Провадження № 1-кс/369/2174/25
УХВАЛА

23.07.2025 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого начальника відділення СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_7 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000111 від 15.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Києво-Святошинського районного суду Київської області з вказаним клопотанням звернувся слідчий, в якому просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Червоні Партизани Носівського району Чернігівської області, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у слідчому ізоляторі арештному домі «Київський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування, а саме до 15.09.2025 включно.

В обґрунтування вказаного клопотання слідчий посилався на те, що в провадженні СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000111 від 15.04.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 321 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлені час та місці у ОСОБА_4 спільно за попередньою змовою із ОСОБА_8 виник умисел на незаконний збут наркотичних засобів наркозалежним особам на території Бучанського району Київської області.

З метою реалізації свого умислу, направленого на незаконний збут наркотичного засобу, обіг якого обмежено метадон, ОСОБА_4 , діючи спільно та за попередньою змовою разом із ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, маючи корисливий мотив та умисел направлений на незаконний збут наркотичного засобу, обіг якого обмежено метадон, наркозалежним особам на території Бучанського району Київської області, усвідомлюючи при цьому, що метадон є наркотичним засобом, обіг якого обмежено, незаконно придбали з метою подальшого збуту у невстановленої досудовим розслідуванням особи, у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці, вказаний наркотичний засіб, який в подальшому ОСОБА_4 за попередньою змовою разом із ОСОБА_8 , почали зберігати за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , з метою подальшого збуту наркозалежним особам на території Бучанського району Київської області.

У подальшому, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_8 , маючи корисливий мотив та єдиний умисел із останньою, направлений незаконний збут наркотичного засобу, обіг якого обмежено метадон, який вони зберігали за місцем свого проживання з метою збуту, 26.05.2025 близько 19 год. 15 хв., перебуваючи за адресою: Київська область, Бучанський район, с. Святопетрівське вул. Центральна, на зупинці громадського транспорту, що розташована поблизу магазину «Лесик», продав ОСОБА_9 (анкетні дані змінено), блістер із пігулками у кількості п`ти штук із надписом «Метадон-ЗН», за грошову винагороду у розмірі 500 гривень, тим самим ОСОБА_4 незаконно збув наркотичний засіб, обіг якої обмежено метадон.

У подальшому, ОСОБА_9 (анкетні дані змінено), який залучався працівниками поліції до проведення оперативної закупки, 26.05.2025 добровільно видав працівникам поліції блістер із пігулками у кількості п`яти штук із надписом «Метадон-ЗН».

Згідно висновку експерта надані на дослідження п`ять таблеток білого кольору містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон (фенадон). Загальна маса метадону (фенадону) у таблетках складає 0,11 г.

Метадон, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», «Списку № 1 Наркотичних засобів, обіг яких обмежено» в «Таблиці ІІ», є наркотичним засобом, обіг якого обмежено.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлені час та місці у ОСОБА_4 спільно за попередньою змовою із ОСОБА_8 , виник повторний умисел на незаконний збут наркотичних засобів наркозалежним особам на території Бучанського району Київської області.

З метою реалізації свого умислу, направленого на повторний незаконний збут наркотичного засобу, обіг якого обмежено метадон, ОСОБА_4 , діючи спільно та за попередньою змовою разом із ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, маючи корисливий мотив та умисел направлений на незаконний збут наркотичного засобу, обіг якого обмежено метадон, наркозалежним особам на території Бучанського району Київської області, усвідомлюючи при цьому, що метадон є наркотичним засобом, обіг якого обмежено, незаконно повторно придбали з метою подальшого збуту у невстановленої досудовим розслідуванням особи, у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці, вказаний наркотичний засіб, який в подальшому ОСОБА_4 , діючи спільно та за попередньою змовою разом із ОСОБА_8 почали зберігати за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , з метою подальшого збуту наркозалежним особам на території Бучанського району Київської області.

