС-74У»), ручних кулеметів Калашникова зразка 1974 року («РПК-74», «РПКС-74») та інше, придатні до стрільби.

Дані предмети він переніс до будинку за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 , де в подальшому зберігав до моменту їх виявлення та вилучення співробітниками поліції під час проведення в період часу з 13 години 34 хвилин до 17 години 37 хвилин 31.05.2024 санкціонованого обшуку.

Також ОСОБА_3 в порушення вимог ст. ст. 7, 15 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», та Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом» затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 589 від 03.06.2009, згідно яких діяльність з обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, зазначених у Таблиці 1 Переліку психотропних речовин, затвердженої Постановою КМУ № 770 від 06.05.2000, без відповідного дозволу заборонено, умисно, з метою незаконного посіву та вирощування рослини роду коноплі з метою подальшого збуту, будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 307 КК України, у невстановлений слідством час, за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , біля будинку незаконно посіяв насіння рослини роду конопель, після чого став доглядати за посівами та сходами рослин, та культивувати їх з метою доведення до стадії дозрівання, тим самим незаконно вирощував рослини роду конопель.

Після чого, 31.05.2024, в період часу з 13 години 34 хвилин до 17 години 37 хвилин, співробітниками поліції, в присутності двох понятих, за участю ОСОБА_3 в ході проведення санкціонованого обшуку території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , на ділянці біля будинку було виявлено та вилучено 14 рослини сіро-зеленого кольору з листям, стеблами, корінням та верхівками, які згідно висновку експертизи № СЕ-19/108-21/10513-НЗПРАП від 05.06.2024 містять психоактивну речовину тетрагідроканнабінол та є рослинами роду коноплі, які ОСОБА_3 незаконно посіяв та вирощував з метою подальшого збуту до моменту їх вилучення працівниками поліції.

3. Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання.

17.06.2025 між прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участю захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 310, ч. 1 ст. 317 КК України.

В угоді зазначено формулювання обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, які наведено вище.

Як істотні для даного кримінального провадження обставини, що враховані прокурором при вирішенні питання про укладення угоди про визнання винуватості, зазначені: беззастережно визнати обвинувачення, зазначене в обвинувальному акту в судовому провадженні; протягом шести місяців з дня підписання угоди у вказаному кримінальному провадженні, співпрацювати з органами досудового розслідування, прокуратури у викритті та розслідуванні кримінальних правопорушень, що можуть свідчити про причетність певних осіб до незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, прекурсорів, зброї, бойових припасів, вибухових речовин.

Також затвердження угоди зменшить навантаження на судові органи та органи прокуратури.

Узгоджене між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_3 покарання буде достатньо ефективним заходом примусу, що застосовується від імені держави до винної особи у вчиненні кримінальних правопорушень. Суспільний інтерес полягатиме в реалізації мети покарання - як застосуванні кари, так і виправленні винної особи, а також загальній та спеціальній превенції кримінальних правопорушень.

Обставинами, що пом`якшують покарання згідно зі ст. 66 КК, є щире каяття.

Обставин, які б обтяжували покарання відповідно до ст. 67 КК, не встановлено.

Також в угоді зазначено про те, що обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі висунутого йому обвинувачення.

Підстави для цивільної відповідальності обвинуваченого відсутні.

Сторони узгодили призначення ОСОБА_3 покарання:

- за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 4 років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 307 КК України, із застосуванням ст. 69 Кримінального кодексу України враховуючи щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, сприяння у викритті злочинної діяльності інших осіб у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна, окрім житла;

- за ч. 2 ст. 310 КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення воді.

- за ч. 1 ст. 317 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим загальний строк покарання визначити у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна, окрім житла.

Обвинувачений ОСОБА_3 погодився на призначення узгодженої міри покарання.

Сторонам роз`яснено та зрозуміло, що відповідно до ст. 473 КПК наслідком укладання та затвердження даної угоди про визнання винуватості для прокурора і обвинуваченого є обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями ч. 4 ст.394 та ч. 3 ст.424 КПК, а для обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абз. 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК.

