Справа № 308/6983/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні за №0000248 від 27.03.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

04.06.2025 старший слідчий СВ ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_5 за погодженням з прокурором Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна.

В рамках даного клопотання просив накласти арешт на земельну ділянку, площею 0,06 га, кадастровий номер :03:010:0011 /розмір частки 1/1/; автомобіль марки «Skoda Octavia», зеленого кольору, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , хетчбек загальний, 1998 року випуску, VIN - код: НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , належні ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_4 ; з метою можливості подальшої конфіскації майна як виду покарання в разі доведення вини ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України. Розгляд клопотання просив провести без повідомлення підозрюваного, щодо якого здійснюється провадження, та його захисника, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Прокурор в судовому засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання у його відсутності.

Клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна (ч. 2 ст. 172 КПК України).

З метою забезпечення збереження належності майна, стосовно якого ставиться питання про арешт, особі, щодо якої здійснюється провадження, слідчим суддею визначено за доцільне розглядати відповідне клопотання без участі власників майна та/або їх захисника, оскільки вбачається наявність ризику відчуження об`єкту рухомого майна третім особам як особисто, так і через представника.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що СВ ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000248 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.03.2025, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 27.03.2025.

Підставою внесення зазначених відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань стало те, що:

- №1 «встановлено, що ОСОБА_7 , розробив злочинну схему, відповідно до якої, він підшукує осіб призовного віку від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за кордон, після чого залучає інших осіб як виконавців, які у свою чергу діючи за вказівкою останнього підвозять таких осіб до визначеного місця, після чого супроводжують до Державного кордону України та вказують місця перетину лінії Державного кордону України, за що ОСОБА_7 отримує грошову винагороду у розмірі 7 000 доларів США, частину з яких розподіляє між виконавцями, а решту залишає собі. Для цього, він засобами телефонного зв?язку контактував із ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який погодився на умови ОСОБА_9 і 23.04.2025 в с. Сокільники, Львівського району, Львівської області, а саме до ТРЦ King Cross Leopolis, що розташований по вул. Стрийська, 30, звідки його забере його довірена особа на ім?я ОСОБА_10 та доставить до Закарпатської області. Далі, 23.04.2025 ОСОБА_8 прибув на вказане йому місце та об 11:55 год. на парковці ТРЦ King Cross Leopolis, що розташований у с. Сокільники, Львівського району, Львівської області по вул. Стрийська, 30, його зустрів ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , вирушив на автомобілі Ауді, д.н.з. НОМЕР_5 в бік Закарпатської області, автодорогою МОб та до 19:30 год. забезпечував перевезення ОСОБА_8 до Закарпатської області, після чого приблизно о 19:30 год. ОСОБА_6 доставив ОСОБА_8 до закладу харчування Pereval Bisro Cafe, що знаходиться у с. Івашківці, Самбірського району, Львівської області, після чого наказав ОСОБА_8 надати йому частину обумовлених раніше з ОСОБА_12 грошових коштів у розмірі 3 000 доларів США, які отримав та після чого передав ОСОБА_8 . ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який в свою чергу також був залучений ОСОБА_7 до зазначеної протиправної діяльності і на автомобілі марки Опель, д.н.з. НОМЕР_6 забезпечив перевезення ОСОБА_8 до житлового будинку у АДРЕСА_2 , де о 22:53 год. цього ж дня його зустрів ОСОБА_7 та поселив у вказаний будинок, провів інструктаж щодо його подальшого незаконного переправлення через державний кордон України та наказав передати йому частину обумовлених раніше з ОСОБА_7 грошових коштів у розмірі 4 000 доларів США, які ним були отримані. У подальшому 28.04.2025 ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_13 , о 02:30 год. на автомобілях Опель, д.н.з. НОМЕР_7 та Мерседес, д.н.з. НОМЕР_8 здійснили перевезення ОСОБА_8 та ще 6 осіб ( ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 ; ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 ; ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 ; ОСОБА_17 ІНФОРМАЦІЯ_7 , проживає за адресою: АДРЕСА_5 ; ОСОБА_18 ІНФОРМАЦІЯ_8 , проживає за адресою: АДРЕСА_6 ; ОСОБА_19 ІНФОРМАЦІЯ_9 , проживає за адресою: АДРЕСА_7 ) до міста Мукачево, де на об?їзній дорозі пересадили вказаних 7 осіб у транспортний засіб ВАЗ 21093 червоного кольору та наказали останнім рухатись самостійно на зазначеному автомобілі до вул. Загорська у м. Ужгород, та біля очисних споруд здійснити перетин державного кордону України, що ними було і зроблено, однак їх було затримано 28.04.2025 о 05:15 год. працівниками ДПСУ в районі 307-го прикордонного знаку, за 100 метрів від лінії державного кордону України»;

