Справа № 462/1191/25
провадження 1-кс/462/677/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2025 року слідчий суддя Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції у Львівській області у кримінальному провадженні № 0000657 від 02.07.2024, -

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою, в порядку ст. 303 КПК України, на бездіяльність слідчого Відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області у кримінальному провадженні

№ 0000657, в якій просить визнати його потерпілим у згаданому кримінальному провадженні та провести його допит як потерпілого. Подану скаргу обґрунтовує тим, що звертався до слідчого із клопотанням про визнання його потерпілим, однак слідчим не було прийнято за результатами розгляду його клопотання належного процесуального рішення, надано лише відповідь, в якій повідомлено, що досудове розслідування триває, а його процесуальний статус визначено як заявника та проведено допит як свідків, при цьому слідчим не враховано факту завдання йому кримінальним правопорушенням як заявнику у кримінальному провадженні шкоди. Просить скаргу задоволити та зобов`язати слідчого визнати його потерпілим у кримінальному проваджені та провести його допит як потерпілого.

В судове засідання скаржник не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду. При цьому, до початку судового засідання подав письмову заяву, в якій просив розгляд його скарги проводити за його відсутності, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просив скаргу задовольнити.

За наведеного слідчий суддя, з метою забезпечення права скаржника із врахуванням норм ст. 306 КПК, приходить до висновку про можливість проведення розгляду справи за його відсутності.

Відділ поліції № 1, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду скарги, явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, поруч з цим, відділом поліції № 1 через канцелярію суду слідчому судді для огляду в судовому засіданні надано матеріали кримінального провадження № 0000657 від 02.07.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, тому враховуючи, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність уповноваженого представника не є перешкодою для розгляду скарги, слідчий суддя ухвалив проводити судовий розгяд скарги за їх відсутності на підставі наявних матеріалів.

Згідно з ч. 4 ст.107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали скарги, оглянувши матеріали кримінального провадження№ 0000657 від 02.07.2024, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Статтею 2 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Матеріалами кримінального провадження, представленими органом досудового розслідування для огляду у судовому засідання встановлено, що Відділ поліції № 1 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні

№ 0000657 від 02.07.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

24.03.2025 ОСОБА_3 звертався до слідчого у кримінальному провадженні

№ 0000657 від 02.07.2024 із клопотанням в якому просив визнати його потерпілим у кримінальному провадженні та, покликаючись на положення ст. 220 КПК України, просив повідомити його про прийняте за результатами розгляду у строк протягом 3 днів від дня звернення із клопотанням.

Ухвалою слідчого судді від 01 квітня 2025 року за скаргою ОСОБА_3 відмовлено у задоволенні скарги останнього з приводу нерозгляду поданого ним клопотання про визнання його потерпілим з підстав, зокрема встановлення під час судового розгляду скарги ОСОБА_3 щодо поданого ним клопотання від 24.03.2025, термін виконання такого до 22.04.2025.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження 21.04.2025 слідчим у кримінальному провадженні № 0000657 від 02.07.2024 за результатами розгляду клопотання ОСОБА_3 від 21.03.2025 надано 21.04.2025 письмову відповідь, якою повідомлено останнього про його процесуальний статус як свідка у кримінальному провадженні.

Частина 1 статті 303 КПК України містить вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні.

Зокрема, п. 5 ч. 1 ст. 303КПК України, передбачає, що на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, (частина 1 статті 55 КПК). У такому разі права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення (частина 2 статті 55 КПК).

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині 1 статті 55 КПК, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді (частина 5 статті 55 КПК).

З аналізу вищенаведених норм закону вбачається, що оскарженню у порядку, передбаченому ст. 303 КПК України, підлягає саме постанова слідчого, прокурора про відмову у визнанні потерпілим.

У даному випадку постанова про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000657 від 02.07.2024, як встановлено із матеріалів кримінального провадження, слідчим не виносилась.

В той же час ОСОБА_3 звертаючись до слідчого судді із скаргою з приводу рішення слідчого про відмову у визнанні його потерпілим, просить зобов`язати слідчого визнати його потерпілим та зобов`язати слідчого провести його допит як потерпілого.

З приводу заявлених вимог скаржника щодо зобов`язання слідчого визнати його потерпілим у кримінальному провадженні слід заначити, що відповідно до ч. 4 ст. 40-1 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Натомість, частина 1 статті 303 КПК України містить вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені слідчому судді під час досудового розслідування та визначає, а ч. 2 ст. 307 КПК України визначає перелік рішень, які можуть бути прийняті слідчим суддею за результатом розгляду у межах своїх повноважень питань, які віднесено на вирішення слідчим суддею при здійсненні судового контролю правильності прийнятих на досудовому розслідуванні рішень.

Заявлені ОСОБА_3 вимоги щодо зобов`язання слідчого визнати його потерпілим у кримінальному провадженні та провести його допит у статусі саме потерпілого виходять за межі питань, визначених ст. 303 КПК України до вирішення слідчим суддею і віднесені лише до компетенції уповноваженої особи органу досудового розслідування, відтак, із врахуванням положень ч. 2 ст. 307 КПК України, відповідно до якої ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_3 .

Поруч з цим, з огляду на положення ч. 5 ст. 55 КПК України, яка чітко визначає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині 1 статті 55 КПК, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді, також у контексті положення ч.1 ст. 303 КПК України, слідчий суддя звертає увагу уповноважених осіб ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області на необхідність прийняття процесуального рішення за результатами розгляду клопотання про визнання потерпілим у формі постанови.

Керуючись ст. 7, 9, 22, 55, 110, 303, 306, 307, 309 КПК України, -

ухвалив:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції у Львівській області у кримінальному провадженні № 0000657 від 02.07.2024 відмовити.

Слідчий суддя: (підпис) ОСОБА_1

З оригіналом згідно.

Оригінал ухвали у справі № 462/1191/25

Слідчий суддя ОСОБА_1