В угоді обумовлені наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК.

4. Позиції учасників судового провадження щодо поданої угоди.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 підтримав угоду про визнання винуватості та просив її затвердити. Прокурор зазначив, що угода відповідає вимогам чинного законодавства, укладена добровільно, норми кримінального процесуального закону дозволяють укласти угоду про визнання винуватості у даному провадженні. Існують достатні фактичні підстави для визнання ОСОБА_3 винуватим у вчиненні інкримінованих йому злочинів, що підтверджується сукупністю зібраних у ході досудового розслідування доказів. Умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін кримінального провадження та/або інших осіб.

Обвинувачений ОСОБА_3 просив затвердити укладену угоду про визнання винуватості, запевнивши суд, що укладення угоди є добровільним, що він цілком розуміє та усвідомлює: 1) що має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, що він має право мовчати і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення, допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; 2) наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК; 3) характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; 4) вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 показав, що вчинив інкриміновані йому злочини так та при тих обставинах, як це викладено в обвинувальному акті та в угоді про визнання винуватості.

Свою вину визнав повністю, у скоєному розкаявся.

Захисник ОСОБА_5 просив затвердити укладену угоду, повідомивши, що її умови відповідають вимогам законодавства, а її укладення є добровільним.

У вказаному кримінальному проваджені потерпіла сторона відсутня, кримінальними правопорушеннями майнову шкоду спричинено не було.

Заслухавши думки учасників судового розгляду та з`ясувавши у них обставини, передбачені ч.ч. 4, 6 ст. 474 КПК, перевіривши угоду на предмет її відповідності вимогам КПК та закону України про кримінальну відповідальність, суд дійшов переконання про те, що угода про визнання винуватості може бути затверджена.

5. Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам КПК України та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.

Відповідно до ч. 7 ст.474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:

1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Враховуючи зазначені вимоги закону, суд повинен ретельно перевірити, з`ясувати та дійти переконання про відсутність факторів, які б унеможливлювали (перешкоджали) затвердженню угоди про визнання винуватості.

Щодо відповідності змісту угоди про визнання винуватості вимогам ст. 472 КПК України.

Згідно зі ст. 472 КПК України в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, умови застосування спеціальної конфіскації, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

В угоді зазначається дата її укладення та вона скріплюється підписами сторін.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що угода про визнання винуватості, укладена між прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , відповідає наведеним вище вимогам закону і містить усі необхідні відомості та реквізити.

Щодо відповідності умов угоди вимогам КПК та/або закону, а також правильності правової кваліфікації діяння та можливості укладення стосовно інкримінованого кримінального правопорушення угоди про визнання винуватості.

Приписами ч. 4 ст. 469 КПК України визначено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні в тому числі щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

У даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.307, ч.2 ст.310 КК України, які статтею 12 КК України віднесені до тяжких злочинів, кримінальне правопорушення за ч.1 ст.317 КК України є нетяжким злочином.

За встановлених органом досудового розслідування та викладених в обвинувальному акті обставин кримінальних правопорушень, дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 310, ч. 1 ст. 317 КК України.

З огляду на наведене, суд не вбачає передбачених ч. 4 ст. 469 КПК перешкод для затвердження укладеної угоди про визнання винуватості.

Щодо відповідності угоди інтересам суспільства.

Наявність суспільного інтересу в угоді, збалансованого між державними і особистими інтересами, полягає в досягненні, перш за все, завдань кримінального судочинства, які полягають в захисті особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також у забезпечені швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК).

Загалом своєчасне розкриття кримінальних правопорушень, призначення справедливого покарання винній особі, відшкодування матеріальних збитків в узгодженому розмірі є свідченням наявності суспільного інтересу.

Суд констатує, що в даному випадку присутній інтерес для суспільства в затвердженні угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, який полягає у своєчасному розкритті злочину.

Затвердження угоди у даному провадженні забезпечить справедливе та в розумні строки вирішення кримінальної справи, досягнення цілей та завдань кримінального провадження при мінімальних затратах державних ресурсів, а також зменшить навантаження на органи прокуратури та судові органи, зокрема суди апеляційної та касаційної інстанцій.

