Справа № 361/4669/19
Провадження № 1-кп/361/134/24
У Х В А Л А

29.05.2025 м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до ЄРДР № 0001352 від 29.03.2018 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Каховка Херсонської області, громадянина України, українця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , із професійно-технічною освітою, неодруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, не депутата, не інваліда, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, -

в с т а н о в и в :

24.04.2025 року до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання від адвоката Адвокатського об`єднання АКІТО ОСОБА_7 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, у кримінальному провадженні №0001352 від 29.03.2018. У клопотанні зазначено, що зазначені в обвинувальному акті обставини кримінального правопорушення мали місце в період з 21.05.2018 року по 31.01.2019 року, а відтак на даний строк притягнення обвинуваченого ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за вказане кримінальне правопорушення сплинув. Зазначала, що з дня вчинення кримінальних правопорушень (31.01.2019 року) вже пройшло більше п`яти років, що є підставою для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності. Вказувала, що ОСОБА_4 не вважає себе винним та має відповідні докази на спростування обвинувачення, однак враховуючи закінчення строків притягнення до кримінальної відповідальності, з метою зменшення навантаження на судову систему, заявляє це клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності. Акцентувала увагу, що звільнення від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених п.п. 1-3 ч. 1 ст. 49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Крім того, 29.05.2025 року захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 подала суду доповнення до клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, посилаючись на те, що відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 15.01.2019 року по справі №185/442/16-к, за змістом ст. 129 КПК України суд наділений правом вирішення цивільного позову у кримінальному провадженні лише при ухваленні вироку або постановленні ухвали про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру. Тому, у випадку звільнення особи від кримінальної відповідальності, на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження, цивільний позов у кримінальному провадженні не підлягає вирішенню по суті. Просила суд звільнити від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, у зв`язку із закінченням строку притягнення до кримінальної відповідальності. Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав заявлене його захисником клопотання та повідомив суду, що він свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України не визнає, однак надає свою згоду на закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності. Зазначив, що наслідки закриття кримінального провадження йому роз`яснені та зрозумілі, просить суд звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

В судовому засіданні прокурор не заперечував проти закриття даного кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності, вказуючи на відсутність перешкод для застосування відносно останнього ст. 49 КК України.

Представник потерпілої заперечував проти закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 з посиланням на те, що обвинувачений не визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, тому дане кримінальне провадження не може бути закрито за закінченням строків його притягнення до кримінальної відповідальності, обвинувачений має довести свою невинуватість та, в разі її доведення, судом має бути постановлено виправдувальний вирок.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт та наявні матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

За змістом статей 284-288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Положеннями ч. 4 ст. 286 КПК України визначено, що в разі, якщо під час судового розгляду сторона у кримінальному провадженні звернеться до суду із клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Ця норма і положення ст. 49 КК України є імперативними нормами, які передбачають не право суду, а його обов`язок розглянути відповідне клопотання.

Згідно з обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується в умисному невиконанні рішення суду, яке набрало законної сили, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, санкцією якої передбачене покарання у виді штрафу від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років.

Отже кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким злочином.

Згідно з ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до набрання вироком законної сили минуло п`ять років у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

При цьому згідно з ч. 2 цієї статті перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

З матеріалів кримінального провадження, зокрема обвинувального акту вбачається, що кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , мало місце 31.01.2019 року.

Визначений ст. 49 КК України п`ятирічний строк притягнення до кримінальної відповідальності сплинув 31.01.2024 року, протягом цього строку ОСОБА_4 кримінальних правопорушень не скоював, від досудового слідства або суду не ухилявся.

Обвинувачений ОСОБА_4 надав свою згоду на звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України.

Доводи представника потерпілого про те, що невизнання обвинуваченим своєї вини позбавляє суд можливості звільнити його від кримінальної відповідальності на підставах, визначених ст. 49 КК України та закрити кримінальне провадження відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, є необґрунтованими.

Так, у справі № 455/229/17 Верховний Суд у постанові від 11.11.2020 наголосив, що дотримання умов, передбачених частинами 1 - 3 ст. 49 КК України є безумовною й обов`язковою підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності. Вимоги цієї статті не передбачають обов`язкове визнання вини особою, котра подала клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

У постанові від 29.07.2021 по справі № 552/5595/18 Верховний Суд наголошує, що визнання винуватостіє правом,а не обов`язком обвинуваченого, а тому невизнання ним своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності його згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ним свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням ними своєї вини у вчиненні злочину. Звільнення від кримінальної відповідальності за ст.49 КК Ураїни (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо. Закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК, тобто з нереабілітуючих підстав, не виключає можливості цивільно-правової відповідальності особи за шкоду, заподіяну нею, і не позбавляє потерпілих права звернутися до суду у порядку цивільного судочинства.

Отже, в даному випадку наявні всі необхідні умови для закриття даного кримінального провадження та звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Заявлений потерпілою ОСОБА_8 цивільний позов суд залишає без розгляду, так як нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

Крім того, із системного аналізу КПК України та КК України слідує, що передбачений ст. 49 КК України інститут звільнення від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення зі згодою потерпілого на таке звільнення, а також те, що у випадку звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження цивільний позов у кримінальному провадженні не підлягає вирішенню по суті, а вимоги потерпілої сторони можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття справи на підставах, зазначених у п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду (постанова Верховного Суду від 23.06.2022 у справі №204/2626/21).

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 61, 62, 127, 128, 285, 286, 288, 369, 371 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Звільнити від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, у зв`язку із закінченням строку притягнення до кримінальної відповідальності.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 03.06.2025.

Суддя ОСОБА_9