Провадження № 1-кп/712/254/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

представника потерпілої (адвоката) ОСОБА_6

цивільного позивача ОСОБА_7

представника цивільного позивача (адвоката) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Черкаси заяву цивільного позивача ОСОБА_7 про забезпечення позову по кримінальному провадженню по обвинуваченню ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Соснівського районного суду м. Черкаси перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України.

В судовому засіданні цивільним позивачем ОСОБА_7 було заявлено усне клопотання (заява) про забезпечення позову, в якому він просив вилучити автомобіль Nissan Qashqai, р.н. НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить обвинуваченому, і на який ухвалою суду накладений арешт, та помістити його на штраф майданчик.

Представники підтримали клопотання.

Прокурор, обвинувачений та захисник у вирішенні клопотання покладались на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників, дослідивши матеріали, суд приходить до висновку, що клопотання не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 24.11.2023 накладений арешт на автомобіль марки Nissan Qashqai, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить обвинуваченому ОСОБА_4 . Також зазначено, що заборонено користування, відчуження та будь яка зміна права власності арештованого майна до закінчення здійснення досудового розслідування.

Вказаний автомобіль передано під розписку ОСОБА_4 та на даний час, відповідно до пояснень обвинуваченого, ним не використовується.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно, що належать відповідачеві, та забороною вчиняти певні дії. Арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна.

Заборона вчиняти певні дії, поряд з іншим, може бути повязана з необхідністю збереження обєкта спору в існуючому стані та збереження його статусу, що має сприяти вирішенню спору та можливості виконання судового рішення.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст.150 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 зазначено про те, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії».

Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (правовий висновок, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі №753/22860/17).

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову (правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі №320/3560/18).

Крім того, звертаючись з відповідним усним клопотанням (заявою) про забезпечення позову, цивільний позивач серед іншого, повинен обґрунтувати наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення і предметом позовної вимоги; взаємопов`язаність заходу забезпечення з обставиною утруднення виконання чи невиконання рішення суду, а саме, що обраний спосіб забезпечення спроможний запобігти відповідним утрудненням; імовірність утруднення виконання рішення або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів - саме з урахуванням предмета позову і неможливість виконання позовних вимог у випадку їх задоволення, тощо. Обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника (правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 11 вересня 2020 року у справі №910/16505/19).

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п.4 Постанови від 22 грудня 2006 року №9 суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Разом з тим, будь-яких посилань на докази, які б підтверджували наявність фактичних обставин, якими обумовлюється необхідність застосування зазначених позивачем заходів забезпечення позову, вилучення та поміщення автомобіля на штраф майданчик, не передбачено відповідно до ст. 150 ЦПК України.

Враховуючи , що ухвалою слідчого суді Соснівського районного суду м. Черкаси від 24.11.2023 на вказаний автомобіль судом вже накладений арешт та спосіб арешту передбачає заборону користування, відчуження та будь яку зміну права власності, суд вважає, що клопотання ( заява) про забезпечення позову не підлягає до задоволення.

При прийнятті такого рішення, суд також бере до уваги, що суду не надані докази користування, відчуження та зміни права власності на вказаний автомобіль.

Керуючись ст. ст. 150, 350 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву цивільного позивача ОСОБА_7 про забезпечення позову по кримінальному провадженню по обвинуваченню ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України залишити без задоволення.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 28.04.2025 о 14:45 год.

Головуючий ОСОБА_1