Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/197/25 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.2025 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника власників майна адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02.04.2025, у кримінальному провадженні № 0000582 від 21 травня 2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, про арешт майна,

інші учасники судового засідання:

прокурор ОСОБА_7 ,

представник власників майна - адвокат - ОСОБА_6

власники майна ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02.04.2025 Накладено арешт на наступне майно:Iphone 15 PRO IMEI: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 із сім картою НОМЕР_3 ; мобільний телефон Redmi Note 10 PRO IMEI: НОМЕР_4 , IMEI2: НОМЕР_5 із сім картою НОМЕР_6 та НОМЕР_7 . Заборонено користуватись та розпоряджатись вказаним майном.

В апеляційній скарзі представник власника майна адвоката ОСОБА_6 просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, повний текст отримала лише 11.04.2025 за заявою.

Ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно вилучене 13.02.2025.

Слідчим суддею були викликані та допущені до участі в судовому засіданні ОСОБА_9 та ОСОБА_8 як власники тимчасово вилученого майна, що також підтвердив слідчий в своєму клопотанні. На момент звернення з клопотанням до суду та його розгляду вказані особи вже були допитані по справі в якості свідків, що виключає їх причетність до вказаного кримінального правопорушення. Крім того всі необхідні слідчі дії з вилученими мобільними телефонами були проведенні, а тому виправданої необхідності в накладенні арешту на тимчасово вилучене майно вже не було.

Зазначене підтверджується відповіддю на адвокатський запит від09.04.2025 № 31333-2025: « 13.02.2025 в ході проведення обшуку виявлено та вилучено мобільні телефони Iphone 15 PRO ІМЕ1: НОМЕР_1 ,ІМЕІ2: НОМЕР_2 із сім картою НОМЕР_3 та Redmi Note 10 PRO IM El: НОМЕР_4 , IME 12: НОМЕР_5 із сім картою НОМЕР_6 та НОМЕР_7 у ОСОБА_9 та ОСОБА_8 ОСОБА_9 та ОСОБА_8 є свідками по справі (допитані 13.02.2025 року), 11.03.2025 вказані мобільні телефони детально оглянуті та від копійовано на DVD-R диск всю інформацію, що стосується обставин вчинення кримінального правопорушення. На даний час всі необхідні слідчі дії з вилученими мобільними телефонами у ОСОБА_9 та ОСОБА_8 виконано.»

Тобто на момент розгляду клопотання 02 квітня 2025 року були відсутні обставини, які були підставою для накладення арешту на тимчасово вилучене майно, третіх осіб у кримінальному провадженні, мобільні телефони, яка б виправдовувала негативні наслідки арешту майна та було б пропорційним меті заради досягнення якої застосовується такий арешт, як такий що пов`язаний з втручанням у право особи на власність, що є складовою права на мирне володіння своїм майном.

Вилучення у ОСОБА_9 та ОСОБА_8 мобільних телефонів порушує їх право власності на мирне володіння своїм майном, оскільки вказані телефони не тільки містять особисту інформацію (фотознімки, відеозапиеи, замітки) але й позбавляють можливості повноцінно жити та працювати. Так наприклад ОСОБА_9 має масажний кабінет та запис клієнтів, який також міститься у вилученому телефоні, разом з контактами клієнтів. ОСОБА_8 також має у каландрі графік своєї роботи та контакти осіб необхідних в його професійній діяльності,. Вилученням та накладенням арешту на мобільні телефони ОСОБА_9 та ОСОБА_8 позбавлені можливості повноцінно жити та працювати. В даному випадку може бути застосовано більш мяке обмеження як то заборона розпорядження телефоном, з можливістю користування вилученими мобільними телефонами.

Заслухавши доповідача, власника майна ОСОБА_8 , та в його інтересах представника власника майна адвоката ОСОБА_6 , які просили подану апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати, думку прокурора, який просив рішення суду першої інстанції залишити без зміни, зазначивши, що вилучене майно визнано речовим доказом, перевіривши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Згідно з вимогами п.3 ч.2 ст.395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення.

За приписами ч.1 ст.117 КПК України, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

З матеріалів клопотання вбачається, що повний текст ухвали слідчого судді адвокатом був отриманий 11.04.2025, що позбавило можливості адвоката подати апеляційну скаргу у встановлений кримінальним процесуальним законодавством строк.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про те, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді був пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.

Вирішуючи питання про обґрунтованість апеляційної скарги апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів провадження, слідчим управлінням ГУНП в Кіровоградській області проводиться досудове розслідування у кримінальному № 0000582 від 21 травня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлені особи, за попередньою змовою, з корисливих мотивів, здійснюють незаконне переправлення через державний кордон України, шляхом надання засобів.

В ході досудового розслідування встановлено факт звернення з метою виготовлення документів які надають право на виїзд за кордон до ОСОБА_10 мешканки м. Кропивницький ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 для її чоловіка ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

13.02.2025 в період часу з 12:58 год. по 13:33 год. в ході проведення обшуку, на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15.01.2024, за місцем фактичного проживання ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 виявлено і вилучено:

- Iphone 15 PRO IMEI: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 із сім картою НОМЕР_3 .

