печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2025 року Печерський районний суд міста Києва у складі: слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному № 0000586 від 13.06.2025,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої екологічної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, яке вилучене 18.08.2025 в ході затримання в порядку ст. 208 КПК України та особистого обшуку підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000586 - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на території Черкаського надлісництва за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: мобільний телефон Samsung Galaxy M22, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 із СІМ-картою «Київстар» та у чохлі чорного кольору; банкноту номіналом 500 гривень із серією та номером ВТ0810901; банківську картку «Приватбанк» № НОМЕР_3 ; банківську картка «АТБ» № НОМЕР_4 ; квадратні аркуші паперу із рукописними записами; грошові кошти - гривні сумі 850 грн (1 банкнота 500 грн, 1 банкнота 200 грн, 1 банкнота 100 грн, та 1 банкнота 50 грн).

Метою накладення арешту є забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації майна, збереження вищевказаного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

З наданих в обґрунтування матеріалів вбачається, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000586 від 13.06.2025 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що наказом філії «Центральний лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (далі -ДП «Ліси України») від 03.04.2025 № 377-к/10 ОСОБА_5 призначено на посаду начальника Черкаського надлісництва філії «Центральний лісовий офіс» ДП «Ліси України».

У період з 4.04.2025 по 14.05.2025 (на даний час точної дати та часу досудовим розслідування не встановлено) у ОСОБА_5 спільно з іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами виник злочинний умисел на особисте збагачення шляхом незаконного використання свого службового становища та керівної посади з метою одержання від підлеглих працівників (лісничих Черкаського надлісництва) неправомірної вигоди на постійній основі за не створення штучних перешкод перебування їх на займаних посадах.

Близько 13-14 травня 2025 року начальником Черкаського надлісництва філії «Центральний лісовий офіс» ДП «Ліси України» ОСОБА_5 проведено нараду за участі ОСОБА_6 та інших лісничих вказаного Надлісництва в ході якої, ОСОБА_5 повідомлено про необхідність надавати неправомірну вигоду на його користь та на користь директора філії «Центральний лісовий офіс» ОСОБА_7 . Також, ОСОБА_5 зазначив, що суму і порядок надання неправомірної вигоди він повідомить згодом, після узгодження із ОСОБА_7 .

У подальшому, 23 травня 2025 року ОСОБА_5 знову проведено нараду за участі ОСОБА_6 та інших лісничих Черкаського надлісництва філії «Центральний лісовий офіс» ДП «Ліси України» в ході якої вказав, що зазначену ним раніше неправомірну вигоду необхідно надавати в розмірі суми, що становить 8% від фактично заготовленої лісництвом деревини, помноженої на 1000. Кожному лісництву необхідно самостійно розраховувати суму неправомірну вигоди та передавати її ОСОБА_5 в строк не пізніше 2 тижнів після закінчення звітного місяця.

В подальшому, 08.07.2025 об 9 годині 56 хвилин, ОСОБА_5 знаходячись на території контори Черкаського надлісництва, в ході розмови із ОСОБА_6 вказав, що у червні місці 2025 року Тясминським лісництвом заготовлено всього 293 куб. м., у зв`язку з чим висловив вимогу про надання за вказаний місяць на користь ОСОБА_5 неправомірної вигоди в сумі 10 000 гривень.

На виконання вищевказаної вимоги, 25.07.2025 об 10 годині 25 хвилин, ОСОБА_6 зустрівся із ОСОБА_5 на території Черкаського надлісництва за адресою: Черкаська обл. Черкаський р-н, с. Геронимівка, вул. Лісництво, 11, де поцікавився у ОСОБА_6 з приводу озвученої раніше неправомірної вигоди за червень місяць 2025 року. У зв`язку з цим, ОСОБА_6 діючи на виконання вимоги ОСОБА_5 передав, а ОСОБА_5 одержав неправомірну вигоду за червень місяць 2025 року в розмірі 10 000 гривень за нестворення ОСОБА_6 штучних перешкод роботи на посаді лісничого Тясминського лісництва та не звільнення його із займаної посади.

