Справа № 192/1435/25
Провадження № 1-в/192/400/25
Ухвала

Іменем України

14 липня 2025 року

Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у селищі Солоному Солонянського району Дніпропетровської області подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№ 21)» ОСОБА_3 про визначення остаточного строку покарання засудженому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час відбуває покарання у Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)»,

встановив:

Начальник ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)» ОСОБА_3 звернувся до суду з поданням, просить визначити строк покарання без урахування ст. 71 КК України за вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17.10.2019 засудженому ОСОБА_4 з урахуванням ухвали Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 06.01.2025 про застосування до нього Закону України № 3886-IX від 09.08.2024 «Про внесення змін до Кодексу про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Представник установи виконання покарань, засуджений та прокурор у судове засідання не з`явилися.

Начальник установи виконання покарань просив розгляд подання здійснювати без участі представника установи.

Засуджений подав заяву про проведення розгляду подання без його участі.

Прокурор звернувся з клопотанням, у якому просить задовольнити клопотання відносно ОСОБА_4 та визначити остаточний строк покарання у виді 6 років позбавлення волі.

Проводити розгляд прокурор просив без його участі.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що 14.03.2018 ОСОБА_4 був засуджений Добропільським міськрайонним судом Донецької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі.

17 жовтня 2019 року ОСОБА_4 був засуджений Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 307 та ч. 1 ст. 309 КК України та йому призначено покарання за ч. 2 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі строком на шість років з конфіскацією всього його майна, а за частиною другою статті 309 КК України у виді позбавлення волі строком на два роки.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років з конфіскацією всього його майна.

За сукупністю вироків по даному кримінальному провадженню та вироку Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 14.03.2018 на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років 6 (шість) місяців з конфіскацією всього його мана.

06 січня 2025 року ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області постановлено негайно звільнити ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 14 березня 2018 року за ч. 3 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Суд зазначає, що відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Зважаючи на встановлені судом обставини, враховуючи, що ОСОБА_4 ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 06 січня 2025 року був звільнений від покарання, призначеного вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 14 березня 2018 року за ч. 3 ст. 185 КК України, то ОСОБА_4 потрібно вважати засудженим вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17 жовтня 2019 року за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років з конфіскацією всього його майна, за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки, та відповідно до ч. 1, 2 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, до остаточного покарання у виді 6 років позбавлення воліз конфіскацією всього його майна.

Керуючись ст.ст. 5, 74 КК України, ст. 539 КПК України,

постановив:

Подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№ 21)» ОСОБА_3 задовольнити.

Вважати ОСОБА_4 засудженим вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17 жовтня 2019 року за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років з конфіскацією всього його майна, за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки, та відповідно до ч. 1, 2 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, до остаточного покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього його майна.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим з моменту вручення йому її копії.

Суддя ОСОБА_1