У подальшому, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_4 , маючи корисливий мотив та єдиний умисел із останнім, направлений на повторний незаконний збут наркотичного засобу, обіг якого обмежено метадон, який вони зберігали за місцем свого проживання з метою збуту, 09.06.2025 13 год. 15 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , у під`їзді будинку, маючи прямий умисел направлений на повторний незаконний збут наркотичного засобу, обіг якого обмежено метадон, усвідомлюючи, що метадон являється наркотичним засобом, обіг якого обмежено, продала ОСОБА_9 (анкетні дані змінено), картонну коробку із надписом «Крем Стоп», у середині якої знаходиться блістер із надписом «Метадон-ЗН» із пігулками у кількості п`яти штук за грошову винагороду у розмірі 500 гривень, тим самим ОСОБА_8 незаконно збула наркотичний засіб, обіг якої обмежено метадон.

У подальшому, ОСОБА_9 (анкетні дані змінено), який залучався працівниками поліції до проведення оперативної закупки, 09.06.2025 добровільно видав працівникам поліції картонну коробку із надписом «Крем Стоп», у середині якої знаходиться блістер із надписом «Метадон-ЗН» із пігулками у кількості п`яти штук.

Згідно висновку експерта у наданих на дослідження таблетках виявлено наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон (фенадон). Загальна маса метадону (фенадону) в таблетках становить 0,11 г.

Метадон, згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», «Списку № 1 Наркотичних засобів, обіг яких обмежено» в «Таблиці ІІ», є наркотичним засобом, обіг якого обмежено.

У вчиненні вказаного злочину підозрюється:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець с. Червоні Партизани Носівського району Чернігівської області, офіційно не працевлаштований, не одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.

Причетність підозрюваного ОСОБА_4 до вчинення даного злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: рапортом про виявлене правопорушення, протоколами допиту свідків, протоколами за результатами проведення НСРД, протоколом отримання предметів, висновком судової експертизи матеріалів, речовин та виробів та іншими матеріалами у сукупності.

Так, 15.07.2025 у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 276, ч. 1 ст. 278 КПК України, слідчим за погодженням з прокурором, ОСОБА_4 , було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КПК України.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_4 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

ОСОБА_4 підозрюються у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України за ступенем тяжкості є тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти.

У ході досудового розслідування задля об`єктивного його розслідування у розумні строки, виникла необхідність у застосуванні щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу з метою забезпечення виконання ним перед органом досудового розслідування та судом покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим ризикам, передбаченим п. п. 1, 2, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, та які вказують що підозрюваний може:

- переховатись від органу досудового розслідування та/або суду;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- вчинення інші кримінальні правопорушення;

- незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Зокрема, ризик переховування ОСОБА_4 від органу досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що підозрюваний, усвідомлюючи можливість реального покарання за злочин у вчиненні якого підозрюється, санкція статті якого, передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, буде намагатись уникнути кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання, неявки на виклики слідчого, прокурора та суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України).

Аналізуючи вказаний ризик у контексті практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підозрюваного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись із посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenkov. Russia (Панченко проти Росії). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciew. Moldova (Бекчиев проти Молдови).

Оцінюючи ризик переховування підозрюваного з позиції практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити, що підозрюваний усвідомлюючи можливість реального покарання за вчинення кримінальних правопорушень, яке за ступенем тяжкості є тяжким злочином, та покарання за якій становить від 6 до 10 років позбавлення волі, буде намагатись уникнути кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання, неявки на виклики слідчого, прокурора та суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України).

При цьому, підозрюваний немає на утриманні батьків похилого віку та не має законного джерела доходів, тобто у нього відсутні фактори, які б втримали його від зміни місця проживання.

Вказане також підтверджує реальність ризику, що ОСОБА_4 , з метою уникнення покарання буде переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Враховуючи ці обставини і тяжкість вчиненого ним злочину, існує реальний ризик переховування підозрюваного з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, згідно з яким підозрюваний ОСОБА_4 може впливати на свідків, у кримінальному провадженні, необхідно зазначити, що на даний час з останніми проведені не всі необхідні слідчі дії у даному кримінальному провадженні, вони ще не допитані судом безпосередньо, а з урахуванням обставин вчинення злочину, він зможе впливати на них з метою зміни ними своїх показань або неявки в подальшому у судові засідання.

Щодо наявного ризику передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, ОСОБА_4 може знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на даний момент органом досудового розслідування не встановлено місцезнаходження всіх речових доказів, та осіб, ймовірно причетних до вчинення кримінального правопорушення, а на даний час розслідування триває, а тому є всі підстави вважати, що перебуваючи не під вартою останній зможе переховувати вказані речі.

