справа № 488/332/25
провадження № 1-кп/488/189/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.08.2025 року місто Миколаїв, вулиця Доктора Самойловича, 29-А

Корабельний районний суд міста Миколаєва
у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
за участю
секретаря:ОСОБА_2
прокурора:ОСОБА_3
обвинуваченого: захисника:ОСОБА_4 ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Миколаєва, громадянин України, українець, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 31.05.2005 року Центральним районним судом міста Миколаєва за частиною 2 статті 186 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік;

- 28.07.2005 року Ленінським районним судом міста Миколаєва за частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 186, статтею 69 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки;

- 11.05.2006 року Ленінським районним судом міста Миколаєва за частиною 2 статті 185, статтею 71 КК України до 3 років 9 місяців позбавлення волі, звільнився 16.11.2009 року за відбуттям строку покарання;

- 21.06.2010 року Ленінським районним судом міста Миколаєва за частиною 2 статті 185 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік;

- 19.05.2011 року Заводським районним судом міста Миколаєва за частиною 2 статті 186, частиною 4 статті 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік, звільнився 24.06.2015 року за відбуттям строку покарання;

- 26.02.2016 року Ленінським районним судом міста Миколаєва за частиною 1 статті 125, частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 15, частиною 2 статті 186, частиною 1 статті 70 КК України до 4 років позбавлення волі, згідно ухвали Апеляційного суду Миколаївської області від 26.04.2016 року вирок Ленінського районного суду міста Миколаєва від 26.02.2016 року змінено, засуджено за частиною 2 статті 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- 22.05.2017 року Ленінським районним судом міста Миколаєва за частиною 2 статті 185, частиною 1 статті 125, частиною 1 статті 70, частиною 4 статті 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився 29.11.2017 року за відбуттям строку покарання;

- 07.08.2019 року Центральним районним судом міста Миколаєва за частиною 2 статті 186 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 08.10.2019 року Жовтневим районним судом Миколаївської області за частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 15, частиною 2 статті 185 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 04.05.2020 року Заводським районним судом міста Миколаєва за частиною 2 статті 185, частиною 4 статті 70 КК України до 5 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 185, частиною 1 статті 309 КК України, -

ВСТАНОВИВ

27.11.2024 року близько 11:05 години обвинувачений ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи мету наживи та незаконного збагачення, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, діючи в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, знаходячись в автобусі КП «Миколаївпастранс» ММР марки «МАЗ», реєстраційним знак НОМЕР_1 , який рухався по маршруту громадського транспорту міста Миколаєва за №91 у напрямку Балабанівки, який на момент вчинення злочину перебував біля зупинки «Океанівська», повторно, таємно, викрав майно, належне ОСОБА_6 , а саме мобільний телефон марки «Xiaomi», моделі «Redmi 10C», 4/64 Гб, темно-сірого кольору, загальною вартістю 2.919,80 гривень та чохол у вигляді книжки «MakeFuture Flip (Soft-Touch PU)» для телефону «Xiaomi» моделі «Redmi 10C», загальною вартістю 300,00 гривень та утримуючи при собі вказане майно з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 3.219,80 гривень.

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-IX від 24.02.2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, термін якого неодноразово продовжувався, останній раз до 05.11.2025 року.

Окрім того, 17.01.2025 року приблизно о 15:40 годині, точніше встановити не вдалося, обвинувачений, знаходячись на вулиці Рибній в місті Миколаєві, шляхом знахідки придбав прозорий зіп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору, масою не менше 0,221 грама, яка є особливо небезпечною психотропною речовиною - PVP, обіг якої заборонено. Усвідомлюючи та достовірно знаючи властивості вказаної речоваини, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, обвинувачений помістив придбаний ним прозорий зіп-пакет до правої кишені одягнених на нього штанів, тим самим незаконно почав зберігати його при собі з метою подальшого особистого вживання без мети збуту.

17.01.2025 року в період з 15:50 години по 18:50 годину в ході затримання обвинуваченого в порядку статті 298-2 КПК України за адресою: місто Миколаїв, вулиця Рибна, будинок 1а, було виявлено та вилучено прозорий зіп-пакет, в якому знаходиться особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено - PVP, загальною масою 0,221 грама, яку обвинувачений незаконно придбав та зберігав при собі для особистого вживання без мети збуту.

