Справа № 461/2796/25
Провадження № 1-кс/461/5811/25
УХВАЛА

про продовження дії запобіжного заходу

18.09.2025 року місто Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_6 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000678 від 25.03.2025 за підозрою ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України,

встановив:

слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000678 від 25.03.2025 за підозрою ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.

Старший слідчий в ОВС відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_6 , за погодженням прокурора Львівської обласної прокуратури, звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 .

В обґрунтування поданого клопотання покликається на те, що 16.04.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Строк дії запобіжного заходу щодо підозрюваного закінчується 29.09.2025, однак у даному кримінальному провадженні завершити досудове розслідування у зазначений термін не представляється можливим, у зв`язку з необхідністю завершення розпочатих та проведення додаткових слідчих (розшукових) та процесуальних дій, результати яких матимуть доказове значення у кримінальному провадженні.

Окрім того, слідчий вказує на те, що наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а тому є підстави для продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з огляду наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, та інших учасників у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримала, з мотивів наведених у ньому та просила таке задовольнити. Також, просила залишити у силі раніше визначений розмір застави.

Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні, кожен окремо, клопотання заперечили з мотивів необґрунтованості. Просили вирішити питання про зменшення розміру застави та вказали, що підозрюваний буде належним чином виконувати процесуальні обов`язки.

Розглянувши клопотання слідчого, заслухавши доводи прокурора, підозрюваного та захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя виходить з нижченаведених доводів та мотивів.

Відповідно до ч.1 ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст.184 КПК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Органом досудового розслідування дії підозрюваного кваліфікуються за ч. 5 ст. 190 КК України за викладених у повідомленні про підозру обставин. Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 належить до особливо тяжких злочинів.

Згідно приписів ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Факти, які є причиною виникнення підозри на стадії досудового розслідування не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку, що здійснюється на наступній стадії процесу (судове провадження). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи.

Встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000678 від 25.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.

Підозра ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, обґрунтована зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: матеріалами виконання доручень оперативними працівниками; протоколами затримання в порядку ст. 208 КПК України підозрюваного ОСОБА_4 та підозрюваної ОСОБА_8 ; заявою потерпілого ОСОБА_10 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 та проведеним впізнанням за його участі; протоколом обшуку за адресою: м. Львів, вул. М. Грушевського, 11/1А; протоколами огляду автомобіля «RENAULT GRAND SCENIC» д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіля «KIA FORTE» д.н.з. НОМЕР_2 ; протоколами допиту свідка ОСОБА_11 , підозрюваної ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_12 та проведенням впізнання за його участі; проведеними негласними слідчими (розшукових) діями; висновком експерта ЛНДІСЕ № 2383-Е від 28.05.2025 та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

При цьому, обсяг і зміст наведених доказів підтвердження обґрунтованості підозри, є достатнім, в тому числі для переконання стороннього спостерігача у тому, що підозрюваним могло бути вчинено інкриміноване кримінальне правопорушення.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання покладених на підозрюваного (обвинуваченого) процесуальних обов`язків.

На даній стадії розслідування слідчим та прокурором наведено переконливі факти на підтвердження обґрунтованості підозри у скоєнні правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_4 .

Під час розгляду клопотання встановлено необхідність застосування запобіжного заходу задля забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також уникнення ризиків зазначених у статті 177 КПК України.

Також, встановлено, що 16.04.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у шахрайстві, тобто заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, що завдало шкоди потерпілому в особливо великому розмірі, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 190 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 17.04.2025 щодо підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто до 13 червня 2025 року включно, та на підставі ч. 3 ст. 183 КПК України, визначено розмір застави у сумі 605600 гривень, яку останній не вніс.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 09.06.2025 щодо підозрюваного ОСОБА_4 , продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з утриманням його у ДУ «Львівська установа виконання покарань №19», з можливістю внесення застави в розмірі 605600 гривень, яку не було сплачено, строком на 60 днів, тобто до 07 серпня 2025 року включно.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 01.08.2025 щодо підозрюваного ОСОБА_4 , продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з утриманням його у ДУ «Львівська установа виконання покарань №19», з можливістю внесення застави в розмірі 454200 гривень, яку не було сплачено, строком на 60 днів, тобто до 29 вересня 2025 року включно.

01.08.2025 ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова продовжено строк досудового розслідування до 6 (шести) місяців, тобто до 16.10.2025.

Відповідно до ч.2 ст.197 КПК України, строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, - з моменту затримання.

