У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2025 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_3 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0000268, відомості про яке 09.12.2022 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 204, ч.2 ст.204, ч.1 ст.199, ч.2 ст.199 КК України -,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до судді Ужгородського міськрайонного суду із заявою про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0000268, відомості про яке 09.12.2022 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 204, ч.2 ст.204, ч.1 ст.199, ч.2 ст.199 КК України.

В обґрунтування заяви посилається на те, що ухвалою суду від 24 травня 2023 року у справі №308/7458/23 провадження 1-кс/308/2099/23 наклав арешт на майно зокрема: вилученого в ході проведення 07.05.2023 року на транспортний засіб марки «Ford» моделі «Transit Connect», з державним номерним знаком НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 . Рішення вступило в силу та не оскаржувалося. З часу накладання арешту на транспортний засіб марки «Ford» моделі «Transit Connect» пройшов вже тривалий час. За цей час Територіальним управлінням БЕБ у Закарпатській області жодних процесуальних (слідчих) дій із транспортним засобом та документом про його реєстрацію не проведено, жодних експертних досліджень з цими речами не призначено та не здійснено (авто станом на сьогодні знаходиться у ОСОБА_4 ). Крім того, вказаний вище транспортний засіб та свідоцтво про його реєстрацію описані та сфотографовані детективами під час огляду. Сам автомобіль та реєстраційні документи не можуть бути об`єктом спеціальної конфіскації, за їх рахунок неможливо стягнення будь-яких збитків, на даний час право власності ОСОБА_3 , на автомобіль та реєстраційні документи до нього в судовому порядку ніким не оскаржено. На підставі наведеного, просить: прийняти дане клопотання до розгляду; скасувати арешт автомобіля марки «Ford» моделі «Transit Connect», з державним номерним знаком НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_2 ; розглянути дане клопотання без участі та присутності заявника ОСОБА_3 .

Власник майна ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви просить розглянути дане клопотання без його участі.

Прокурор у судове засідання не з`явився.

Зважаючи на неявку в судове засідання осіб, які беруть участь у розгляді клопотання, фіксування за допомогою технічних засобів, відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, не здійснювалося.

Дослідивши матеріали заяви, суд приходить до наступного висновку.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 24.05.2023 накладено арешт із забороною права на відчуження та розпорядження на транспортний засіб марки «Ford» моделі «Transit Connect», державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_3 , а також на свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_4 .

Вироком Ужгородського міськрайонного суду від 08.11.2023 року постановлено транспортний засіб марки «Renault» моделі «Trafic», з державним номерним знаком НОМЕР_5 , VIN: НОМЕР_6 ; транспортний засіб марки «Ford» моделі «Transit Connect», з державним номерним знаком НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_7 ; - повернути за належністю.

Судом встановлено, що при ухваленні вказаного вироку судом не вирішено питання щодо скасування арешту, накладеного ухвалою від 24 травня 2023 року у справі №308/7458/23 провадження 1-кс/308/2099/23 на транспортний засіб марки «Ford» моделі «Transit Connect», з державним номерним знаком НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_4 .

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 41 Конституції України зазначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч. 3 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Згідно ч.1 ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», а саме частиною 3 пункту 1 зазначено, що за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявляти клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, в справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 р., для з`ясування наявності порушення цього положення ЄСПЛ має встановити, чи було забезпечено справедливу рівновагу між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід`ємним принципом всієї Конвенції, що відбито в структурі ст. 1 Протоколу №1 Європейської конвенції з прав людини.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях в тому числі щодо України констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. п. 46 рішення у справі " Устименко проти України", п.п. 51,52 рішення у справі "Рябих проти Росії", п. 61 рішення у справі "Брумареску проти Румунії").

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (рішення у справах Sperrong and Lonnroth v Sweden» від 23.09.82, «Новоселецький проти України» від 11.03.2003, «Федоренко проти України» від 1.06.2006).

Суддею встановлено, що на даний час необхідність в арешті майна, на транспортного засобу марки «Ford» моделі «Transit Connect», з державним номерним знаком НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_4 - відпала.

Враховуючи те, що вироком Ужгородського міськрайонного суду від 08.11.2023 року не вирішено питання про скасування арешту, який був накладений слідчим суддею у справі №308/7458/23 провадження 1-кс/308/2099/23 на транспортний засіб марки «Ford» моделі «Transit Connect», з державним номерним знаком НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_4 , суд вважає, що заява підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 170-174 КПК України, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження № 0000268, відомості про яке 09.12.2022 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 204, ч.2 ст.204, ч.1 ст.199, ч.2 ст.199 КК України про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.05.2023 року справа № 308/7458/23 провадження 1-кс/308/2099/23 на транспортний засіб марки «Ford» моделі «Transit Connect», з державним номерним знаком НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1