Отже, суд вважає, що укладена угода відповідає та узгоджується з інтересами суспільства.

Умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Судом встановлено, що при укладенні даної угоди брав участь захисник, як цього вимагають приписи п. 9 ч. 2 ст. 52 КПК, і що її умови не є невиправдано обтяжливими для будь-якої із сторін. Фактично це було підтверджено кожною стороною безпосередньо у судовому засіданні.

Окрім того, затвердження укладеної угоди не матиме преюдиційного значення для кримінального провадження щодо будь-яких інших осіб.

Укладення угоди є добровільним актом її учасників.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , його захисник ОСОБА_5 підтвердили добровільність укладення угоди, спільну узгодженість усіх викладених у ній умов та відсутність процесуального примусу зі сторони обвинувачення. Захист стверджував, що насильства, примусу чи погроз до обвинуваченого ОСОБА_3 ніхто не застосовував, будь-яких обіцянок чи пропозицій, окрім тих, що узгоджені сторонами в угоді, їм ніхто не надавав.

Прокурор також підтвердив добровільність укладення угоди.

Заслухавши думки сторін, показання обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та умови угоди, суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним, як і сумнівів у добровільності такого процесуального волевиявлення сторін.

Щодо можливості виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань.

Угодою про визнання винуватості, окрім узгодженого сторонами покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна, окрім житла, покладення на ОСОБА_3 додаткових обов`язків не передбачено, шкоду не завдано. Тому відсутні підстави для відмови у затвердженні угоди, передбачені п. 5 ч. 7 ст. 474 КПК.

Щодо наявності фактичних підстав для визнання винуватості.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, суд встановив наявність обґрунтованих підстав вважати ОСОБА_3 винним у вчиненні злочинів за обставин, викладених в обвинувальному акті.

Висновок суду щодо можливості затвердження угоди про визнання винуватості.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши зміст угоди про визнання винуватості, заслухавши думки прокурора, обвинуваченого та його захисника, судом встановлено, що укладена у даному кримінальному проваджені угода про визнання винуватості відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства та закону України про кримінальну відповідальність, а також інтересам суспільства. Судом не встановлено підстав для відмови в її затвердженні, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження зазначеної угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 .

6. Узгоджене сторонами покарання.

Згідно з ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує узгоджену сторонами міру покарання.

Зазначена норма кореспондує з ч. 5 ст. 65 КК України, відповідно до якої у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами.

Зі змісту угоди про визнання винуватості слідує, що сторони дійшли згоди про призначення ОСОБА_3 покарання:

- за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 4 років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 307 КК України, із застосуванням ст. 69 Кримінального кодексу України враховуючи щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, сприяння у викритті злочинної діяльності інших осіб у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна, окрім житла;

- за ч. 2 ст. 310 КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення воді.

- за ч. 1 ст. 317 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим загальний строк покарання визначити у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна, окрім житла.

На переконання суду, домовленості сторін угоди щодо узгодженого покарання не виходять за межі загальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність, а погоджений захід примусу має конкретний вираз.

Зі змісту угоди вбачається, що при узгодженні вказаного покарання сторонами враховано і дотримано: положення п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 65 КК, а саме, сторони узгодили покарання у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, та при визначенні меж покарання виходили із положень розділу X Загальної частини КК; положення п. 3 ч. 1 ст. 65 КК, а саме, сторони врахували характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують покарання, до яких віднесено щире каяття, співпраця протягом шести місяців з дня підписання угоди у вказаному кримінальному провадженні, з органами досудового розслідування, прокуратури у викритті та розслідуванні кримінальних правопорушень, що можуть свідчити про причетність певних осіб до незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, прекурсорів, зброї, бойових припасів, вибухових речовин; відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Суд погоджується, що узгоджене сторонами покарання за своїм видом та розміром відповідає характеру, тяжкості вчиненого діяння та особі винного.

7. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Речові докази та арештоване майно.