Згідно ч.3 ст.197 КПК України, сукупний строк тримання під вартою підозрюваного під час досудового розслідування не повинен перевищувати:

1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину;

2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Відповідно до ч.4 ст.196 КПК, слідчий суддя зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом. За приписами ч.3 ст.197 КПК, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Зі змісту ч.4 ст.196, ч.3 ст.197 КПК вбачається, що вказані норми наділяють слідчого суддю правом у період, коли досудове розслідування у рамках певного кримінального провадженні ще триває (до його закінчення), вирішувати питання щодо продовження особі запобіжного заходу, але вони не обмежують тривалість застосування такого заходу строками досудового розслідування, адже, вказане питання регулюється ч.1 ст.197 КПК, у відповідності до якої строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

З наведеного вбачається, що строк на який до підозрюваного може бути застосовано запобіжний захід, КПК не обмежує строками досудового розслідування, у рамках якого особі обирається відповідний захід, а тому ухвала про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може лишатися чинною і після закінчення досудового розслідування в кримінальному провадженні до настання однієї з обставин, наведених у ст.203 КПК.

Строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 завершується 29.09.2025, відтак на даний час виникла необхідність вирішення питання доцільності продовження вищевказаного строку.

Оцінюючи доводи сторони захисту та прокурора, виходжу з наступного.

Під час розгляду клопотання встановлено, що вищенаведені ризики, які враховані під час ухвалення рішення про застосування запобіжного заходу не зменшились.

Крім того, той факт, що на момент розгляду даного клопотання досудове розслідування триває, а отже не зібрані усі докази у межах даного кримінального провадження, не проведений весь комплекс слідчих (розшукових) та процесуальних дій, вказує на те, що ризики наведені слідчим у клопотанні мають місце і є обґрунтованими.

Характер інкримінованого особі правопорушення, санкція статті за якою кваліфіковано дії підозрюваного, дані про його соціальні зв`язки вказують на високий ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.

Оцінюючи ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, що може слугувати мотивом для втечі підозрюваного. Водночас, суворість покарання, яке може бути призначене, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи вчинення іншого злочину.

Крім того, враховую, що ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення підтверджується тим, що на даний час у рамках досудового розслідування зазначеного кримінального провадження не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування. Відтак, у випадку застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, він, достовірно знаючи про місце перебування документів і речей за допомогою яких ймовірно міг бути реалізований злочинний намір, може їх знищити, спотворити, приховати, не надавши органам досудового розслідування можливості встановити місце їх перебування та вилучити у встановленому законом порядку. Крім того, перебуваючи на волі ОСОБА_4 може спілкуватися з наразі невстановленими особами, причетними до вчинення інкримінованого йому злочину, з приводу планів укриття злочинної діяльності, знищення, приховання та спотворення речових доказів, що негативно вплине на подальше здійснення досудового розслідування та притягнення винних до кримінальної відповідальності.

Оцінюючи ризик незаконного впливу на інших учасників даного провадження, зокрема потерпілих та свідків, слідчий суддя враховує положення ст. 23, 94 КПК України, згідно яких суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а жоден доказ не має наперед встановленої сили. Отже, виходячи зі стадії даного кримінального провадження, має місце реальний ризик, впливу на свідків, які станом на момент розгляду даного клопотання не допитані судом.

Крім того, той факт, що на момент розгляду даного клопотання досудове розслідування триває, а отже не зібрані усі докази у межах даного кримінального провадження, не проведений весь комплекс слідчих (розшукових) та процесуальних дій, вказує на те, що інші ризики наведені слідчим у клопотанні мають місце і є обґрунтованими.

Також, враховую ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інші кримінальні правопорушення, який обґрунтовується тим, що для закінчення досудового розслідування та прийняття остаточного рішення у даному кримінальному провадженні необхідно провести низку слідчих (розшукових) та процесуальних дій, а перебуваючи на волі, ОСОБА_4 може перешкоджати їх проведенню, зокрема, може негативно впливати на хід досудового розслідування, узгоджувати свої показання з показанням свідків та осіб, які ще не допитані в ході досудового розслідування, давати цим особам поради з врахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування з метою створення собі штучного алібі, щодо його непричетності до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, тим самим перешкоджати кримінальному провадженню.

У свою чергу, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний, обвинувачений обов`язково (поза будь-яким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

При вирішенні питання застосування запобіжного заходу слідчим суддею беруться до уваги обставини визначені у ч. 1 ст. 178 КПК України, зокрема вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; відомості про притягнення до кримінальної відповідальності підозрюваного; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Водночас, у ході розгляду клопотання обставин, які перешкоджають застосуванню запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного не встановлено.

Отже, встановлені під час обрання запобіжного заходу ризики продовжують існувати.