- №2 «встановлено, що 17.05.2025, що ОСОБА_7 засобами телефонного зв?язку зконтактував із ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , проживаючий за адресою АДРЕСА_8 , та який діяв під контролем правоохоронних органів, та запропонував йому організувати його незаконне переправлення через державний кордон за грошову винагороду у розмірі 7 000 доларів США. Після отримання згоди останнього, ОСОБА_21 повідомив ОСОБА_20 , що йому необхідно прибути 17.05.2025 в с. Сокільники, Львівського району, Львівської області, а саме до ТРЦ King Cross Leopolis, що розташований по вул. Стрийська, 30, звідки його забере його довірена особа 3 ОСОБА_22 та доставить до Закарпатської області, який діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_7 на виконання його злочинної схеми повідомив ОСОБА_23 , який діяв під контролем правоохоронних органів, сідати до його автомобіля Ауді, д.н.з. НОМЕР_9 та виконувати його вказівки щодо перевезення ОСОБА_20 до території Закарпатської області, після чого ОСОБА_20 повинен буде йому надати частину обумовлених раніше з ОСОБА_7 грошових коштів та використовуючи марки Ауді, д.н.з. НОМЕР_10 доставив ОСОБА_20 та ОСОБА_24 до 712 км автодороги МО6, що знаходиться у с. Івашківці, Самбірського району, Львівської області, після чого наказав ОСОБА_20 надати йому частину обумовлених раніше з ОСОБА_7 грошових коштів у розмірі 2 000 доларів США, які отримав та після чого передав зазначених осіб ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_11 . Надалі ОСОБА_25 , діючи умисно, з корисливих мотивів, на автомобілі Мерседес, д.н.з. НОМЕР_11 забезпечив перевезення ОСОБА_20 та ОСОБА_24 до житлового будинку у АДРЕСА_9 , де о 19:30 год. цього ж дня поселив їх у вказаний будинок, провів інструктаж щодо їх подальшого незаконного переправлення через державний кордон України та наказав ОСОБА_20 передати йому частину обумовлених раніше грошових коштів у розмірі 2 000 доларів США які ним були отримані. Надалі ОСОБА_7 , діючи умисно, маючи на меті здійснити незаконне переправлення через державний кордон України ОСОБА_20 та ОСОБА_24 , забезпечив їх проживання та харчування у вказаному будинку до 20.05.2025. У подальшому 20.05.2025 ОСОБА_25 , діючи умисно, маючи на меті незаконно переправити ОСОБА_20 та ОСОБА_24 через державний кордон України, о 06:07 год. зателефонував ОСОБА_24 та повідомив, що їм необхідно виходити з будинку та сісти у автомобіль Фольксваген Транспортер, д.н.з. НОМЕР_12 , червоного кольору, який їх очікує та доставить до лінії державного кордону, де їм необхідно буде самостійно подолати загороджувальний паркан та перетнути державний кордон. Надалі ОСОБА_20 та ОСОБА_24 сіли у вказаний ОСОБА_7 автомобіль, яким керував ОСОБА_26 , який в свою чергу не був обізнаний із злочинними намірами ОСОБА_7 та перевозив їх до с. Шаян, Хустського району, Закарпатської області, однак о 06:59 год. вказані особи були затримані працівниками Державної прикордонної служби України. Після чого, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 затримано у порядку ст. 208 КПК України за місцями їх проживання»;

- №3 «20.05.2025 року в ході проведення обшуку за адресою АДРЕСА_2 , за місцем

фактичного проживання гр. ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_11 було виявлено та вилучено: пістолет чорного кольору з маркуванням «SUR-2608 9mm P.A.К.», пістолет чорного кольору без маркувань, зіп-пакет з наявними в ньому з предметами схожими на набої та предмет ззовні схожий на імітаційний вибуховий пристрій з маркуванням 4х2 ИМ-85 254-14-88».