Долю речових доказів слід вирішити на підставі ст.100 КПК України.

Відповідно до положень частини 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

З огляду на вищевикладене, арешт накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 05.06.2024 року (справа №334/4086/24, провадження № 1-кс/334/1337/24) на речі, вилучені у обвинуваченого під час обшуку, підлягає частковому скасуванню.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 17.10.2024 року ( справа №334/4086/24, провадження № 1-кс/334/2691/24)на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_3 потрібно скасувати.

Процесуальні витрати.

Нормами КПК встановлено, що, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат (п. 13 ч. 1 ст. 368, ч. 4 ст. 374 КПК).

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Так, з матеріалів кримінального провадження слідує, що процесуальні витрати у ньому складаються із витрат, пов`язаних із залученням експертів, а саме:

- витрат на залучення експерта для проведення судово-хімічної експертизи наркотичних засобів (висновок № СЕ-19/108-24/10364-НЗПРАП від 01.06.2024) у розмірі 1 514,56 грн;

- витрат на залучення експерта для проведення експертизи матеріалів речовин і виробів (висновок № СЕ-19/108-24/10513-НЗПРАП від 05.06.2024) у розмірі 1 514,56 грн;

- витрат на залучення експерта для проведення експертизи матеріалів речовин і виробів (висновок № СЕ-19/108-24/10518-НЗПРАП від 07.06.2024) у розмірі 3 029,12 грн;

- витрат на залучення експерта для проведення судової вибухово-технічної експертизи (висновок № СЕ-19/108-24/10362-ВТХ від 01.06.2024) у розмірі 2 271,84 грн;

- витрат на залучення експерта для проведення судової експертизи зброї (висновок № СЕ-19/108-24/10715-БЛ від 14.06.2024) у розмірі 3 029,12 грн;

- витрат на залучення експерта для проведення судової вибухово-технічної експертизи (висновок № СЕ-19/108-24/10535-ВТХ від 11.06.2024) у розмірі 3 029,12 грн.

Сукупний розмір процесуальних витрат у кримінальному провадженні, пов`язаних із залученням експертів, складає 14 388,32 грн, що згідно з ч. 2 ст. 124 КПК підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 .

Запобіжний захід.

З метою забезпечення кримінального провадження для запобіганню ризику переховування обвинуваченого від суду, враховуючи призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі, суд вважає за необхідне продовжити йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили

На підставі викладеного та керуючись ст.370, 374, 475 КПК, суд,

у х в а л и в :

Затвердити угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0002245 від 05.11.2024, укладену 17.06.2025 між прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати виним за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 310, ч. 1 ст. 317 КК України призначивши наступне покарання:

- за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 4 років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 307 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна, окрім житла;

- за ч. 2 ст. 310 КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

- за ч. 1 ст. 317 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна, окрім житла.

До набрання вироком законної сили залишити засудженому ОСОБА_3 раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання рахувати з 31.05.2024 року, з моменту фактичного затримання.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, у розмірі 14 388,32 грн.

Речові докази:

- грошові кошти у сумі 6551,00 грн, з них: купюри номіналом 500 грн 13 шт. (№ ГН 7406311, № ГН 7406314, № ГН 7406309, № ГН7406308, № ГН 7406307, № ГН 7406313, № ГБ 0118825, № ГН 7406316, № КС 1572480, № EN 6179228, № ГН 7406312, № ГН 7406315, № ГН 7406310); номіналом 50 грн 1 шт. (№ А Б 5546149); номіналом 1 грн 1 шт. (№ БВ 0699307), передані на відповідальне зберігання до установи банку через уповноважену особу УФЗБО ГУНП в Запорізькій області (квитанція, порядковий номер №1181),- конфіскувати в дохід держави;

- мобільний телефон «Samsung Galaxy А04. імей 1: НОМЕР_2 , імей 2: НОМЕР_3 , з сім-карткою мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_4 , які упаковано до спец. пакету WAR 1259693, передані на відповідальне зберігання до камери схову Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області (квитанція, порядковий номер 39454),- конфіскувати в дохід держави;