Крім того, 11.08.2025 о 10 годині 04 хвилин, ОСОБА_5 , знаходячись у коридорі будівлі Черкаського надлісництва філії Центральний лісовий офіс ДП «Ліси України» за адресою: Черкаська обл. Черкаський р-н, с. Геронимівка, вул. Лісництво, 11, на продовження раніше розробленого кримінально-протиправного наміру, в ході розмови дізнався у ОСОБА_6 розмір заготовленої у липні місяці Тясминським лісництвом деревини, який становив 1200 куб. м., після чого висловив ОСОБА_6 вимогу про надання йому неправомірної вигоди в сумі 60 000 гривень, обраховану з розрахунку п`яти відсотків від об`єму заготовленої у липні місяці Тясминським лісництвом деревини помноженого на 1000.

Надалі, 14.08.2025, об 10 годині 00 хвилин, в ході зустрічі на подвір`ї Черкаського надлісництва, ОСОБА_6 на виконання вказаної раніше вимоги передав, а ОСОБА_5 , одержав частину від озвученої 11.08.2025 ним неправомірної вигоди, а саме грошові кошти в сумі 30 000 гривень, за липень місяць 2025 року, за нестворення ОСОБА_6 штучних перешкод роботи на посаді лісничого Тясминського лісництва та не звільнення його із займаної посади.

У подальшому, 18.08.2025, об 10 годині 04 хвилин ОСОБА_6 знову зустрівся із ОСОБА_5 , в ході розмови із останнім ОСОБА_6 передав, а ОСОБА_5 одержав другу частину від озвученої 11.08.2025 ним суми неправомірної вигоди, а саме в розмірі 30 000 гривень за липень місяць 2025 року, за нестворення ОСОБА_6 штучних перешкод роботи на посаді лісничого Тясминського лісництва та не звільнення його із займаної посади.

Таким чином, ОСОБА_5 обіймаючи посаду начальника Черкаського надлісництва філії «Центральний лісовий офіс» ДП «Ліси України», будучи службовою особою правоохоронного органу, керуючись корисливим мотивом з метою особистого збагачення, діючи умисно за попередньою змовою групою осіб із невстановленою досудовим розслідуванням особами, використовуючи службове становище, висловив вимогу до підлеглого ОСОБА_6 надати неправомірну вигоду в розмірі 70 000 гривень за червень та липень місяць 2025 року для себе та третіх осіб за нестворення ОСОБА_5 та третіми особами штучних перешкод в роботі ОСОБА_6 на посаді лісничого Тясминського лісництва та не звільнення його із займаної посади, а також одержав від ОСОБА_6 неправомірну вигоду в розмірі 70 000 гривень за червень та липень місяць 2025 року для себе та третіх осіб за нестворення ОСОБА_5 та третіми особами штучних перешкод в роботі ОСОБА_6 на посаді лісничого Тясминського лісництва та не звільнення його із займаної посади.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у проханні службовою особою надати неправомірну вигоду для себе та третьої особи за невчинення такою службовою особою в інтересах того хто надає будь-якої дії з використанням службового становища та одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за невчинення такою службовою особою в інтересах того хто надає будь-якої дії з використанням службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, що вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

18.08.2025 ОСОБА_5 затримано в порядку статті 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, то того ж дня ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Так, 18.08.2025 під час затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_5 на території Черкаського надлісництва за адресою: Черкаська обл. Черкаський р-н, с. Геронимівка, вул. Лісництво, 11 проведено його особистий обшук в ході якого при ОСОБА_5 виявлено та вилучено:

- мобільний телефон Samsung Galaxy M22, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 із СІМ-картою «Київстар» та у чохлі чорного кольору;

- банкнота номіналом 500 гривень із серією та номером ВТ0810901;

- банківська картка «Приватбанк» № НОМЕР_3 ;

- банківська картка «АТБ» № НОМЕР_4 ;

- квадратні аркуші паперу із рукописними записами;

- грошові кошти - гривні сумі 850 грн (1 банкнота 500 грн, 1 банкнота 200 грн, 1 банкнота 100 грн, та 1 банкнота 50 грн).