Так, оцінюючи вказані ризики з позиції ЄСПЛ, слід зазначити, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого у період дії воєнного стану, тобто в період, коли наша держава переживає надскладні часи, дії, в яких підозрюється останній, дестабілізують суспільні відносини в державі та призводять до неспроможності населення належно протистояти агресору.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе запобігти усім вищевказаним ризикам, у тому числі вчинення підозрюваним нових кримінальних правопорушень.

Застосування іншого більш, більш м`якого запобіжного заходу, таких як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, будуть недостатніми для запобігання зазначеним ризикам, так як виходячи зі змісту ст. ст. 179-182 КПК України, вони не позбавляють у повній мірі обвинуваченого можливості вільно пересуватися, вчиняти протиправні дії.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив суд його задовольнити. Стверджував про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень та наявність ризиків, які продовжують існувати та не зменшились, строк досудового розслідування не завершився.

Підозрюваний та захисник в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що ОСОБА_4 має значне погіршення здоров`я, зумовлене вживанням наркотиків. Він має трофічні виразки нижніх кінцівок та у зв`язку з припиненням замісної підтримувальної терапії змушений часто звертатися за невідкладною медичною допомогою. В зв`язку з чим сторона захисту просила не обирати запобіжний захід у виді з тримання під вартою, а обмежтися домашнім арештом.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження, суд дійшов висновку про необхідність частково задовольнити клопотання з таких підстав.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Судом встановлено, що до клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного були долучені докази, які з достатньою достовірністю можуть свідчити про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі, а отже про обґрунтованість підозри.

Суд вважає обґрунтованим посилання прокурора на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема те, що підозрюваний може переховатись від органу досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що він може переховуватися з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, в яких підозрюється, у разі, якщо суд дійде висновку про винуватість останнього у вчиненні тяжкого злочину, за який законом, передбачено покарання, в тому числі у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, тому наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнані ним менш небезпечними, ніж кримінальне переслідування. Своєю чергою судом не встановлено наявність стійких соціальних зв`язків у підозрюваного, які б змогли запобігти ризику переховування від досудового розслідування та суду.

Про наявність ризику того, що підозрюваний може впливати на свідків та інших осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення, у кримінальному провадженні, свідчить те, що на даний час з такими особами проведені не всі необхідні слідчі дії у кримінальному провадженні, вказані особи не були допитані судом безпосередньо, тож, з урахуванням обставин вчинення злочину, підозрюваний може впливати на них з метою зміни ними своїх показань або неявки в подальшому у судові засідання.

Ризик того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, обґрунтовується тим, що він підозрюється у вчиненні декількох злочинів у сфері обігу психотропних речовин та прекурсорів, вчинених протягом короткого проміжку часу, що може свідчити про його стійку схильність до вчинення вказаних кримінальних правопорушень.

Оцінюючи можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, суд дійшов висновку про те, що, зважаючи на стан здоров`я підозрюваного, а також на ризики, встановлені судом, застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, домашнього арешту, за обставин, що склалися, було б достатнім для їх запобігання.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого. Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Ураховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в межах строку досудового розслідування з покладанням на нього певних обов`язків, серед яких перебувати за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово за винятком випадків необхідності надання підозрюваному невідкладної медичної допомоги та слідування в укриття цивільного захисту населення під час повітряних тривог.

Керуючись ст. ст. 176 178, 181, 193, 194, 196, 309 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого начальника відділення СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_7 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000111 від 15.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, задовольнити частково.

Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в межах строку досудового розслідування.

Покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за викликом у визначений час та місце залежно від стадії кримінального провадження;

перебувати за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово за винятком випадків необхідності надання підозрюваному невідкладної медичної допомоги та слідування в укриття цивільного захисту населення під час повітряних тривог;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд залежно від стадії кримінального провадження про зміну місця свого проживання;

утриматись від спілкування зі свідками у цьому кримінальному провадженні.

Строк дії ухвали не може перевищувати двох місяців та діє в межах строку досудового розслідування до 15 вересня 2025 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Бучанський РУП ГУНП в Київській області.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали складений 23 липня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1