- 313 патронів калібру 5,45 х 39 мм.; 4 корпуси гранати Ф-1, 4 підривані УЗРГМ, 1 корпус гранати Ф-1, 1 УЗРГМ, передані на відповідальне зберігання до камери схову Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області (квитанція №101),- відповідно до розпорядження КМУ № 186-р від 26.02.2022 «Про передачу майна на потреби ЗСУ» - передати для потреб ЗСУ;

- 16 гільз калібру 5,45 х 39 мм, передані на відповідальне зберігання до камери схову Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області (квитанція №101), знищити;

- речовину рослинного походження, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабіс, маса якого складає 2,051 г (в перерахунку на висушену речовину, яка знаходиться в полімерному сейф-пакеті № 4149916) передану на відповідальне зберігання до камери схову Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області (квитанція, порядковий номер 1960),- знищити;

- чотирнадцять рослин зеленого кольору з листям, стеблами, та корінням, не є наркотичним засобом, психотропною речовиною, їх аналогом або прекурсором, що є рослинами, що містять психоактивну речовину тетрагідроканабінол - рослинами роду коноплі, які знаходиться в картонній коробці опечатаній липкою стрічкою з контролем першого відкриття № G17-0358210, передані на відповідальне зберігання до камери схову Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області (квитанція, порядковий номер 1954),- знищити;

- рослинний матеріал сіро-зеленого кольору в середині двох паперових конверті, двох полімерних пакетів, та двох полімерних контейнерів, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, загальна маса якого, перерахунку на висушену речовину, складає 2718,829 г., електронні ваги, на яких виявлений особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс, одна пласка овальна таблетка з маркуванням «2» з одного боку, та сім цілих та одна половинка таблетки білого кольору плоскоциліндричних з двома фасками, в фрагменті блістеру з маркування «Бупренорфіну гідрохлорид 2мг», містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено - бупренорфін, загальна маса якого складає 0,0171 г (в перерахунку на основу), порошкоподібну речовину білого кольору (вміст чотирьох капсул в оболонці капсулами в оболонці білого з червоним кольору з маркуванням «PH1ZER РВА- 300») (об`єкт №1), які знаходиться в картонній коробці опечатаній липкою стрічкою з контролем першого відкриття № G17-0358211, полімерному мішку опечатаному пломбувальним пристроєм № 7556682 та полімерний сейф-пакеті № 5484228, передані на відповідальне зберігання до камери схову Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області (квитанція 1953),- знищити;

- банківську картку AT «ПриватБанк» (№ НОМЕР_5 ), яку упаковано до паперового конверту; предмети зовні схожі на зіп-пакети, які упаковано до паперового конверту; 1 полімерний пакет та 5 фрагментів паперу (упаковка з під УЗРГМ та корпусів гранат), які упаковано до паперового конверту, передані на відповідальне зберігання до камери схову Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області (квитанція, порядковий номер 39454),- знищити;

- зразок букальних клітин ОСОБА_3 , які разом з попереднім упакуванням упаковано до паперового конверту, передану на відповідальне зберігання до камери схову Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області (квитанція, порядковий номер 39604),- знищити.

Скасувати арешт з квартири за адресою: АДРЕСА_3 , яка на праві власності належить ОСОБА_3 , накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 17.10.2024 року (№334/4086/24).

Документи, надані учасниками судового провадження, - зберігати в матеріалах судової справи.

Копію вироку у день проголошення його резолютивної частини вручити присутнім у судовому засіданні обвинуваченому та прокурору, а також не пізніше наступного дня надсилати іншим учасника судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК, та з урахуванням обмежень, визначених ч. 2 ст. 473 КПК. Апеляційна скарга на вирок подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Вільнянський районний суд Запорізької області.

Після проголошення вироку учасники судового провадження мають право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно із статтею 476 КПК у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цих кримінальних правопорушень.

Роз`яснити, що умисне невиконання угоди засудженим є підставою для притягнення особи до відповідальності за статтею 389-1 України.

Суддя ОСОБА_1

19.06.2025