Допитаний в ході судового засідання обвинувачений свою провину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень вину визнав частково, суду пояснив, що в денний час доби, дату не пам`ятає, їхав в Корабельному районі міста Миколаєва в автобусі чи тролейбусі біля міської лікарні №5, на зупинці «вулиця Океанівська» побачив у водія мобільний телефон, підійшов до останнього, щоб його відволікти та взяв мобільний телефон, який був без чохла та без карти пам`яті. Водій не бачив моменту, коли обвинувачений брав його телефон. Обвинувачений одразу викинув сім-картку, а мобільний телефон заховав, продавши його пізніше за 700,00 гривень на ринку «Колос», а гроші витратив на наркотичні засоби. Наступного дня до нього приїхали працівники поліції та разом із ним поїхали забрати мобільний телефон там, де він його продав. Пізніше телефон був повернутий потерпілому. Обвинувачений категорично заперечував те, що викрадений телефон був у чохлі та містив карту пам`яті.

Окрім того, обвинувачений суду пояснив, що 17.01.2025 року випадково знайшов біля залізничного переїзду «закладку», поклав її до своєї кишені. По дорозі зустрів оперуповноважених відділу поліції, останні запитали в обвинуваченого чи має він при собі щось заборонене та ОСОБА_4 у відповідь одразу віддав їм пакетик.

Окрім того, у судовому засіданні обвинувачений зазначив, що на даний час він звернувся до лікаря-нарколога, щоб вилікуватися від наркотичної залежності, а тому просив суд звільнити його від кримінальної відповідальності, оскільки він добровільно звернувся до лікувального закладу і розпочав лікування від наркоманії.

Незважаючи на показання обвинуваченого, його вина у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується іншими дослідженими судом доказами.

За частиною 4 статті 185 КК України.

Потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що він працює на посаді водія автобусного маршруту №91 в КП ММР «Миколаївпастранс». Восени 2024 року, перед обідом в автобусі, на якому він працював, на зупинці «Океанівська» обвинувачений підійшов до нього як до водія автобусу та запитав у нього, де знаходиться лікарня, тим самим відволік потерпілого та вкрав належний йому мобільний телефон. Крадіжку мобільного телефону потерпілий помітив, коли знаходився вже на кінцевій зупинці автобусного маршруту №91. Мобільний телефон знаходився праворуч від водія, на поличці. Також зазначив, що вказаний мобільний телефон для потерпілого придбала йому його дружина разом із чохлом у вигляді книжки та карткою пам`яті, яким об`ємом потерпілий не пам`ятає. Мобільний телефон потерпілому згодом повернули вже без сім-картки, картки пам`яті та чохла. Претензій до обвинуваченого він не має, просив призначити покарання обвинуваченому на розсуд суду.

З рапорту ВП№3 МРУП ГУНП в Миколаївській області від 27.11.2024 року вбачається, що надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що 27.11.2024 року о 13:40 годині за адресою: місто Миколаїв, вулиця Океанівська заявник-водій автобусного маршруту №91 виявив, що в нього вкрали мобільний телефон марки «Xiaomi», моделі «Redmi 10C», сірого кольору в сірому чохлі у вигляді книжки (т.1 а.п.60).

Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 27.11.2024 року (т.1 а.п.61) потерпілий ОСОБА_6 повідомив поліції про те, що 27.11.2024 року у період з 09:10 години по 09:30 годину невстановлена особа, перебуваючи в автобусі «МАЗ», реєстраційний знак НОМЕР_1 , маршрут громадського транспорту №91 біля зупинки «вулиця Океанівська» в напрямку мікрорайону Балабанівка в місті Миколаєві, діючи таємно, в умовах воєнного часу, викрала належний йому мобільний телефон марки «Xiaomi», моделі «Redmi 10C», чим завдала шкоди ОСОБА_6 на загальну суму 5.000,00 гривень. ОСОБА_6 було добровільно видано працівникам поліції копію фіскального чеку про придбання мобільного телефону та чохла до нього, фотозображення коробки від належного йому мобільного телефону, копію паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_6 (т.1 а.п.62)

Також судом було досліджено протокол огляду предмета - мобільного телефону марки «Xiaomi», моделі «Redmi 10C», темно-сірого кольору, об`ємом пам`яті 64 Гб, ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , S/N: НОМЕР_4 , без сім-карки, добровільно виданий ОСОБА_7 як особою, якій невідомий чоловік продав вказаний мобільний телефон 27.11.2024 року (т.1 а.п.65). Присутній під час огляду вказаного мобільного телефону потерпілий ОСОБА_6 зазначив, що вказаний мобільний телефон є тим мобільним телефон, який у період з 09:10 години по 09:30 годину 27.11.2024 року був викрадений у нього з панелі знизу під торпедою, яка знаходиться біля водійського сидіння, з правого боку в автобусі «МАЗ», реєстраційний номер « НОМЕР_5 », що рухався по маршруту громадського транспорту №91 (т.1 а.п.66). Вказаний мобільний телефон без сім-картки було визнано речовим доказом по вказаному кримінальному провадженню та передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 (т.1 а.п.69, 71).