Також, під час розгляду клопотання встановлено, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Наведені обставини є істотними та такими, що виправдовують тримання підозрюваного під вартою, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини повинно забезпечити високі стандарти охорони загально суспільних прав та інтересів, з дотриманням справедливого балансу між цими стандартами і правами та інтересами підозрюваного.

Доводи слідчого та прокурора про необхідність застосування практики Європейського Суду з прав людини є важливим аспектом захисту прав людини, але в даному кримінальному провадженні посилаючись на зазначену в клопотанні практику Європейського Суду з прав людини прокурор та слідчий намагаються використати її не на користь особи, а з метою обтяження та погіршення її становища, а саме застосування більш суворого запобіжного заходу, що може становити ризики для справедливості кримінального провадження та дотримання прав, свобод та законних інтересів його учасників, відтак такі доводи відхиляються слідчим суддею.

Ухвалюючи рішення за клопотанням, враховую те, що тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте воно у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Запобіжний захід тримання під вартою, з урахуванням його тривалості, не виходить за межі розумного строку, відповідає не лише особі підозрюваного, а й характеру та тяжкості злочину у вчиненні якого особа підозрюється, виключає можливість перешкоджання інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленню підозрюваного від суду та вчиненню інших дій спрямованих на перешкоджання проведенню об`єктивного досудового розслідування.

Оцінюючи заперечення підозрюваного та його захисника, виходжу з того, що переконливих даних про те, що станом на момент розгляду клопотання зменшились ризики наведені вище в ході розгляду клопотання не здобуто. Крім того, незважаючи на те, що з моменту обрання запобіжного заходу пройшов певний проміжок часу, стороною захисту слідчому судді не надано переконливих доказів нівелювання ризиків у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу. Наведене свідчить про відсутність підстав для застосування іншого запобіжного заходу до підозрюваного.

Оцінюючи доводи прокурора та захисника щодо розміру застави, виходжу з наступного. Перспектива втратити заставу у разі невиконання процесуальних обов`язків повинна діяти як достатній стримувальний фактор, щоб розвіяти будь-яке бажання підозрюваного чи обвинуваченого переховуватися. Розмір застави необхідно оцінювати передусім з огляду на особу підозрюваного чи обвинуваченого та його активи, проте також за певних обставин суду варто брати до уваги суму збитків, які приписують фігуранту провадження.

Встановлений законом обов`язок слідчого судді, суду визначити розмір застави в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою свідчить про те, що застава в певному розмірі здатна забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного на тому ж рівні (з тією ж ефективністю), що і тримання під вартою. Законодавцем визначено, що за умови внесення застави в певному розмірі вона за своєю ефективністю забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, є еквівалентною такому винятковому запобіжного заходу як тримання під вартою.

З огляду на наведені мотиви, виходжу з того, що станом на час розгляду клопотання про продовження строку дії обов`язків ризики перешкоджання досудовому розслідуванню та впливу на його учасників хоча і продовжують існувати, але суттєво зменшився з огляду на тривалість та стадію досудового розслідування, а тому слідчий суддя вважає за можливе зменшити розмір застави встановлений попередньою ухвалою слідчого судді при застосуванні запобіжного заходу до підозрюваного.

Таким чином, виходячи з наведеного вище, приходжу до висновку, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню.

На підставі ч.3 ст.183, ч. 5 ст. 182 КПК України, з врахуванням особи підозрюваного, інших обставин встановлених під час розгляду клопотання, в тому числі обставин визначених ст. 178 КПК України, матеріального та сімейного становища підозрюваного, беручи до уваги те, що ОСОБА_4 підозрюється у злочині, який відноситься до категорії особливо тяжких, вважаю за необхідне визначити підозрюваному розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ним своїх процесуальних обов`язків, у розмірі 423920 гривень.

Керуючись ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197 КПК України,

постановив:

Клопотання задовольнити частково.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000678 від 25.03.2025 щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 16.11.2025.

На підставі ч.3 ст.183 КПК України, визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обов`язків підозрюваним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у сумі 140 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 423920 гривень.

Підозрюваний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інші особи, як заставодавці, мають право внести заставу у вказаному розмірі у будь-який момент протягом строку дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора в провадженні якого перебуватиме дане кримінальне провадження, слідчого судді або суду за першим викликом;

- не відлучатися за межі м. Львова без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора в провадженні якого перебуватиме дане кримінальне провадження, слідчого суддю або суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до Головного управління ДМС у Львівській області, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Січових Стрільців, 11 свій паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному його обов`язки та наслідки їх невиконання.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Строк дії ухвали до 16 листопада 2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1