Справа 556/3009/24
Номер провадження 1-в/556/57/2025
У Х В А Л А

іменем України

про звільнення від покарання на підставі ст.74 КК України

24.04.2025 року сел. Володимирець

Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Володимирець, клопотання ДУ "Полицька ВК-76" відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцьк Волинської області, українця, громадянина України, 3 середньою освітою, непрацюючого, зареєстрованого проживаючого АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області 23.02.2022 року за ст.190 ч.2 КК України до 2-х років обмеження волі;

- вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02.06.2022 року за за ст. 15 ч.2, ст.185 ч.2, ст.186 ч.2, ст.70. ч.1, ст.70 ч.4, ст.72 КК України 4 роки 1 місяць позбавлення волі, який відбуває покарання в ДУ «Полицька виправна колонія (№76)» про звільнення від покарання відповідно до ч.2 ст. 74 КК України, -

встановив:

Адміністрація ДУ «Полицька ВК №76» звернулась до суду з клопотанням в порядку ст.537 КПК України відносно засудженого ОСОБА_4 .

Проведення судового засідання в режимі відеоконференції не представилось можливих з технічних причин. Засуджений ОСОБА_4 , надав заяву про розгляд клопотання у його відсутності, клопотання підтримує. Прокурор щодо задоволення клопотання не заперечував.

Суд, дослідивши матеріали подання, вважає, що його слід задовольнити, з наступних підстав.

Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.02.2022 року ОСОБА_4 , засуджений за ст.190 ч.2 КК України до 2-х років обмеження волі.

Вироком вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02.06.2022 року ОСОБА_4 , засуджений за ст. 15 ч.2, ст.185 ч.2, ст.186 ч.2, ст.70. ч.1, ст.70 ч.4, ст.72 КК України 4 роки 1 місяць позбавлення волі

На час судового розгляду клопотання ОСОБА_4 , відбуває покарання в ДУ «Полицька виправна колонія (№76)».

Згідно вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.02.2022 року ОСОБА_4 , заволодів чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, кримінальне правопорушення (злочин) передбачене ч.2 ст.190 КК України за епізодами, які мали місце 09.12.2021, 12.12.2021 (на суму 4309,66 грн., 2208,67 грн.).

Згідно вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02.06.2022 року ОСОБА_4 , скоїв, замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, тобто вчинення злочину, передбаченого ст. 15 ч.2, ст. 185 ч.2 КК України за епізодом кримінального правопорушення, який мав місце 30.01.2022 (на суму 685,53 грн.).

Відповідно до п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Пунктом 1 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно дочастини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Частинами 2 і 3 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Положеннями частини 1 статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року, який набрав чинності 09.08.2024 року, до ст.51 КУпАП«Дрібне викрадення чужого майна» були внесені зміни та передбачено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподаткованого мінімуму доходів громадян за ч. 1 ст. 51 КУпАП, а якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян за ч. 2 ст. 51 КУпАП.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у частині злочинів або кваліфікації правопорушень встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 розділу ІV Податкового кодексу України, у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Законом України від 15 грудня 2021 року № 1082-IX «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи з 01.12.2021 на рівні 2481,00 грн. Отже, сума соціальної пільги, встановлена законом на 01.01.2021, становить 1240,50 грн (2481,00 грн : 50% = 1240,50 грн).

Таким чином, заволодіння майном, вчиненого 12.12.2021 року, вартістю до 2481 грн. включно, становить адміністративне правопорушення.

Законом України від 02 грудня 2021 року № № 1928-IX «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи з 01.12.2022 на рівні 2684,00 грн. Отже, сума соціальної пільги, встановлена законом на 01.01.2022, становить 1342 грн (2684,00 грн : 50% = 1342 грн).

Таким чином, крадіжка майна, вчинена у 2022 році, вартістю до 1342 грн., включно, становить адміністративне правопорушення.

