Справа 755/804/24 Головуюча в 1 інстанції - ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/3645/2025 Доповідач в 2 інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

02 червня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретарки ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0003637 від 22.10.2023 за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 , прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_10 на вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 24 січня 2025 року, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 24 січня 2025 року,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Капустинці Яготинського району Київської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, працюючого зубним техніком на кафедрі стоматології у Київському медичному Університеті, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

засуджено за ч.1 ст.115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 12 років;

вирішене питання про речові докази.

Відповідно до вироку, ОСОБА_9 , 22 жовтня 2023 року, приблизно о 20 годині 30 хвилин, перебиваючи біля під`їзду № 2 будинку 29/1 по вулиці Празькій у м. Києві, у стані алкогольного сп`яніння, під час словесної перепалки на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із неповнолітнім ОСОБА_11 , з метою умисного протиправного заподіяння смерті останньому, почав наносити удари ногами та руками по тулубу і голові потерпілого. Після чого дістав із кишені розкладний ніж, яким завдав одне проникаюче сліпе колото-різане поранення грудної клітки з ушкодженням серця, внаслідок чого настала смерть неповнолітнього ОСОБА_11 .

В апеляційній скарзі прокурора вказано на незаконність вироку у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Вважав, що судом першої інстанції при призначені ОСОБА_9 покарання не було в повній мірі враховано характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого, дані, що характеризують особу обвинуваченого, а також належним чином не було надано оцінки обставинам, які обтяжують покарання, зокрема вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння та вчинення кримінального правопорушення у присутності дитини, яка перенесла страждання від втрати друга. Крім того, на думку прокурора, суд дійшов помилкового висновку про те, що на утриманні в обвинуваченого ОСОБА_9 перебувають батьки похилого віку, оскільки вказане твердження не підтверджується належним чином, адже хоча батьки обвинуваченого перебуваються у похилому віці, однак відсутні дані, що вони потребують утримання на даний час. Крім цього, у якості обставини, яка згідно п.1 ч.1 ст.66 КК України пом`якшувала покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , суд визнав щире каяття у вчиненому, що не підтверджується матеріалами кримінального провадження. Також, обвинуваченим за весь час досудового та судового розгляду справи не відшкодовано потерпілій ОСОБА_12 матеріальної та моральної шкоди. Просив вирок скасувати та ухвалити новий вирок яким визнати ОСОБА_9 винним призначивши йому покарання за ч.1 ст.115 КК України у виді позбавлення волі строком на 14 років.

В апеляційній скарзі захисника вказано на незаконність вироку у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його суворості. Вказав, що суд не врахував у повному обсязі показання обвинуваченого. Зокрема, як зазначив обвинувачений ОСОБА_9 , він не наносив і фізично не міг наносити удари ногами потерпілому, оскільки тривалий час страждає на деформуючий артроз лівого та правого кульшових суглобів. Крім того, обвинуваченому було проведено відповідну операцію, наслідком якої є не лише неможливість піднімати ноги для нанесення ударів, але й утруднене пересування в цілому. Окрім цього, судом, в порушення вимог ч. 4 ст. 95 КПК України, взято до уваги показання свідка ОСОБА_13 , які він безпосередньо не сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КК України. Крім того, згідно показань свідка ОСОБА_14 , під час конфлікту, який виник між неповнолітнім потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , останній завдав потерпілому удар рукою у скроню та один удар ногою у правий бік. При цьому, свідок ОСОБА_13 у своїх показаннях не вказує про те, що ОСОБА_9 вдарив потерпілого рукою у скроню. Наведені показання свідків, суперечать одне одному, а також висновкам судово-медичної експертизи від 27.12.2023, відповідно до якої, у потерпілого ОСОБА_11 не зафіксовано будь-яких пошкоджень на обличчі в ділянці скроні голови від ударів рукою та в ділянці тулуба. Окрім цього, призначене ОСОБА_9 покарання не відповідає особі обвинуваченого та за своїм розміром, є несправедливим через суворість. Так, судом не взято до уваги в якості пом`якшуючих покарання обставини, особистість ОСОБА_9 та стан його здоров`я, а саме те, що він раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався, до затримання мав постійне місце роботи. Також обвинувачений страждає на ряд тяжких захворювань. Окрім цього, судом не прийнято до увагу, що ОСОБА_9 має батьків пенсійного віку, які страждають на ряд хронічних захворювань. Вважав, що вказані обставини можуть бути визнані судом у якості пом`якшуючих покарання обставин. Враховуючи наведені обставини в їх сукупності, на думку захисника, щодо обвинуваченого ОСОБА_9 можливо застосувати мінімальне покарання. Просив вирок змінити в частині призначеного покарання та призначити мінімальне покарання, передбачене ч.1 ст.115 КК України.