В ході впізнання за фотознімками 05.12.2024 року свідок ОСОБА_7 впізнав обвинуваченого як особи, яка 27.11.2024 року приблизно о 13:00 годині запропонувала свідкові придбати у нього мобільний телефон «Redmi» сірого кольору (т.1 а.п. 72-74).

В ході перегляду відеозаписів, що були в ході досудового розслідування добровільно надані на цифровому носії 03.12.2024 року директором КП ММР «Миколаївпастранс» ОСОБА_8 (т.1 а.п.75) судом встановлено наступне. Вказаний відеозапис здійснювався 27.11.2024 року у період з 12:56 години по 13:09 годину камерами відеоспостереження, що розташовані у приміщенні автобусу «МАЗ», реєстраційний номер «4983», маршруту громадського транспорту №91. Зі змісту відеозапису 1_01_R_38 вбачається, що на ньому зображений салон автобусу «МАЗ», реєстраційний знак « НОМЕР_5 », який рухається по маршруту громадського транспорту №91. О 10:40:40 годині до автобусу заходить обвинувачений, сідає на одне з вільних місць автобусу, та в подальшому перебуває там. Зі змісту відеозапису1_02_R_0 вбачається, що на ньому зображене лобове скло вказаного вище автобусу, на момент часу «11:05:21» автобус перебуває біля зупинки «Океанівська» у Корабельному районі міста Миколаєва у напрямку руху в бік ТЦ «Депот. Зі змісту відеозапису1_04_R_0 вбачається, що на ньому зображений салон вказаного автобусу, при цьому кут огляду камери направлений на водія автобусу, на стійці з правого боку, нижче коліна водія, знаходиться мобільний телефон. Об 11:05:08 годині на відеозапису до водія автобусу підходить обвинувачений та починає з ним діалог. Об 11:05:30 годині обвинувачений, побачивши, що водій відволікся, робить нахил тулубом вниз та правою рукою дістає мобільний телефон зі стійки, куди його клав водій, після чого правою рукою швидко поміщає його до правої кишені куртки, в яку він одягнутий, після чого виходить з автобусу через двері, що розташовані з правого боку від водія (т.1 а.п.76-79). Відеозаписи з камер відеоспостереження, що розташовані у приміщенні автобусу «МАЗ», реєстраційний номер «4983», маршруту громадського транспорту №91, які добровільно видані на цифровому носії директором КП ММР «Миколаївпастранс» визнано речовими доказами та долучені до матеріалів вказаного кримінального провадження (т.1 а.п.80-81).

Вартість мобільного телефону марки «Xiaomi», моделі «Redmi 10C», що став предметом кримінального правопорушення, не заперечується обвинуваченим, підтверджується інформацією, що міститься у висновку експерта та складає 2.919,80 гривень (т. 1, а.п. 85-93).

З висновку експерта №СЕ-19/115-24/22542-ТВ від 10.12.2024 року вбачається, що ринкова вартість чохлу-книжки «MakeFuture Flip (Soft-Touch PU)» для телефону «Xiaomi» моделі «Redmi 10C» з урахуванням зносу на момент вчинення правопорушення, а саме станом на 27.11.2024 року могла становити 300,00 гривень.

Ринкова вартість карти пам`яті «Kingston SDCS2/32Gb 32 Gb micro SDHC» з урахуванням зносу на момент вчинення правопорушення, а саме станом на 27.11.2024 року могла становити 140,00 гривень (т.1 а.п.98-107).

Таким чином, обвинувачений, визнаючи свою провину у вчиненні викрадення мобільного телефону, заперечує викрадення чохла з цього мобільного телефону та карти пам`яті. Надаючи оцінку такій позиції обвинуваченого, суд зазначає наступне.

Судом отримані показання потерпілого, який в судовому засіданні впевнено заявив про те, що його телефон був укомплектований як чохлом, так і картою пам`яті. Показання потерпілого суд вважає достовірними, оскільки не встановлено причин, які могли б привести до оговору ним обвинуваченого, сам потерпілий заявив про відсутність у нього до обвинуваченого претензій, майнові вимоги ним не заявлялися.

