УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2025 року слідча суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю ініціатора скарги ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача ВД Шевченківського управління поліції ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 від 23.07.2025 у кримінальному провадженні №0000565

ВСТАНОВИЛА

В провадження слідчої судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову дізнавача ВД Шевченківського управління поліції ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 від 23.07.2025 у кримінальному провадженні №0000565.

За обставин викладених у скарзі, у провадженні відділення дізнання Шевченківського РУ ГУНП в м. Києві знаходиться кримінальне провадження №0000565 від 22.03.2024 внесене до ЄРДР за заявою ОСОБА_5

ОСОБА_3 у скарзі зазначає, що 19.06.2025 за вхідним №10589-25 у Шевченківській окружній прокуратурі м. Києва зареєстровано заяву про залучення потерпілою у кримінальному провадженні №0000565 від 22.03.2024.

23.06.2025 листом №41-5503 ВИХ-25 35-138-25 повідомлено, що заяву про залучення потерпілою для розгляду по суті та перевірки викладених у ній доводів направлено до ВД Шевченківського РУ ГУНП в м. Києві.

23.07.2025 надійшла постанова дізнавача ВД Шевченківського РУ ГУНП в м. Києві ОСОБА_4 від 23.07.2025 у відповідності з якою у задоволенні заяви від 19.06.2025 про залучення потерпілою у кримінальному провадженні №0000565 від 22.03.2024 відмовлено.

Ініціатор скарги зазначає, що підставою для відмови дізнавач ОСОБА_4 зазначає, що на даний момент відсутні об`єктивні підстави, які б підтверджували, що заявник зазнав шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Факти викладені у клопотанні, потребують перевірки та підтвердження. На даний момент триває встановлення обставин кримінального правопорушення, збирання доказів та ідентифікація осіб, а тому допит ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в якості потерпілої сторони є передчасним, оскільки може призвести до передчасного розголошення матеріалів слідства, що може вплинути на інших учасників провадження. Разом з цим, відомості, які можуть бути подані ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не є первинними доказами у розумінні КПК України та можуть бути продані у формі письмових пояснень або заяв, допиту в якості свідка.

ОСОБА_3 , зазначає, що вказане твердження не відповідає дійсності та спростовується матеріалами, які були додатками до заяви про вчинене кримінальне правопорушення, так і до заяви про залучення потерпілою від 19.06.2025

У зв`язку з чим ініціатор скарги, просить на підставі ч.1 ст.307 та п.1 та п.3 ч.2 ст.307 КПК України ухвалити рішення яким скасувати постанову дізнавача ВД Шевченківського РУ ГУНП в м.Києві ОСОБА_4 від 23.07.2025, якою у задоволенні заяви від 19.06.2025 про залучення потерпілою у кримінальному провадженні №0000565 від 22.03.2024 відмовлено; зобов`язати посадову особу ВД Шевченківського РУ ГУНП в м. Києві вчинити певну дію, а саме допитати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному провадженні №0000565 від 22.03.2024, про що скласти відповідний протокол.

У судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримала в повному обсязі з підстав в ній наведених, вважала, що постанова дізнавача є необґрунтованою, просила скаргу задовольнити.

Уповноважений дізнавач Шевченківського УП ГУНП у м. Києві в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, що у відповідності до ч. 3 ст. 306 КПК України не перешкоджає розгляду скарги.

Слідчий суддя заслухавши думку ОСОБА_3 , дослідивши скаргу та долучені до неї матеріали, приходить до наступного висновку.

Як встановлено в судовому засіданні, ВД Шевченківського управління поліції ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000565 від 22.03.2024, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, у якому дізнавачем ВД Шевченківського управління поліції ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 винесено постанову від 23.07.2025 року про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вх. №Г-26482 від 25.06.2025 у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000565 від 22.03.2024, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України.

Відповідно до вимог ч.1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

У відповідності до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.2 ст.93 Кримінального процесуального кодексу України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України покладається на слідчого, прокурора, та у встановлених цим Кодексом випадках - потерпілого.

Потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди (ч.1 ст. 55 КПК України). Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого (ч.2 ст. 55 КПК України).

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого (ч.3 ст. 55 КПК України).

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді (ч.5 ст. 55 КПК України).

Відповідно до п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим, може бути оскаржене рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим.

Так, дізнавач у своїй постанові посилається зокрема на те, що аналізуючи матеріали кримінального провадження, встановлено, що на даний момент відсутні об`єктивні дані, які б підвереджували, що заявник зазнав шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення, факти, викладені у клопотанні потребують додаткової перевірки та підтвердження.

Крім того, як вбачається з постанови дізнавача від 23.07.2025 досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні здійснюється за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, в той же час зазначає, досудовим розслідуванням на даний час відсутні дані завдання шкоди ОСОБА_3 .

Всупереч положенням ст.110 КПК України, оскаржувана постанова слідчого не містить відомостей про зміст обставин, які стали підставами для прийняття постанови, постанова взагалі не містить мотивів прийняття рішення, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

Слід зазначити, що ч.5 ст.55 КПК України надає слідчому, прокурору право винести постанову про відмову у визнанні потерпілим в тому разі, якщо заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілої особи подана особою, якій не завдано шкоди.

В той же час, дізнавачем зроблено загальний висновок про відсутність даних про заподіяння шкоди, без посилання на матеріали досудового розслідування, слідчі дії, які були проведені та дають підстави вважати, що ОСОБА_3 не було завдано шкоди.

Цитування у постанові положень кримінального процесуального закону не можна ототожнити з відомостями про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотивами прийняття постанови, їх обґрунтуванням.

Незважаючи на це, та не спростовуючи в постанові про відмову у визнанні потерпілим доводів відносно заподіяння ОСОБА_3 шкоди, дізнавач в порушення вимог ст.55 КПК України, відмовив у визнанні потерпілою у кримінальному провадженні, чим порушив її законні права та інтереси та усунув від участі у кримінальному провадженні.

Разом з тим, процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст. 55 КПК є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані. За умови встановлення того, що зазначені вимоги є недотриманими, слідча суддя приймає рішення про скасування постанови.

Таким чином, неналежне мотивування постанов про відмову у визнанні потерпілим, з одного боку, не відповідає вимогам процесуального законодавства, а з іншого - не дає слідчому судді змоги перевірити правильність прийнятого слідчим, рішення про наявність чи відсутність шкоди для конкретної особи у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення.

З огляду на зазначене, слідча суддя доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення скарги та скасування постанови дізнавача ВД Шевченківського управління поліції ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 від 23.07.2025 у кримінальному провадженні №0000565.

В той же час, вимоги скарги в частині зобов`язання посадової особи ВД Шевченківського РУ ГУНП в м. Києві вчинити певну дію, а саме допитати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному провадженні №0000565 від 22.03.2024, про що скласти відповідний протокол - задоволенню не підлягають, оскільки не узгоджуються із положеннями ст. 307 КПК України.

Крім того, чинним законодавством не передбачено повноважень слідчого судді, надавати вказівки дізнавачу щодо вчинення тих чи інших конкретних процесуальних дій, за виключенням випадків, що прямо передбачені законом, чи слідчих (розшукових) дій під час розслідування кримінального провадження, за виключенням випадків, що прямо передбачені законом, тощо. Більш того, спроба вчинення таких дій з боку суду була б невиправданим втручанням в роботу дізнавача та органу досудового розслідування в цілому, та в заплановану дізнавачем стратегію досудового розслідування у кримінальному провадженні, що прямо суперечить принципу диспозитивності, а тому в цій частині - скарга задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 303, 304, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИЛА

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Скасувати постанову дізнавача ВД Шевченківського управління поліції ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 від 23.07.2025 у кримінальному провадженні №0000565.

В іншій частині скаргу залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст оголосити 12 вересня 2025 року о 11 годині 40 хвилин.

Слідча суддя ОСОБА_6