В апеляційній скарзі обвинуваченого вказано на незаконність вироку у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його суворості. Вказав, що судом не враховано всі обставини, які пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, сприяння розкриттю кримінального правопорушення, позитивна характеристика із місця роботи та постійного місця проживання. Також, на думку обвинуваченого, обставинами, які пом`якшують покарання є стан його здоров`я, батьки пенсіонери які мають проблеми із здоров`ям. Обвинувачений зазначив, що вину у вчиненому визнає та щиро розкаюється. Окрім цього, вказав, що судом не доведено обставину, яка обтяжує покарання, а саме перебування у стані алкогольного сп`яніння. Просив вирок змінити та призначити більш м`яке покарання.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

захисника, який подану ним апеляційну скаргу підтримав, підтвердив її доводи та просив цю скаргу задовольнити; апеляційну скаргу обвинуваченого підтримав та просив її задовольнити; заперечував щодо задоволення апеляційної скарги прокурора;

обвинуваченого, який подану апеляційну скаргу та апеляційну скаргу захисника підтримав, підтвердив їх доводи і просив ці скарги задовольнити; апеляційну скаргу прокурора вважав необґрунтованою, заперечував щодо її задоволення;

прокурора, який подану прокурором скаргу підтримав, підтвердив доводи цієї скарги і просив її задовольнити; заперечував щодо задоволення апеляційних скарг захисника та обвинуваченого, вважаючи їх доводи необґрунтованими;

вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення усіх апеляційних скарги з огляду на таке.

Засади призначення покарання визначені ст. 65 КК України. Відповідно до цієї норми закону суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Зазначених вимог закону при призначенні покарання суд першої інстанції дотримався у повному обсязі. Так, покарання обвинуваченому було призначене в межах санкції кримінального правопорушення, поставленого обвинуваченому увину та яке визнано доведеним у ході судового розгляду. Вимоги Загальної частини КК України, які регламентують покарання та його призначення судом першої інстанції були дотримані. Судом при призначенні покарання тяжкість вчиненого злочину врахована у повному обсязі. При призначені покарання судом враховані наступні дані які характеризують особу обвинуваченого, зокрема те, що обвинувачений на час вчинення злочину працював, за місцем роботи характеризувався позитивно; обвинувачений позитивно характеризується і за місцем проживання. Судом враховано те, що обвинувачений має ряд захворювань, у тому числі і тяжких, має на утриманні батьків похилого віку.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд першої інстанції обґрунтовано визнав щире каяття у вчиненні вбивства потерпілого.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом першої інстанції обґрунтовано визнано вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, та вчинення злочину у присутності дитини.

Врахувавши наведене суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про можливість призначення обвинуваченому покарання у межах санкції, передбаченої ч.1 ст. 115 КК України, належним чином мотивувавши своє рішення. На думку колегії суддів, призначене обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком на дванадцять років є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів. За своїм видом та розміром це покарання є таким, яке у повній мірі сприятиме досягненню мети покарання, визначеній у ст. 50 КК України.

Апеляційна скарга прокурора не містить доводів, які би указували на необхідність посилення призначеного обвинуваченому покарання. Так, при призначенні обвинуваченому покарання судом першої інстанції врахована ступінь тяжкості вчиненого ним злочину. Посилання прокурора на неврахування судом при призначенні покарання характеру та ступеня суспільної небезпеки вчиненого злочину не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки відповідно до вимог ст. 65 КК України судом при призначенні покарання враховується саме ступінь тяжкості вчиненого злочину, що судом першої інстанції було враховано у повному обсязі.

Не ґрунтуються на матеріалах справи і доводи апеляційної скарги прокурора про неврахування судом при призначенні покарання даних про особу обвинуваченого. Так, усі встановлені у ході судового розгляду дані про особу обвинуваченого судом першої інстанції при призначенні покарання були враховані із належною повнотою, зокрема характеристики обвинуваченого, зайнятість суспільно-корисною працею, наявність утриманців. Доводи апеляційної скарги прокурора про необґрунтованість врахування судом наявності на утриманні обвинуваченого батьків похилого віку не відповідають матеріалам справи. Так, прокурором визнається те, що батьки обвинуваченого є людьми похилого віку, що саме по собі указує на необхідність їх догляду та утримання. Доказів, які би спростовували цю обставину прокурором суду не надано.

