Хортицький районний суд м.Запоріжжя
Справа № 337/2259/25
Провадження № 1-кс/337/182/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Хортицького районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000422 від 08.05.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідуванням встановлено, що 08.05.2025 до ВП № 5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області надійшло повідомлення від оператора «103» про те, що 08.05.2025 за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено труп малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з тілесними ушкодженнями у вигляді синців та саден в області тулуба та кінцівок.

За вказаним фактом 08.05.2025 внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000422 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме умисне вбивство малолітньої дитини.

08.05.2025 допитаний в якості свідка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , добровільно надав слідчому мобільний телефон марки «Samsung» модель «Galaxy A23», відеокамеру білого кольору з написом на передній нижній частині «tapo» і задній нижній частині «tp-link», зарядний пристрій до відеокамери.

Вилучені мобільний телефон та відеокамера із зарядним пристроєм мають суттєве значення для встановлення обставин скоєння злочину та є тимчасово вилученим майном, у зв`язку з чим слідчий клопоче про накладення арешту.

В судове засідання слідчий та прокурор не з`явились, від обох надійшла заява про розгляд клопотання без їхньої участі.

На підставі положень ч. 4 ст 107 КПК Українифіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалося.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання органу досудового розслідування та долучені до нього докази, дійшов таких висновків.

Завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

Арешт майна відповідно до ст. 131 КПК України є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Перевіривши доводи сторони обвинувачення, викладені у клопотанні, оцінивши надані суду докази на їх підтвердження з точки зору їх належності, допустимості, достатності та взаємозв`язку, ретельно перевіривши підстави звернення з даним клопотанням, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання.

Судом встановлено, що в межах досудового розслідування кримінального провадження № 0000422 від 08.05.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України. 08.05.2025 ОСОБА_4 добровільно надав слідчому мобільний телефон марки «Samsung» модель «Galaxy A23», відеокамеру білого кольору з написом на передній нижній частині «tapo» і задній нижній частині «tp-link», зарядний пристрій до відеокамери.

Зазначені речі належать свідку ОСОБА_4 , можуть містити інформацію про обставини вчиненого кримінального правопорушення, мають значення для встановлення обставин його вчинення, визнані речовими доказами.

З метою збереження речових доказів, запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, передачі, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність накладення арешту на вказані речі. Законодавчо визначених заборон для накладання арешту на ці речі слідчим суддею не встановлено.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 16, 98, 131, 170-173, 372, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно, добровільно видане ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та вилучено слідчим в ході огляду предмета, а саме: мобільний телефон марки «Samsung», модель «Galaxy A23» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , відеокамеру білого кольору з написом на передній нижній частині «tapo» і задній нижній частині «tp-link», зарядний пристрій до відеокамери, які визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Виконання ухвали доручити СВ ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області.

Слідчий суддя ОСОБА_5