Справа № 541/869/25
№ провадження 1-кп/541/184/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2025 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Миргороді кримінальне провадження, внесене 25.12.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001343, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миргород Полтавської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, непрацюючого, неодруженого, утриманців не маючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

25 грудня 2024 року, близько 04 години 00 хвилин, водій автомобіля марки BMW моделі 320D д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, перевозячи в якості пасажирів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , рухаючись в м. Миргород по вул. Котляревського, виїжджаючи на перехрестя з вулицями Гоголя - Гурамішвілі, під час виконання маневру повороту ліворуч, проявив неуважність, з власної необережності, тобто не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків, хоча повинен був і міг їх передбачити, порушуючи вимоги п.п. 2.9 а), 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху, в яких вказано:

2.9 Водієві забороняється:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

10.1 Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

12.1 Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

не врахував дорожню обстановку, не обрав відповідної швидкості, щоб мати змогу постійно контролювати рух та безпечно керувати транспортним засобом, не впорався з керуванням, допустив виїзд за межі проїзної частини на праве узбіччя по напрямку руху автомобіля, та подальший контакт з електроопорою.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди, потерпіла ОСОБА_6 відповідно до висновку судово-медичної експертизи №25 від 16.01.2025, отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритого скалкового перелому діафіза правої ключиці зі зміщенням відломків, які могли утворитися від дії твердих тупих предметів, також, можливо, при дорожньо-транспортній пригоді, по ступеню тяжкості відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, як спричинивші тривалий розлад здоров`я та не є небезпечними для життя в момент спричинення.

Відповідно до висновку інженерно-транспортної експертизи від 28.01.2025, №СЕ-19/117-25/859-ІТ у заданій дорожній обстановці в діях водія автомобіля марки BMW моделі 320D д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 вбачаються невідповідності з вимогами п.п. 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. В умовах заданої події водій автомобіля марки BMW моделі 320D д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 мав технічну можливість запобігти зіткнення, шляхом виконання вимог п.п. 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху, так як у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру.

Такі дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 286-1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що заподіяло потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

18.04.2025 в підготовчому засіданні суду надано угоду про примирення, укладену 18 квітня 2025 року між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , згідно умов якої обвинувачений на час укладення цієї угоди повністю та беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні, виявив щире каяття, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, добровільно усунув заподіяну шкоду, а також на день підписання цієї угоди між потерпілою та обвинуваченим досягнуто примирення, претензії матеріального чи морального характеру у потерпілої до обвинуваченого відсутні.

Обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні та просив затвердити угоду між ним та потерпілою. Суду пояснив, що добровільно відшкодував витрати на лікування потерпілої в розмірі 40 тисяч гривень.

Потерпіла ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні просила затвердити угоду, укладену між нею та обвинуваченим. Підтвердила той факт, що обвинувачений добровільно сплатив кошти на лікування і вона не має до нього жодних претензій матеріального чи морального характеру. Суду підтвердила, що її рішення про укладення угоди з обвинуваченим це її вільне волевиявлення, прийняте без примусу та стороннього впливу.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди про примирення ОСОБА_4 буде призначено покарання за ч. 1 ст. 286-1 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

Наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди згідно ст.ст. 394, 424, 473, 474, 476 КПК України та ст. 389-1 КК України оговорені та зрозумілі сторонам.

У підготовчому судовому засіданні прокурор заперечив затвердження угоди про примирення між потерпілою та обвинуваченим, вказуючи на те, що дана угоди не відповідає суспільним інтересам, які також були предметом посягання від даного злочину. Також прокурор зазначив про необґрунтовану м`якість покарання, яка визначена угодою між потерпілою та обвинуваченим.

Обвинувачений, його захисник та потерпіла підтримали угоду про примирення та просили її затвердити.

Вирішуючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом у підготовчому судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, потерпіла та обвинувачений добровільно уклали угоду про примирення.

Також встановлено, що обвинувачений цілком розуміє положення ч. 5 ст. 474 КПК України та наслідки невиконання зобов`язань, взятих на себе відповідно до угоди про примирення.

Прямих заборон для укладення та затвердження угоди про примирення зазначені норми не містять.

Судом, на виконання вимог ст. 474 КПК України, сумніву у добровільності та істинності позиції потерпілого та обвинуваченого не встановлено. Суд переконаний, що укладення угоди про примирення між потерпілою та обвинуваченим є добровільним. Дослідивши додаткові документи суд встановив достовірність підстав зазначення у якості пом`якшуючої обставини у виді добровільного відшкодування завданих збитків потерпілій.

При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам ст. 471 КПК України, суд враховує, що умови угоди про примирення між потерпілою та обвинуваченим не суперечать вимогам цього кодексу, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів будь-яких осіб, не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, тому вважає, що є підстави для її затвердження.

Ухвалюючи вирок, суд приходить до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , склад кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 286-1 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що заподіяло потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання, суд визнає: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне усунення заподіяної шкоди.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого, суд не вбачає.

При призначенні покарання обвинуваченому із застосуванням ст. 69 КК України враховано обставини, які пом`якшують покарання, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне усунення заподіяної шкоди, які зазначені в обвинувальному акті, та знайшли свою підтвердження в підготовчому судовому засіданні. Також ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який характеризується позитивно, раніше не судимий, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, вперше вчинив нетяжке необережне кримінальне правопорушення, а тому узгоджені сторонами в угоді про примирення вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені Кримінальним Кодексом України.

За таких обставин суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе з призначенням йому покарання, узгодженого угодою про примирення, за ч. 1 ст. 286-1 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

Питання відшкодування витрат пов`язаних із залученням експерта вирішити відповідно до положень ст. 124 КПК України.

Долю речових доказів по кримінальному провадженню необхідно вирішити в порядку визначному ст. 100 КПК України.

Арешт на автомобіль марки BMW, моделі 320D, реєстраційний номер НОМЕР_1 , накладений згідно ухвали слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 26.12.2024, слід скасувати.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 69, 100, 314, 368, 370, 374, 394, 475, 476 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення укладену 18 квітня 2025 року між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України та призначити йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати пов`язані із залученням експерта для проведення експертизи в сумі 1591 (одна тисяча п`ятсот дев`яносто одна) гривня 80 копійок.

Арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 26 грудня 2024 року, на автомобіль марки BMW, моделі 320D, реєстраційний номер НОМЕР_1 , скасувати повністю.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок суду на підставі угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України:

- обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами 5-7 ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- потерпілим виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення його наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 КПК України;

- прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Оскарження вироку з підстав не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини не допускається.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_1