Справа №949/2016/25
У Х В А Л А

про призначення судового розгляду

15 вересня 2025 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дубровиця в режимі відеоконференції підготовче судове засідання по кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000338 від 19 серпня 2025 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачениого ч. 3 ст. 332 КК України,

в с т а н о в и в:

02 вересня 2025 року до Дубровицького районного суду Рівненської області надійшли матеріали кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України із затвердженим 28 серпня 2025 року обвинувальним актом.

Ухвалою суду від 03 вересня 2025 року, з урахуванням ухвали суду від 09 вересня 2025 року про виправлення описки, по вказаному провадженню було призначено підготовче судове засідання.

До початку підготовчого судового засідання на електронну адресу суду надійшло клопотання прокурора у кримінальному провадженні - прокурора відділу Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії покладених обов`язків у зв`язку із застосуванням до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді застави.

В обґрунтування необхідності покладення на обвинуваченого конкретних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, прокурор у клопотанні зазначає наступне.

17 квітня 2025 року слідчим суддею Рівненського міського суду відносно підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на два місяці, тобто по 14.06.2025 із визначенням застави у розмірі 300000 гривень.

18 квітня 2025 року ОСОБА_4 внесено заставу у вказаному розмірі, у зв`язку з чим на останнього покладено обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме, прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду, не відлучатись із населеного пункту, де він зареєстрований чи проживає, без дозволу слідчого, прокурора, або суду, утримуватись від спілкування зі свідками та іншими особами з приводу обставин вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право виїзд з України і в`їзд в Україну.

11 червня 2025 року підозрюваному ОСОБА_4 продовжено строк дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, до чотирьох місяців, тобто до 11 серпня 2025 року.

07 серпня 2025 року підозрюваному ОСОБА_4 продовжено строк дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, до 16 серпня 2025 року.

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 14 серпня 2025 у справі № 569/11162/25 продовжено покладені на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, в межах строку досудового розслідування, тобто до 16 вересня 2025 року.

Прокурор зазначає, що на даний час, продовження дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, необхідне з метою забезпечення дієвості запобіжного заходу, запобігання існуючим ризикам переховування від суду та незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, і ефективності здійснення судового розгляду. Покладення на обвинуваченого таких обов`язків надасть можливість прокурору та суду здійснювати контроль за його належною процесуальною поведінкою.

У підготовчому судовому засіданні суд поставив на обговорення питання щодо продовження строку дії покладених обов`язків у зв`язку із застосуванням до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді застави та щодо призначення справи до судового розгляду.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні просив суд призначити справу до судового розгляду та продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк дії покладених на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, оскільки вважає, що з врахуванням всіх встановлених у кримінальному провадженні обставин, з метою дієвості запобіжного заходу, запобігання вказаним ризикам, покладення на обвинуваченого таких обов`язків надасть можливість прокурору та суду здійснювати контроль за його належною поведінкою.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку прокурора в частині призначення справи до судового розгляду та щодо клопотання прокурора про продовження строку дії покладених на нього обов`язків у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави не заперечував.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого, вивчивши обвинувальний акт та подане прокурором клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Угод про визнання винуватості у порядку статей 468-475 КПК України до суду не надійшло.

Підстав для прийняття рішень визначених п. 2-4 ч. 3 ст. 314 КПК України не має.

Обвинувальний акт складено відповідно до вимог ст. 291 КПК України, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону, а тому поверненню прокурору не підлягає.

Підстав для направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено, дане кримінальне провадження підсудне Дубровицькому районному суду Рівненської області.

Порушення вимог КПК України, які б унеможливлювали призначення провадження до судового розгляду відсутні, відтак суд приходить до висновку про необхідність призначення кримінального провадження до розгляду.

З урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження, судовий розгляд даного кримінального провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України, відсутні.

Відповідно до положень п. 26 ч. 1 ст. 3, ч. 2 ст. 318 КПК України, судом визначено коло осіб зі сторони обвинувачення та захисту, які братимуть участь у судовому розгляді.

Таким чином, наявні достатні підстави для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

Щодо клопотання прокурора про продовження строку дії покладених обов`язків на обвинуваченого ОСОБА_4 , суд дійшов до наступного висновку.

Отже, у підготовчому судовому засіданні встановлено, що в рамках кримінального провадження №0000338 від 19 серпня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України обвинуваченому ОСОБА_4 17 квітня 2025 року ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави у розмірі 300000 грн.

Згідно ч. 1 ст.182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків.

У зв`язку із внесенням заставодавцем розміру застави, обвинуваченого звільнено з-під варти з державної установи «Рівненський слідчий ізолятор». З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Зважаючи на складність кримінального провадження та продовження строків досудового розслідування, ухвалами слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 11 червня 2025 року, 07 серпня 2025 року та 14 серпня 2025 року строк дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, продовжувався в межах строку досудового розслідування.

У відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті,слідчий суддя,суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного,обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме: 1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований,проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого,прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом; 5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом; 6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності; 7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання; 8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи,що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 9) носити електронний засіб контролю.

За ч. 7 ст. 194 КПК України, обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Так, системний аналіз положень ст.ст. 194, 199 КПК, які регулюють загальні підстави і порядок продовження запобіжного заходу, дають суду підстави вважати, що на стадії судового провадження під час розгляду клопотання про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого, суд має перевірити існування ризиків, які були заявлені прокурором відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України та чи є обставини, що обґрунтовують необхідність покладення таких обов`язків.

