КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/4311/2025 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5

за участю:

прокурора: ОСОБА_6 ,

захисника: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 21 травня 2025 року у кримінальному провадженні №0000539 від 15.04.2024 про накладення арешту на майно,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Офісу генерального прокурора ОСОБА_8 , звернувся до суду з клопотанням у кримінальному провадженні № 0000539 від 15.04.2024про арешт майна.

Просив накласти арешт на майно тимчасово вилученого 29.04.2025 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- мобільний телефон Samsung Galaxy Z Fold 5, sНОМЕР_1 , ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 та на якому містяться відомості, які мають значення для розслідування кримінального провадження;

- мобільний телефон Samsung Galaxy S21 5G, sНОМЕР_4 , ІМЕІ1: НОМЕР_5 , ІМЕІ2: НОМЕР_6 та на якому містяться відомості, які мають значення для розслідування кримінального провадження;

- ноутбук ASUS Zen book 14X, модель NX5400E sN1NOCV26268047 із зарядним пристроєм та на якому містяться відомості, які мають значення для розслідування кримінального провадження;

- блокнот чорного кольору з написом «Building X Furniture» із чорновими записами.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначbв, що Головним слідчим управлінням Служби безпеки України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000539 від 15.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлюються обставини за яких, відповідно до звернення голови громадської організації «Рух територіальних громад» ОСОБА_4 підприємство комісіонер - ТОВ "ЛЕВОНТІМ" (45210945) без ознак фінансово-господарської діяльності, без найманих працівників та жодної сплати податків в бюджет, не будучи зареєстрованим платником ПДВ. імпортувало з Китаю на користь такого ж фіктивного суб`єкта - ТОВ «НЕЗЛЕЙН ТРЕЙД» (44958852) товарів споживчого призначення на суму понад 90 млн. грн.

ТОВ «НЕЗЛЕЙН ТРЕЙД» не зважаючи на рекордні обсяги імпорту понад 100 млн. грн., не володіє жодною можливостю його зберігати, транспортувати, не відображає часткову його реалізацію, що свідчить про фактичну реалізацію імпортованих товарів за готівку без її відображення та сплати відповідних податків та зборів, та подальший вивід отриманої злочинним шляхом готівки за кордон під виглядом оплат комісіонера по зовнішньо-економічних контрактах.

Ідентичну схему реалізовано наступною парою підприємств, а саме - підприємство комісіонер без будь-яких ознак фінансово-господарської діяльності ТОВ "ЗЕНРАКС"(45205699), та аналогічний суб`єкт комітент ТОВ «АМБРОМВЕЛС» (44958538), на користь якого імпортовано з Туреччини одягу та взуття за рекордно короткі строки обсягом понад 50 млн.грн.

Діяльність цих суб`єктів в 2024 році за повної бездіяльності та сприяння правоохоронних органів, податкової та митної служб, комерційних банків завдала збитків Державному бюджету України на суму понад 35 млн.грн., та дозволила вивести за кордон валютних цінностей на 150 млн. грн.

Досудовим розслідуванням кримінального провадження встановлено групу підприємств-імпортерів, які зареєстровані не встановленими особами на підставних осіб, з метою маніпулювання кількісними та якісними показниками та штучного формування податкового кредиту з ПДВ, з необхідною номенклатурою товарів, а також для конвертації безготівкових грошових коштів у готівку для підприємств користувачів.

Так, на ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09.04.2025 (справа № 757/16341/25-к) надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_1 , з метою виявлення та вилучення предметів та документів, які мають доказове значення у кримінальному провадженні, згідно переліку, що вказаний в зазначеній ухвалі суду.

29.04.2025 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено:

- мобільний телефон Samsung Galaxy Z Fold 5, sНОМЕР_1 , ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 та на якому містяться відомості, які мають значення для розслідування кримінального провадження;

- мобільний телефон Samsung Galaxy S21 5G, sНОМЕР_4 , ІМЕІ1: НОМЕР_5 , ІМЕІ2: НОМЕР_6 та на якому містяться відомості, які мають значення для розслідування кримінального провадження;

- ноутбук ASUS Zen book 14X, модель NX5400E sN1NOCV26268047 із зарядним пристроєм та на якому містяться відомості, які мають значення для розслідування кримінального провадження;

- блокнот чорного кольору з написом «Building X Furniture» із чорновими записами.

Постановою слідчого від 29.04.2025 вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадження № 0000539 від 15.04.2024.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21 травня 2025 у задоволенні клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000539 від 15.04.2024 відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою першої інстанції слідчого судді, прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , 16.05.2025 подав апеляційну скаргу, та 18.06.2025 подав доповнення до апеляційної скарги, в яких просив скасувати ухвалу слідчого судді від 21 травня 2025 року про відмову в клопотанні про накладення арешту, та постановити нову, якою задовольнити клопотання та накласти арешт на майно, тимчасово вилученого 29.04.2025 під час проведення обшуку, за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- мобільний телефон Samsung Galaxy Z Fold 5, sНОМЕР_1 , ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 та на якому містяться відомості, які мають значення для розслідування кримінального провадження;

- мобільний телефон Samsung Galaxy S21 5G, sНОМЕР_4 , ІМЕІ1: НОМЕР_5 , ІМЕІ2: НОМЕР_6 та на якому містяться відомості, які мають значення для розслідування кримінального провадження;

- ноутбук ASUS Zen book 14X, модель NX5400E sN1NOCV26268047 із зарядним пристроєм та на якому містяться відомості, які мають значення для розслідування кримінального провадження;

- блокнот чорного кольору з написом «Building X Furniture» із чорновими записами.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначив, що ухвала слідчого судді є необґрунтована, незаконна та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи.