Обставини, які обтяжують покарання, зокрема вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння та вчинення кримінального правопорушення у присутності дитини судом першої інстанції при призначенні покарання враховані у повній мірі. Щодо обставин, які пом`якшують покарання, то колегія суддів враховує, що судом першої інстанції такою обставиною визнано щире каяття обвинуваченого у завданні смерті потерпілого, що реально має місце у дійсності і може визнаватися обставиною, яка пом`якшує покарання відповідно до положень ч.2 ст. 66 КК України. Колегія суддів визнає, що дана обставина може визнаватися судом такою, яка пом`якшує покарання навіть у випадку невизнання обвинуваченим правильності кваліфікації його дій. Те, що обвинуваченим за період досудового розслідування та судового розгляду справи потерпілій ОСОБА_12 не відшкодована шкода матеріальної та моральної шкоди не може бути підставою для посилення призначеного обвинуваченому покарання, оскільки дана обставина не узгоджуються із засадами призначення покарання, визначеними у ст. 65 КК України в частині.

Колегія суддів звертає увагу на те, що питання невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого урегульоване ст. 414 КПК України. Відповідно до цієї норми закону, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість. Тобто, ознакою покарання, яке не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинувачення є його явна несправедливість. Проте, прокурором не доведено те, що покарання у виді позбавлення волі строком на 12 років, яке призначене обвинуваченому, є явно несправедливим через його м`якість, враховуючи усі обставини, які враховані судом першої інстанції при призначенні покарання.

Наведене у своїй сукупності указує на необґрунтованість апеляційної скарги прокурора та відсутність підстав для її задоволення.

Щодо апеляційної скарги обвинуваченого, то колегія суддів приходить до висновку про те, що доводи цієї апеляційної скарги є необґрунтованими і не дають підстав для пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання.

Так, дані які характеризують особу обвинуваченого судом першої інстанції при призначенні покарання враховані із належною повнотою. Матеріали кримінального провадження не містять даних, які би указували на те, що обвинувачений у будь-який спосіб сприяв розкриттю даного кримінального правопорушення, у зв`язку із чим, суд першої інстанції обґрунтовано не визнав цю обставину такою, яка пом`якшує покарання. Стан здоров`я обвинуваченого, соціальний статус та вік його батьків судом першої інстанції враховані. Суд враховує і те, що вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння судом першої інстанції визнано доведеним та зазначено при формулюванні доведеного обвинувачення. У цій частині вирок обвинуваченим не оскаржений. Стан алкогольного сп`яніння у момент вчинення обвинуваченим злочину не відноситься до об`єктивної сторони інкримінованого злочину і не є його кваліфікуючою ознакою. У зв`язку із цим, зазначена обставина обґрунтовано судом першої інстанції визнана обставиною, яка обтяжує покарання.

Наведене указує на необґрунтованість доводів апеляційної скарги обвинуваченого та відсутність підстав для її задоволення.

Щодо апеляційної скарги захисника, то колегія суддів зважає на наступне. Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Захисником апеляційна скарга подана у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок його суворості, а у прохальній частині апеляційної скарги указано на можливість пом`якшення призначеного покарання. Прете, у скарзі не наведено доводів необхідності пом`якшення призначеного покарання та не наведене відповідне обґрунтування. Що ж до посилання захисника на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, то зазначені доводи не ґрунтуються на матеріалах справи, висновки суду підтверджуються зібраними у справі доказами. Захисником не заявлено клопотань про повторне дослідження будь-яких обставин чи доказів із метою їх переоцінки, необхідної для усунення невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. При цьому, колегія суддів вважає, що такої невідповідності висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, яка би вплинула на призначення покарання, судом першої інстанції допущено не було.

Колегія суддів повторно звертає увагу на те, що захисником не порушувалось питання про скасування вироку із підстав неповноти проведеного судового розгляду, необхідності скасування вироку із закриттям провадження у справі чи наявності істотних поршень вимог кримінального процесуального закону.

У апеляційній скарзі захисником також не наведено належних доводів невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок його суворості.

Наведене указує на необґрунтованість апеляційної скарги захисника та відсутність підстав для її задоволення.

Вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 24 січня 2025 року щодо ОСОБА_9 відповідає вимогам закону, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не знаходить у зв`язку із чим залишає цей вирок без змін, а у задоволенні усіх апеляційний скарг відмовляє.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

В задоволенні апеляційної скарги захисника відмовити.

В задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого відмовити.

В задоволенні апеляційної скарги прокурора відмовити.

Вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 24 січня 2025 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців із моменту проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_9 протягом того ж часу з моменту вручення йому копії даної ухвали.

СУДДІ

_____________________ _________________________ ________________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4