- мобільний телефон Redmi Note 10 PRO IMEI: НОМЕР_4 , IMEI2: НОМЕР_5 із сім картою НОМЕР_6 та НОМЕР_7 .

Вказані мобільні телефони оглянуто та 14.02.2025 визнано речовими доказами так як в них міститься інформація з приводу спілкування з ОСОБА_10 , а також знімки документів виготовлення яких обіцяла виконати остання та які нададуть право на перетин державного кордону України.

Слідчий суддя прийшов до висновку, що вилучені вищевказані речі в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 визнано речовими доказами, по вказаному кримінальному провадженню, оскільки вони могли бути як знаряддям так і предметом вчинення злочину.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів апеляційної інстанції повністю погодитись не може, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п.3, 4 ч.2 ст.170 КПК України); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 КПК України); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 КПК України ); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно положень ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Крім того, в ч.2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається, в тому числі, і з метою збереження речових доказів.

У відповідності до вимог ст.171 КПК України, звертаючись з клопотанням про арешт майна, слідчий, прокурор має обґрунтувати свої вимог щодо наявності підстав для застосування такого обмежувального заходу та надати докази на підтвердження викладених у клопотанні доводів.

Не доведення вказаних обставин, згідно з положеннями ч.1 ст.173 КПК України, є підставою для відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

У випадках, коли йдеться про обмеження тих чи інших прав і свобод, Європейський суд завжди звертає увагу на низку параметрів, яким повинні відповідати застосовані державою заходи щодо конкретних прав (наявність правових підстав для обмеження прав і свобод, що передбачає можливість обмеження права виключно в порядку, встановленому чинним законодавством; обумовленість обмеження легітимною метою; пропорційність вжитих державою заходів щодо обмеження прав і свобод з огляду на легітимну мету, яку держава намагалася досягти, запровадивши відповідне обмеження).

В судовому засіданні власники майна зазначили, що під час проведення обшуку 13.02.2025, ними добровільно було надано доступ до мобільних телефонів Iphone 15 PRO та Redmi Note 10 PRO.

ОСОБА_9 та ОСОБА_8 13.02.2025 було допитано в якості свідків по даному кримінальному провадженню.

Адвокат ОСОБА_6 зазначила, що у відповіді на адвокатський запит старший слідчий в ОВС ВРЗЗС СУ ГУНП в Кіроовградскій області ОСОБА_11 зпзнпчено, що вказані мобільні телефони оглянуто 14.02.2025 та визнано речовими доказами так як вих. Міститься інформація з приводу спілкування з підозрюваною ОСОБА_10 , а також знімки документів виготовлення яких обіцяла виконати остання та які нададуть право на перетин державного кордону України. 11.03.2025 повторно оглянуто мобільні телефони та відкопійовано всю інформацію, що стосується обставин вчинення кримінального правопорушення підозрюваною ОСОБА_10 . Всі необхідні слідчі дії з вилученими мобільними телефонами виконано.

Прокукрор зазначив, що власникам майна підозра не вручалась.

З урахуванням вищевикладеного у сукупності, на думку колегії суддів, слідчим суддею при постановленні оскаржуваної ухвали не перевірено вказані обставини, які на даному етапі досудового розслідування свідчать про відсутність правових підстав для накладення арешту на мобільні телефони на які посилається орган досудового розслідування.

Отже, з наявних матеріалів клопотання станом на теперішній час відсутні відомості, що наявна обґрунтована підозра у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , правові підстави для арешту майна; відсутні докази того, що потреби досудового розслідування дійсно виправдовують такий ступінь втручання у права власника майна, про який ідеться в клопотанні прокурора про арешт майна.

Вивчення матеріалів клопотання, надає колегії суддів підстав прийти до висновку, що на час звернення до суду відсутні відомості про вручення підозри ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , таким чином відсутні правові підстави для арешту оскаржуваного майна у даному кримінальному провадженні. При розгляді апеляційної скарги не доведено мети арешту майна для обмеження прав і свобод, що передбачає можливість обмеження права виключно в порядку, встановленому чинним законодавством та обумовленість обмеження легітимною метою.

Виходячи і з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню як така, що її доводи знайшли своє підтвердження.

Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Поновити строк адвокату ОСОБА_6 на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02.04.2025

Апеляційну скаргу власника представника власників майна адвоката ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02.04.2025 в частині накладення арешту на майно - скасувати.

В задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС ВР ЗЗС СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_12 про накладення арешту на майно відмовити.

Повернути мобільний Iphone 15 PRO IMEI: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 із сім картою НОМЕР_3 та мобільний телефон Redmi Note 10 PRO IMEI: НОМЕР_4 , IMEI2: НОМЕР_5 із сім картою НОМЕР_6 та НОМЕР_7 власникам ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .

Ухвала Кропивницького апеляційного суду є остаточною і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4