Справа № 461/3576/25
Провадження № 1-кс/461/3007/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2025 слідча суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого ВРЗСТ СУ ГУНП у Львівській області від 28.02.2025 про закриття кримінального провадження, відомості про яке були внесені до ЄРДР за № 0000731 від 14.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

в с т а н о в и л а :

08 травня 2025 року до Галицького районного суду м. Львова надійшла вказана скарга.

В обґрунтування скарги заявник зазначає, що у провадженні ВРЗСТ СУ ГУ НП у Львівській області перебувало кримінальне провадження № 0000731, відомості про яке внесені до ЄРДР 14.07.2024 за 4. 2 ст. 286 КК України. 28.02.2025 старший слідчий ВРЗСТ СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 прийняв рішення про закриття вказаного кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Вказану постанову заявник отримав 02.04.2025 поштовим зв`язком. 08.04.2025 на адресу Львівської обласної прокуратури заявник надіслав скаргу на вказану постанову слідчого, з проханням скасувати таку. 07.05.2025 від прокурора у кримінальному провадженні надійшла відповідь на скаргу, з якої стало відомо, що за результатами вивчення матеріалів кримінального провадження № 0000731 у обласній прокуратурі підстави для скасування постанови слідчого про закриття від 28.02.2025 на теперішній час не встановлені. Вважає, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження від 28.02.2025 є передчасною, незаконною та не обґрунтованою. Також вважає, що слідчий не провів усіх необхідних слідчих дій та не призначив усіх необхідних судових експертиз. Зокрема слідчий не дослідив питання, як знаходився пішохід ОСОБА_5 відносно транспортного засобу марки «Tesla Model S» у момент первинного контактування та не враховано це при проведенні слідчих дій. Згідно з висновком судово-медичної експертизи N?854/2024 від 16.08.2024 судово-медичним експерт припускає те, що при наїзді транспортним засобом на пішохода місцем первинного контакту з транспортним засобом могла бути задня частина тіла, коли потерпілий перебував у вертикальному чи близькому до цього положенні. Однак, слідчий під час проведення слідчого експерименту досліджував механізм, відповідно до якого пішохід був розташований лівим боком до автомобіля. Про це свідчить те, що під час проведення слідчого експерименту статист-пішохід наближався до місця наїзду справа наліво, відносно напрямку руху автомобіля, тобто лівим боком до автомобіля, що суперечить відомостям висновку судово-медичної експертизи. Вважає, що для повного та всебічного з?ясування обставин справи доцільно було б призначити комплексну транспортно-трасологічну та судово-медичну експертизу, після проведення якої вирішити питання про проведення додаткового слідчого експерименту, з урахуванням висновків комплексної експертизи. Окрім того, як вказано у постанові про закриття кримінального провадження, відповідно до висновку експерта № CE-19-24/63576-IТ від 27.01.2025, модуль керування системою безпеки автомобіля «Tesla Model S» не містить інформації щодо параметрів руху транспортного засобу, які б відповідали останній ДТП. Вважає, що для повного та всебічного з`ясування обставин справи доцільно було б призначити додаткову експертизу з дослідженням цього ж питання та доручити її проведення експертам іншої експертної установи.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_3 підтримав доводи скарги з підстав, наведених у ній.

Слідчий ОСОБА_4 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні скарги, вважає оскаржувану постанову вмотивованою та такою, що винесена з дотриманням чинного законодавства.

Заслухавши доводи учасників, дослідивши матеріали скарги, додані до неї матеріали, матеріали кримінального провадження, приходжу до висновку про наявність підстав для її задоволення, виходячи з такого.

Однією зі загальних засад кримінального провадження згідно з п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 9 КПК України є законність, що передбачає обов`язок, суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визначені в цій Конвенції було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності дізнавача, слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною 1 ст. 303 КПК України. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено, зокрема, рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Як вбачається з матеріалів скарги та кримінального провадження, у провадженні ВРЗСТ СУ ГУ НП у Львівській області перебувало кримінальне провадження № 0000731, відомості про яке внесені до ЄРДР 14.07.2024 за 4. 2 ст. 286 КК України.

28.02.2025 старший слідчий ВРЗСТ СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 прийняв рішення про закриття вказаного кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Відповідно до статей 2, 284 КПК України закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження.

У частині 2 статті 9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Аналогічні положення відображені і у ч. 5 ст. 38 КПК України щодо зобов`язань самого органу досудового розслідування, які вказують, що останній має застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

При проведенні досудового розслідування слідчий, дізнавач чи прокурор, з урахуванням конкретних обставин справи, на власний розсуд визначають об`єм перевірочних дій, достатніх, на їх переконання, для прийняття вмотивованого рішення.

Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути вмотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, у ній має бути викладена суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

Слідчий суддя, на якого відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, ч. 5 ст. 21 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої дізнавачем постанови.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки дізнавачем доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Зокрема, якщо слідчий закрив провадження за відсутністю у діях особи складу кримінального правопорушення чи самої події, то він має звернути увагу на те, щоб така постанова в обов`язковому порядку містила детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено кримінальне правопорушення та чи містить вона висновки щодо відсутності вини особи (осіб) у його вчиненні.

Згідно з ч. 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, ст. 19 Закону України від 29.06.2004 №1906-IV «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права, а кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Відповідно до ст. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, держава зобов`язана гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції, що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним.

Приймаючи постанову про закриття кримінального провадження слідчий у постанові від 28.02.2025 посилається на те, що під час досудового розслідування встановлено, що травмування пішохода ОСОБА_5 , наслідком якого була його смерть, відбулось з його власної вини, тому у вказаному випадку відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Разом з цим, слідча суддя приходить до висновку, що при закритті кримінального провадження слідчий ОСОБА_4 не провів усіх необхідних слідчих дій та не призначив усіх необхідних судових експертиз. Зокрема слідчий не дослідив питання, як знаходився пішохід ОСОБА_5 відносно транспортного засобу марки «Tesla Model S» у момент первинного контактування та не врахував це при проведенні слідчих дій. Згідно з висновком судово-медичної експертизи N?854/2024 від 16.08.2024 судово-медичним експерт припускає те, що при наїзді транспортним засобом на пішохода місцем первинного контакту з транспортним засобом могла бути задня частина тіла, коли потерпілий перебував у вертикальному чи близькому до цього положенні. Однак, слідчий під час проведення слідчого експерименту досліджував механізм, відповідно до якого пішохід був розташований лівим боком до автомобіля. Про це свідчить те, що під час проведення слідчого експерименту статист-пішохід наближався до місця наїзду справа наліво, відносно напрямку руху автомобіля, тобто лівим боком до автомобіля, що суперечить відомостям висновку судово-медичної експертизи.

Окрім того, слідчий ОСОБА_4 не зробив категоричних висновків чи було вчинено кримінальне правопорушення та про наявність або відсутність у діях конкретних осіб складу кримінального правопорушення.

Таким чином, у постанові про закриття кримінального провадження не наведено належних і достатніх мотивів ухвалення процесуального рішення, а саме, не конкретизовано особу, стосовно якої прийнято рішення про закриття кримінального провадження, не встановлені обставини, які дозволяють прийти до висновку, що в діях вищевказаної особи відсутній склад правопорушення, не вказані підстави для прийняття такого рішення та не наведені фактичні дані, які підтверджують обґрунтованість таких висновків органу досудового розслідування.

Так, у разі закриття кримінального провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення, орган досудового розслідування, повинен встановити які саме дії вчинила особа, стосовно якої прийнято відповідне рішення та належним чином обґрунтувати свої висновки про відсутність у вказаних діях певної ознаки, яка дозволяє кваліфікувати їх як конкретне кримінальне правопорушення.

Відсутність у постанові про закриття кримінального провадження належної мотивації висновків про необхідність закриття кримінального провадження суду призводить до того, що сторона позбавляється можливості обґрунтувати свою позицію під час оскарження вказаної постанови до суду, а суд перевірити належним чином правильність таких висновків та наявність підстав для закриття кримінального провадження.

Закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому прийняття рішення про його закриття можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, оцінки дізначачем доказів, які стосуються цього провадження, у сукупності.

Дослідивши оскаржувану постанову від 28 лютого 2025 року про закриття кримінального провадження слідча суддя встановила, що рішення про закриття кримінального провадження є передчасним та невмотивованим, оскільки у частині 2 ст. 9 КПК України передбачено, що керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

При цьому, слідчий суддя, з огляду на положення ч. 4 ст. 40- 1 КПК України позбавлений можливості надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому щодо проведення конкретних слідчих дій, однак, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що орган досудового розслідування зобов`язаний провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені ними висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

Керуючись статтями303,306,307,376, 372 КПК України, слідча суддя -

п о с т а н о в и л а :

1.Скаргу задовольнити.

2. Скасувати постанову старшого слідчого ВРЗСТ СУ ГУНП у Львівській області від 28.02.2025 про закриття кримінального провадження, відомості про яке були внесені до ЄРДР за № 0000731 від 14.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Повний текст цієї ухвали проголошений 13.05.2025 о 09:00 год.

Слідча суддя ОСОБА_6