Окрім того, у виданій потерпілим 28.11.2024 року (тобто наступного дня після вчинення злочину) квитанції, зазначено про придбання ним одночасно смартфона, що став предметом кримінального правопорушення та чохла до нього.

Таким чином, показання потерпілого та наданий ним фіскальний чек є належними та допустимим доказами, які на переконання суду є достовірними та утворюють сукупність доказів, що дозволяє зробити висновок про викрадення обвинуваченим не тільки телефону, але й чохла до нього.

Стосовно заперечень сторони захисту про те, що у заяві потерпілого не вказано про викрадення чохла та карти пам`яті, то суд виходить з того, що при вчиненні крадіжки для потерпілого найбільше значення мав факт викрадення саме телефона, а інші предмети є, по суті, допоміжними елементами комплектування телефону, а тому сприймалися потерпілим як частина самого телефону та могли не бути ним вказані окремо у заяві.

У той же час, прокурором не доведено викрадення карти пам`яті до даного телефона, оскільки показання потерпілого, хоча суд й вважає їх достовірними, такої сукупності самі по собі утворити не можуть.

За таких обставин суд виключає викрадення карти пам`яті із загального обсягу обвинувачення, що, однак, жодним чином не впливає на кваліфікацію дій обвинуваченого.

За епізодом за частиною 1 статті 309 КК України.

З рапорту ВП№3 МРУП ГУНП в Миколаївській області від 17.01.2025 року вбачається, що 17.01.2025 року о 15:52 годині за адресою: місто Миколаїв, вулиця Рибна, будинок 1, під час обходу території було виявлено особу, у якої при собі були наркотичні речовини (т.1 а.п.111). Вказана інформація підтверджується також рапортом оперуповноваженого СКП ВП№3 МРУП в Миколаївській області ОСОБА_9 (т.1 а.п.112).

В ході затримання ОСОБА_4 , як особи, підозрюваної у вчиненні кримінального проступку, 17.01.2025 року о 15:50 годині, було вилучено полімерний прозорий зіп-пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору (т.1 а.п.113-119).

З висновку експерта №СЕ-19/112-25/809-НЗПРАП від 21.01.2025 року вбачається, що вилучена у ОСОБА_4 під час затримання 17.01.2025 року одна кристалічна речовина білого кольору містить особливо небезпечну психотропну речовину - PVP, обіг якої заборонено, масою 0,221 грама (т.1 а.п.123-127), яка після проведення експертного дослідження (загальна маса кристалічної речовини після проведення експертизи становить 0,565 грамів) визнана речовим доказом та передана на зберігання до камери зберігання речових доказів ВП №3 МРУП ГУНП в Миколаївській області (т.1 а.п.128-129).

Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що працює на посаді оперуповноваженого СКП ВП№3 МРУП ГУНП в Миколаївській області, обвинуваченого знає як особу, яка раніше притягувалася до кримінальної відповідальності. У вказаний день у свідка було завдання щодо відпрацювання території Корабельного району біля залізничних колій на ринку свідок разом із колегою побачили ОСОБА_4 , запитали в останнього документи та чи є в нього щось заборонене. Обвинувачений повідомив їм, що в нього є наркотичні засоби та віддав. Обвинуваченого було зупинено, після чого напарник свідка викликав слідчу оперативну групу. ОСОБА_4 видав працівникам поліції зіп-пакет, замотаний в ізоляційну стрічку, та повідомив працівників поліції про те, що він знайшов вказаний зіп-пакет. В зіп-пакеті була кристалічна речовина білого кольору та обвинувачений повідомив, що це йому для власного споживання.

Щодо клопотання захисника обвинуваченого про звільнення останнього від кримінальної відповідальності на підставі частини 4 статті 309 КК України суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 4 статті 309 КК України особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною 1 статті 309 КК України. Підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у такому випадку є добровільне звернення до лікувального закладу особи, яка хворіє на наркоманію, та розпочате нею лікування від наркоманії.

При вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі частини 4 статті 309 КК України, суд має з`ясувати не тільки те, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, але й те, чи добровільно, а не вимушено вона звернулася до лікувального закладу та розпочала лікування, і чи дійсно така особа ставить за мету вилікуватись, а не ухилитись у згаданий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

Добровільним в розумінні частини 4 статті 309 КК України слід вважати таке звернення особи до лікувального закладу, яке здійснюється за її особистою згодою, що мало місце до моменту виходу суду першої інстанції до нарадчої кімнати для ухвалення рішення у кримінальному провадженні. Для застосування цієї норми попередній факт перебування особи на обліку осіб, які незаконно вживають наркотичні засоби або психотропні речовини, не є визначальним, оскільки факт захворювання на наркоманію у такої особи може бути встановлено вперше

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження і як пояснив сам обвинувачений, він проходить замісну підтримувальну терапію (ЗПТ). Дана терапія спрямована на лікування осіб із психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання опіоїдів, у той же час обвинувачений придбав та зберігав не опіоїди, а особливо небезпечну психотропну речовину - PVP. Окрім того, ЗПТ обвинувачений розпочав принаймі за два місяці до вчинення злочину, передбаченого частиною 1 статті 309 КК України (17.01.2025 року), адже за його власними показаннями, він вчинив викрадення телефону у водія автобуса 27.11.2024 року, коли їхав отримувати препарати по ЗПТ.

Таким чином, фактично проходячи лікування від залежності до наркотичних засобів - опіоїдів, обвинувачений придбав та зберігав особливо небезпечну психотропну речовину - PVP, що, на переконання суду, не дає можливості застосувати до нього положення частини 4 статті 309 КК України.

Інших доказів щодо звернення до закладів охорони здоров`я для лікування обвинуваченого від залежності до наркотичних або психотропних засобів суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання захисника обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі частини 4 статті 309 КК України.

Таким чином, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх шляхом аналізу досліджених в судовому засіданні доказів, суд вважає доказаною вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Дії обвинуваченого, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, суд кваліфікує за частиною 4 статті 185 КК України, а незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту - за частиною 1 статті 309 КК України.

Вивченням особистості обвинуваченого встановлено, що він повнолітній, раніше неодноразово судимий за вчинення умисних, корисливих злочинів, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, неодноразово обстежувався стаціонарно в наркологічному відділенні, синдром залежності, останній раз в 2015 році з діагнозом «РПП внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності, стан відміни без ускладнень», за місцем проживання та відбування покарання характеризується негативно.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, які відносяться до кримінальних проступків (частина 1 статті 309 КК України) та тяжких злочинів (частина 4 статті 185 КК України), сукупність усіх обставин, що характеризують дані кримінальні правопорушення, які є умисними, корисливими, особистість обвинуваченого, про що детально вказано вище.

Таким чином, суд доходить до висновку про призначення обвинуваченому покарання у вигляді обмеження волі та позбавлення волі на строки, що будуть достатніми не тільки для покарання, а й виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Остаточне покарання обвинуваченому на підставі частини 1 статті 70 КК України суд визначає шляхом часткового складання призначених покарань із застосуванням правил, передбачених статтею 72 КК України.

На підставі статті 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави судові витрати на проведення експертиз в сумі 8.754,90 гривень (вісім тисяч сімсот п`ятдесят чотири гривні 90 копійок).

Долю речових доказів суд вирішує на підставі статті 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 349, 370, 374 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 185, частиною 1 статті 309 КК України та призначити йому покарання:

-за частиною 4 статті 185 КК України - позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;

-за частиною 1 статті 309 КК України - обмеження волі строком на 1 (один) рік.

У відповідності до частини 1 статті 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 3 місяці.

Строк відбування ОСОБА_4 покарання обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Речові докази, а саме:

-мобільний телефон марки «Xiaomi», моделі «Redmi 10C», без сім-картки, переданий на відповідальне зберігання потерпілому - залишити останньому як власнику;

-відеозаписи з камер відеоспостереження, що розташовані у приміщенні автобусу «МАЗ», реєстраційний номер 4983, маршруту громадського транспорту №91 за 27.11.2024 року на цифровому носії DVD-R - залишити в матеріалах кримінального провадження;

-особливо небезпечну психотропну речовину - PVP, обіг якої заборонено , масою 0,221 грама (загальна маса кристалічної речовини після проведення експертизи становить 0,565 г),- знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави (на рахунок UA0014481, Миколаїв.ГУК/Корабел.р-н/24060300, код отримувача (ЄДРПОУ): 37992030, код класифікації доходів 24060300, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, призначення платежу: « ОСОБА_4 за проведення судових експертиз, Корабельний районний суд міста Миколаєва, код 02892468») судові витрати в розмірі 8.754,90 гривень (вісім тисяч сімсот п`ятдесят чотири гривні 90 копійок).

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Корабельний районний суд міста Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_1