Вилучений мобільний телефон належить підозрюваному ОСОБА_5 та містить записи про телефонні зєднання із заявником ОСОБА_6 . Аналіз контактів та СМС у вказаному телефоні, а також аналіз руху коштів по вилучених банківських картках надасть можливість з`ясувати обставини вимагання неправомірної вигоди та її одержання. Крім того, зазначений телефон необхідний для проведення відповідної комп`ютерної експертизи. Виявлена банкнота номіналом 500 гривень із серією та номером ВТ0810901 співпадає із врученою заявнику ОСОБА_6 .

Інші речі та документи необхідні для забезпечення конфіскації майна підозрюваного.

Таким чином, є обґрунтована необхідність застосування на даній стадії досудового розслідування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна з метою збереження речових доказів та забезпечення конфіскації майна підозрюваного.

Слідчий суддя розглянув клопотання за відсутності власника майна (підозрюваного) на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання слідчим суддею не здійснювалась.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Крім того, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, арешт з метою забезпечення речових доказів, по суті являє форму забезпечення доказів у кримінальному провадженні та не вимагає обов`язкового повідомлення підозри у кримінальному провадженні, не пов`язується з особою, підозрюваною у вчиненні кримінального провадження.

Так, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, та полягає у тимчасовому позбавленні права на відчуження, розпорядження та/або користування майном (ч. 1, п. 7 ч. 2 ст. 131, ч. 1 ст. 170 КПК України).

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати (ч. 2 ст. 173 КПК України):

- правову підставу для арешту майна;

- розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

- наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Так, зважаючи на обставини кримінального правопорушення, яке розслідуються у межах цього кримінального провадження, доводи прокурора про існування ризиків відчуження, знищення, спотворення речових доказів у кримінальному провадженні є цілком обґрунтованими.

Викладене в клопотанні прокурора переконує слідчого суддю у тому, що мета цього заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді запобігання цьому ризику може бути досягнута.

Критерії розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження є оціночними поняттями. Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що будь-яке втручання у право особи з боку держави має забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

На переконання слідчого судді, загальні інтереси суспільства у вигляді досягнення завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України (зокрема, захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування тощо), виправдовують ступінь втручання у право власності особи, яке пов`язане з накладенням арешту на належне їй майно.

Окрім того, як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_5 у вказаному кримінальному провадженні підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Так, згідно ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Однак, зважаючи на матеріали, долучені до клопотання, в частині накладення арешту на майно підозрюваного з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання, доводи слідчого не є переконливими та належним чином ним не обгрунтовані.

Проте, з урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку про часткове задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно, яке вилучене 18.08.2025 в ході затримання в порядку ст. 208 КПК України та особистого обшуку підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000586 - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на території Черкаського надлісництва за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: мобільний телефон Samsung Galaxy M22, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 із СІМ-картою «Київстар» та у чохлі чорного кольору; банкноту номіналом 500 гривень із серією та номером ВТ0810901; банківську картку «Приватбанк» № НОМЕР_3 ; банківську картка «АТБ» № НОМЕР_4 ; квадратні аркуші паперу із рукописними записами; грошові кошти - гривні сумі 850 грн (1 банкнота 500 грн, 1 банкнота 200 грн, 1 банкнота 100 грн, та 1 банкнота 50 грн), оскільки таке майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, його визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та метою такого арешту є забезпечення зберігання речових доказів.

Керуючись ст. 98, 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити частково.

Накласти арешт з метою забезпечення збереження речових доказів, на майно, яке вилучене 18.08.2025 в ході затримання в порядку ст. 208 КПК України та особистого обшуку підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000586 - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на території Черкаського надлісництва за адресою: Черкаська обл. Черкаський р-н, с. Геронимівка, вул. Лісництво, 11, а саме на: мобільний телефон Samsung Galaxy M22, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 із СІМ-картою «Київстар» та у чохлі чорного кольору; банкноту номіналом 500 гривень із серією та номером ВТ0810901; банківську картку «Приватбанк» № НОМЕР_3 ; банківську картка «АТБ» № НОМЕР_4 ; квадратні аркуші паперу із рукописними записами; грошові кошти - гривні сумі 850 грн (1 банкнота 500 грн, 1 банкнота 200 грн, 1 банкнота 100 грн, та 1 банкнота 50 грн).

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1