Отже процесуальні обов`язки, які покладаються на обвинуваченого (підозрюваного) згідно ст.194 КПК України, є доповненням до будь-якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою. Такі обов`язки не мають самостійного характеру. Це допоміжний захід процесуального примусу, спрямований на зменшення ризиків кримінального провадження, наявність яких установлена під час розгляду питання про обрання запобіжного заходу. Характерною рисою є строковість цих заходів.

Згідно з ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

За ч. 4 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд, при наданні оцінки наявності обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим ОСОБА_4 інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, враховує положення статей 368, 369, 371, 374 КПК України, змістом яких передбачено, що надання оцінки доказів у справі відбувається в нарадчій кімнаті на стадії постановлення вироку. Зазначене свідчить про те, що суд на стадії проведення підготовчого судового засідання не може робити висновок щодо "обґрунтованості підозри" шляхом надання оцінки всіх доказів у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення, що відповідає критеріям, сформованих у практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, позиції у рішенні від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», якою відзначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення; а також позиції у рішенні від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», якою відзначено, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Отже, на думку суду, відомості, викладені в Реєстрі матеріалів досудового розслідування, а також посилання прокурора в клопотанні на матеріали можуть свідчити про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим інкримінованого кримінального правопорушення. Вагомість таких доказів наразі не викликає сумнівів.

Таким чином, суд, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначає, що причетність обвинуваченого до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу з огляду потреб судового розслідування.

Так, у клопотанні прокурор посилається на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- переховуватися від суду, так, як відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 332 КК України відноситься до категорії тяжких кримінальних правопорушень, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років із конфіскацією майна. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку значно підвищують ймовірність ризику переховування від суду. З матеріалів провадження також вбачається, що підозрюваний фактично проживаючий у м. Рівне, однак зареєстрований у с. Степангород, Вараського району, Рівненської області, що являється прикордонним районом, має паспорт гр. України для виїзду за кордон та добре обізнаний з правилами перетину державного кордону, має змогу його перетинати як законно так і в не законний спосіб. Враховуючи воєнний стан в Україні, підозра у вчинені резонансного злочину, вчиненого під час такого стану, з явним цинізмом по відношенню до інтересів держави та завдав негативного результату обороноздатності держави під час прямої воєнної агресії, існує ризик втечі підозрюваного за межі України з метою переховування від органу досудового розслідування та суду;

- знищити, сховати та спотворити будь-яку із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, є те що ОСОБА_4 обвинувачується у незаконному переправленні осіб через державний кордон України, вчинене з корисливих мотивів, під час воєнного стану, та на даний час не встановлено весь механізм переправлення осіб через державний кордон України, не встановлено також і всіх інших учасників вказаної групи осіб, а тому, існує ризик того, що підозрюваний знищить, сховає або спотворить інші речі та документи, які мають відношення до вчинення кримінального правопорушення. Такими речами і документами є чорнові записи, грошові кошти отримані злочинним шляхом, наявні переписки у соціальних мережах, тощо;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином,є те,що ОСОБА_4 відомі анкетні дані свідків, а саме осіб, яким він сприяв у незаконному переправленні через державний кордон, відомі місця їх проживання, мобільні телефони, а тому він може незаконно впливати на свідків шляхом залякування,чинити на них тиск з метою їх залякування щодо відмови від дачі показань, під час досудового розслідування так і під час розгляду кримінального провадження у суді. Крім того, на етапі досудового розслідування не встановлені всі особи, які входять до групи осіб, причетних до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, а тому ОСОБА_4 буде незаконно впливати на свідків та очевидців через інших осіб. Тому, існує ризик того, що підозрюваний буде перешкоджати кримінальному провадженню;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, є те, що обвинувачений ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, постійних доходів нема, а тому є ризик, що він буде продовжувати вчиняти кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Таким чином, зважаючи на наведені обставини, суд переконується в тому, що ризики, передбачені п.п. 1, 2, 4, 5 ч. 1 ст. 177КПК України, які існували на момент застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу, не зменшилися та є актуальними на даний час.

Під час проведення підготовчого судового засідання у кримінальному проваджені не здобуто відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість продовження обвинуваченому строку дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 195 КПК України, також судом не отримано відомостей, щодо іншого комплексу обставин, які би переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення обвинуваченому покладених на нього процесуальних обов`язків, суд вважає необхідним клопотання прокурора про продовження дії вказаних обов`язків задоволити.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182, 194, 195, 314-316, 369-372, 394, 395 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Призначити кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000338 від 19 серпня 2025 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачениого ч. 3 ст. 332 КК України до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дубровицького районного суду Рівненської області (м. Дубровиця вул. Миру, 2а Рівненської області) на 21 жовтня 2025 року на 11:00 год.

Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.

У судове засідання викликати прокурора, обвинуваченого та захисника.

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні - прокурора відділу Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії покладених обов`язків у зв`язку із застосуванням до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді застави - задоволити.

Продовжити відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Степангород, Вараського району Рівненської області, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, раніше несудимого, строк дії обов`язків, покладених на нього ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 14 серпня 2025 року, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, строком 2 (два) місяці, тобто до 15 листопада 2025 року, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до прокурора та суду;

- не відлучатись із населеного пункту, де він зареєстрований чи проживає, без дозволу прокурора, або суду;

- утримуватись від спілкування зі свідками та іншими особами з приводу обставин вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право виїзд з України і в`їзд в Україну.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: підпис.

Згідно з оригіналом.

Суддя Дубровицького

районного суду ОСОБА_1