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, ОСОБА_6 затриманий в порядку ст.208 КПК України 20.05.2025 о 11 год. 50 хв. за адресою: АДРЕСА_10 ,.

20.05.2025 ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме: в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприянні їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, повторно, з корисливих мотивів.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №429603643 від 02.06.2025 встановлено, що земельна ділянка, площею 0,06 га, кадастровий номер :03:010:0011 /розмір частки 1/1/, належить підозрюваному ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідно до реєстраційної картки транспортного засобу, транспортний засіб марки «Skoda Octavia», зеленого кольору, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , хетчбек загальний, 1998 року випуску, VIN - код: НОМЕР_2 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , належить ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання належить задовольнити частково з таких підстав.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно підлягає можливій конфіскації. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно із п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

За змістом ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

Так, частиною 1 ст. 173 КПК України визначено, що слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала не доведене необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 цієї статті, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У ході розгляду клопотання встановлено, що у межах цього кримінального провадження ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є сприяння незаконному переправлення осіб через державний кордон України, порадами, вказівками, наданням засобів, вчинене за попередньою змовою групою осіб, повторно, з корисливих мотивів. Отже, відповідно до положень ч. 1 ст. 42 КПК України ОСОБА_6 набув статусу підозрюваного в цьому кримінальному провадженні.

Санкція ч. 3 ст. 332 КК України, що інкримінується ОСОБА_6 передбачає відповідальність у виді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються (ч. 1 ст. 59 КК України).

Покарання у виді конфіскації майна, як і будь-яке інше покарання, встановлюється вироком суду. Оскільки на цьому етапі кримінальне провадження ще не розглянуто судом по суті та вирок не постановлений, слідчий суддя не має змоги передбачити ні сам факт його постановлення, ні можливий обсяг конфіскації майна як виду покарання, вказані події на цьому етапі повинні розглядатися лише як вірогідні.

Тобто, у випадку визнання винуватим ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, суд може призначити йому покарання у виді конфіскації майна, тому на переконання слідчого судді слідчий довів необхідність арешту майна підозрюваного з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання.

Накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, а носить тимчасовий характер застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, тому відповідні обмеження є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження.

Вирішуючи питання щодо способу арешту майна, який підлягає застосуванню, слідчий суддя враховує конкретні обставини провадження, а також пропорційність втручання в права та інтереси власника майна.

Згідно із ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, зокрема, заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно (ч. 5 ст. 173 КПК України).

Слідчий суддя вважає доведеним існування достатніх підстав вважати, що не накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, зазначене слідчим у клопотанні, може призвести до його можливого відчуження на користь третіх осіб або настання інших наслідків, у зв`язку з чим не буде досягнута дієвість даного кримінального провадження.

Тому, враховуючи доведеність слідчим наявності ризиків, передбачених абзацом другим ч. 1 ст. 170 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що заборона відчуження рухомого та нерухомого майна виправдає у цьому випадку ступінь втручання у право власності підозрюваного ОСОБА_6 . Негативних наслідків та обмежень застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає доведеним, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки сприятимуть досягненню мети щодо забезпечення конфіскації майна як виду покарання, таке втручання у право на власність є пропорційним, тому клопотання в належить задовольнити, із забороною відчуження рухомого та нерухомого майна, що відповідає вимогам ч.11 ст. 170 КПК України.

Керуючись ст.ст.170-173. 372 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання - задовольнити.

З метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , а саме на:

-земельну ділянку площею 0,06 га, кадастровий номер :03:010:0011, із забороною відчуження;

-автомобіль марки Skoda Octavia», зеленого кольору, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , хетчбек загальний, 1998 року випуску, VIN - код: НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , із забороною відчуження.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_27