Звертає увагу, що існує необхідність дослідити та закріпити інформацію, яка міститься в мобільних телефонах та ноутбуках, тому слід забезпечити його збереження з огляду на положення абзацу 2 частини 3 статті 170 КПК України.

Стверджує, що постановою слідчого вилучені під час обшуку речі обґрунтовано 20.05.2025 призначено комп`ютерно-технічну експертизу

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову, якою накласти арешт на майно, зазначене у клопотанні, думку представника власника майна, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вважаючи оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення представника власника майна, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів провадження вбачається, що Головним слідчим управлінням Служби безпеки України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000539 від 15.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

29.04.2025 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09.04.2025 (справа № 757/16341/25-к) проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами якого виявлено та вилучено:

- мобільний телефон Samsung Galaxy Z Fold 5, sНОМЕР_1 , ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 ;

- мобільний телефон Samsung Galaxy S21 5G, sНОМЕР_4 , ІМЕІ1: НОМЕР_5 , ІМЕІ2: НОМЕР_6 ;

- ноутбук ASUS Zen book 14X, модель NX5400E sN1NOCV26268047 із зарядним пристроєм;

- блокнот чорного кольору з написом «Building X Furniture» із чорновими записами.

Постановою слідчого від 29.04.2025 вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадження № 0000539 від 15.04.2024.

Відмовляючи у задоволенні клопотання прокурора, слідчий суддя послався на те, що прокурором не доведено того,що ОСОБА_9 має відношення до обставин, які розслідуються у кримінальному провадження. Й відповідно, що мобільний телефон є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, може зберегти на собі будь які сліди або відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Долучена до клопотання постанова про визнання майна речовим доказом носить формальний характер, оскільки за своїм змістом не містить даних на підтвердження того, що вказане вилучене майно відповідає критеріям, визначеними ч. 1 ст. 98 КПК України.

З висновками слідчого судді суду першої інстанції, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини другою цієї статті, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Дослідивши доводи клопотання прокурора та матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов передчасного висновку, що прокурором не наведено достатніх підстав, щодо доцільності застосування ініційованого заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, з огляду на приписи ст. 98 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Дослідивши матеріали, які обґрунтовують вимоги клопотання про арешт майна,яке було вилучене під час проведення обшуку 29.04.2025 за адресою: Київська обл., м. Ірпінь, пров. Миколи Будника, буд. 23, колегією суддів встановлено підстави для його задоволення, а саме, що прокурором доведено та матеріалами клопотання достатньою мірою підтверджується наявність факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, яке розслідується в межах кримінального провадження №0000539 від 15.04.2024, також, що постановою слідчого від 29.04.2025 вилучене майно визнано речовим доказом, як таке, що відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, оскільки зазначене майно містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

При цьому, колегія суддів враховує, що постановою слідчого від 20.05.2025 призначено комп`ютерно-технічну експертизу. Проте, з оскаржуваної ухвали слідчого судді, не вбачається, що слідчим суддею досліджувалась дана постанова, яка була долучена до клопотання про арешт майна, для його обґрунтування.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Колегією суддів не встановлено невідповідності клопотання прокурора про арешт майна, вимогам ст.ст. 170, 171 КПК України.

З урахуванням наведеного, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, вищевказане майно підлягає арешту з тих підстав, що воно є речовим доказом у межах кримінального провадження №0000539 від 15.04.2024, відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, інформація, що на ньому міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, з урахуванням обставин кримінального провадження, що згідно ч. 3 ст. 170 КПК України дає підстави для арешту, як речового доказу, з метою його збереження.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси володільця майном.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

З урахуванням наведеного, на переконання колегії суддів, слідчий суддя дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для накладення арешту на майно.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, ухвала слідчого судді про відмову у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна підлягає скасуванню, а апеляційна скарга прокурора - задоволенню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про задоволення клопотання прокурора про арешт, оскільки останнім в повній мірі доведено необхідність накладення арешту на вищевказане майно з метою забезпечення його збереження, як речових доказів у кримінальному провадженні.

При цьому колегія суддів також звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 21 травня 2025 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотанням прокурора Офісу генерального прокурора ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000539 від 15.04.2024. про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене під час проведення обшуку майно від 29.04.2025 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- мобільний телефон SamsungGalaxyZFold5, sKYCLB, ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 та на якому містяться відомості, які мають значення для розслідування кримінального провадження;

- мобільний телефон SamsungGalaxyS21 5G, sCRA03NDMB, ІМЕІ1: НОМЕР_5 , ІМЕІ2: НОМЕР_6 та на якому містяться відомості, які мають значення для розслідування кримінального провадження;

- ноутбук ASUSZenbook14X, модель NX5400EsNOCV26268047 із зарядним пристроєм та на якому містяться відомості, які мають значення для розслідування кримінального провадження;

- блокнот чорного кольору з написом «Building X Furniture» із чорновими записами.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ _______________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3