Справа № 287/602/22
УХВАЛА

"30" червня 2025 р. селище Ємільчине

Ємільчинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника обвинувачених ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

потерпілі не з`явилися

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в селищі Ємільчине кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України, -

в с т а н о в и в :

На розгляді суду перебуває кримінальне провадження №0000089 від 26.12.2020 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України.

В судовому засіданні, в ході дослідження письмових доказів сторони обвинувачення, захисник обвинуваченого подав клопотання про визнання очевидно недопустимими доказів, а саме Повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 24.12.2021, Повідомлення про підозру ОСОБА_6 від 24.12.2021, Протоколу про надання доступу до матеріалів досудового розслідування ОСОБА_5 , Протоколу надання доступу до матеріалів досудового розслідування ОСОБА_6 .

В обґрунтування заявленого клопотання вказує, що вказані докази є очевидно недопустимими, оскільки отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Як стверджують обвинувачені, вони не підписували вказані документи.

В судовому засіданні обвинувачені заявлене клопотання підтримали з підстав у них наведених, просять таке задовольнити.

Прокурор та представник потерпілого заперечили проти поданого клопотання. Вказали, що оцінку таким доказам суд має давати в нарадчій кімнаті при ухваленні рішення.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, перевіривши доводи клопотання сторони захисту та заперечень сторони обвинувачення, зазначає наступне.

За змістом ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно із ч.ч. 2, 3 ст.89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.

З правового змісту вказаної норми Закону випливає, що ознаки недопустимості доказів поділяються на очевидні та не очевидні. Залежно від цього визначається момент прийняття рішення щодо недопустимості доказів, який окреслений межами судового розгляду.

Ознака очевидності чи неочевидності допустимості певного доказу є оціночним поняттям і вирішення даного питання відноситься виключно до дискреційних повноважень суду.

Частиною 1 ст. 87 КПК України передбачено, що ключовою умовою для визнання доказів недопустимими є їх отримання внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та Законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Кримінально-процесуальним Законом не визначено переліку підстав, за наявності яких можливо відокремити очевидно недопустимі докази від недопустимих. Наведене слугує підставою для визнання доказу очевидно недопустимим, коли недопустимість ґрунтується на обставинах, фактах, що є безсумнівними, беззаперечними, зрозумілими для всіх учасників судового провадження і не потребують додаткового дослідження.

Разом з тим, заявлені докази, які просить визнати очевидно недопустимим захисник обвинувачених, можуть бути визнані недопустимими під час ухвалення судом остаточного рішення суду за наслідками розгляду кримінального провадження, шляхом дослідження кожного доказу у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, що надані учасниками кримінального провадження.

Відповідно до ухвали ВС у справі № 711/2233/18 від 07 вересня 2021 року для прийняття рішення у справі суд має отримати якомога більшу інформацію щодо фактичних обставин, важливих для вирішення справи, забезпечивши сторонам можливість у змагальній процедурі перевірити та заперечити цю інформацію. Виключення доказів, які можуть мати стосунок до важливих фактів справи, є крайнім заходом, який має застосовуватися у разі, якщо іншими засобами неможливо усунути фактори, які перешкоджають забезпеченню справедливого судового розгляду. Безумовно, істотне порушення фундаментальних прав і свобод особи - отримання доказів внаслідок поганого поводження, порушення права не свідчити проти себе та на правову допомогу захисника тощо - не може бути терпимим у правосудді, і суди мають протистояти таким порушенням для того, щоб органи правопорядку не перетворили такі методи у звичайну практику. Водночас, порушення тих чи інших численних формальностей, які регулюють порядок проведення кримінального розслідування чи окремих процесуальних дій і які жодним чином не зачіпають права і свободи особи, мають оцінюватися виходячи з балансу конкуруючих інтересів: потреби суспільства у розкритті злочину і покаранні злочинця та важливості тих формальностей для забезпечення справедливості розгляду справи в цілому.

За таких обставин, судом, на даній стадії судового розгляду, не встановлено очевидної недопустимості доказів, про виключення яких просить захисник, у зв`язку з чим в задоволенні клопотання слід відмовити.

В той же час, суд вважає за необхідне зазначити, що доводи, викладені захисником, безумовно підлягають оцінці при наданні судом аналізу доказів під час ухвалення остаточного рішення суду за наслідками розгляду кримінального провадження, так як можуть впливати на визнання належності та допустимості зазначеного в ньому доказу.

Відтак, в задоволенні клопотання захисника слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 87,89 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про визнання очевидно недопустимими доказів:повідомлення про підозру та протоколів про надання доступу до матеріалів досудового розслідування відмовити.

Ухвала є обов`язковою для всіх учасників.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 03 липня 2025 року

Суддя ОСОБА_1