Як вбачається зі ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Оскільки в даному випадку, шляхом внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення законодавець виключив кримінальну відповідальність за вчинення крадіжки та інших видів розкрадання на суму, що не перевищує двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, обчислених на час вчинення діяння, суд приходить до висновку, що такий закон скасовує кримінальну протиправність діяння, а відтак має зворотню силу, і підлягає застосуванню до правовідносин, що виникли до його прийняття.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у Постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 07.10.2024 р. у справі № 278/1566/21 (провадження № 51-2555кмо24). Об`єднана палата ККС ВС, зокрема зазначає, що відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти мають зворотну дію в часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. За частиною 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Законом № 3886-IX у ст. 51 КУпАП, якою передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підвищена верхня межа вартості майна, викрадення якого охоплюється цим положенням, до 2 НМ.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного суду робить висновок, що зміна до ст. 51 КУпАП, яка стосується збільшення розміру коефіцієнта НМ для кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує 2 НМ.

Визначення суми, яка дорівнює 2 НМ, здійснюється виходячи з розміру НМ, що діяв на час вчинення відповідного діяння.

Крім того, суд враховує і те, що принцип зворотної дії закону у часі, особливо в контексті звільнення від кримінальної відповідальності, є важливим аспектом правозастосовної практики Європейського суду з прав людини. Зокрема, виходячи з принципу зворотної дії більш м`якого кримінального закону, судам слід застосовувати, з усіх чинних у період між вчиненням злочину і винесенням вироку закон, який був найбільш сприятливим для обвинуваченого. Закон про кримінальну відповідальність, який скасовує злочинність діяння або пом`якшує кримінальну відповідальність, має зворотну дію у часі. Це означає, що такі закони повинні застосовуватися до діянь, вчинених до їх набрання чинності, якщо вони є більш сприятливими для обвинуваченого. У свою чергу, принцип зворотної дії більш м`якого кримінального закону є важливим елементом правової визначеності та справедливості.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону №3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_4 , кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.190 та ч.2 ст.185 КК України, розмір вартості яким заволодів та викрав засуджений, з якого настає кримінальна відповідальність за ст.190, ст.185 КК України, визначений в 2021 році становив до 2481,00 грн., в 2022 році становив до 2684,00 грн.

Зважаючи на те, що вартість майна яким заволодів та викрав засуджений ОСОБА_4 , в 2021-2022 становила 12.12.2021 (на суму 2208,67 грн.), 30.01.2022 (на суму 685,53 грн.), що на момент вчинення правопорушення не перевищувало 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 , засуджений та в даний час відбуває покарання за діяння, караність якого законом усунена, внаслідок чого він підлягає звільненню від призначеного судом покарання за ч. 2 ст.190 та ч.2 ст.185 КК України відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України.

Разом з тим, згідно вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області 23.02.2022 року, вчинене ОСОБА_4 , заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчиненого повторно, тобто кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.190 КК України; за епізодом кримінального правопорушення, яке мало місце 09.12.2021 (на суму 4309,66грн.), що на момент вчинення правопорушення перевищувало 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За таких обставин, клопотання установи відбування покарання є законним, обґрунтованим і підлягає задоволенню, а засуджений ОСОБА_4 , підлягає звільненню від відбування покарання, призначеного за цією статтею.

Разом з тим, суд констатує, що дане рішення не впливає на подальше відбування засудженим покарання, призначеного за ч. 2 ст. 186 КК України, у зв`язку з чим ОСОБА_4 , продовжує відбування покарання, призначене за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області 02.06.2022.

На пiдставi ст. 58 Конституції України, ст. 5, ч.2 ст.74 КК України, Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд -

постановив:

Клопотання ДУ «Полицька виправна колонія (№76)» відносно засудженого ОСОБА_4 , про звільнення від покарання відповідно до ч.2 ст. 74 КК України задовольнити.

Виключити з мотивувальної частини вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області 23.02.2022 року посилання на вчинення засудженим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України за епізодом кримінального правопорушення, яке мало місце в 12.12.2021 (на суму 2208,67 грн.),

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 засудженим за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області 23.02.2022 року за ч. 2 ст. 190 КК України до 2 років обмеження волі.

Звільнити ОСОБА_4 від покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області 02.06.2022 року за ч. 2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України у зв"язку з декриміналізацією вчиненого ним діяння.

Виключити з резолютивної частини вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області 02.06.2022 року посилання на ст.70 ч.1 КК України.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 засудженим за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області 02.06.2022 року за ч. 2 ст. 186, ст.70 ч.4, ст.72 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвалу може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Володимирецький районний суд Рівненської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим, який відбуває покарання у місцях позбавлення волі протягом семи днів з часу вручення копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1