Справа 303/808/25
№ 1-кп/303/118/15
Номер стат. звіту 17, 21
В И Р О К

21 травня 2025 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Мукачеві кримінальне провадження № 0000698, внесене в ЄРДР 11.12.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Білорусь, зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , одруженого, який має на утриманні та вихованні двоє неповнолітніх дітей, не працюючого, раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 та ч. 1 ст.121 КК України

за участю сторін кримінального провадження:

сторони обвинувачення: прокурора - ОСОБА_4

сторони захисту: обвинуваченого - ОСОБА_3

захисника - адвоката ОСОБА_5

потерпілої - ОСОБА_6

н/л потерпілого - ОСОБА_7

законного представника н-л. потерпілого - ОСОБА_8

представника н-л. потерпілого - адвоката ОСОБА_9

у с т а н о в и в:

Обвинувачений, ОСОБА_3 , 10 грудня 2024 року, близько 21.58 годин, перебуваючи на прилеглій неогородженій території місцевої пекарні, що розташована в АДРЕСА_3 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин, вчинив сварку з неповнолітнім ОСОБА_7 , 2008 року народження, в ході якої, останній обхватив ОСОБА_3 руками ззаду та поватив на асфальтне покриття, спиною на себе. ОСОБА_3 перебуваючи у лежачому положенні спиною зверху на потерпілому ОСОБА_7 та маючи прямий умисел на несення тілесних ушкоджень, бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, навмисно, наніс неповнолітньому ОСОБА_7 два удари ножем в область задньої третини правого стегна, в результаті чого, спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани верхньої третини правого стегна, з приводу чого 11.12.2024 було проведено операцію: розширене ПХО ран, виділення та перев`язка вертлюгової гілки медіальної згинальної артерії правого стегна, дренування шкіри. Вищевказані тілесні ушкодження згідно висновку судово-медичного експерта № 329/2004 від 21.01.2025 року, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні в момент їх заподіяння та вкладаються у дату події, яка відбулася 10.12.2024 року.

За таких обставин, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 1 ст. 121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Крім цього, в той же час 10 грудня 2024 року близько 21:58 години, ОСОБА_3 , перебуваючи на прилеглій неогородженій території місцевої пекарні по АДРЕСА_2 , в ході бійки з ОСОБА_7 , під час того як ОСОБА_6 намагалась припинити бійку, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, тримаючи в руці ніж, умисно задав ним два удари по ногах ОСОБА_6 , чим спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді ушитих різаних ран в ділянці лівого гомілково-ступеневого суглобу та тильної поверхні правої стопи, що підтверджуються висновком судово-медичної експертизи № 328/20024 від 16.01.2025 року та відносяться до групи легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. По давності виникнення тілесні ушкодження можуть вкладатися в дату події, що мала місце 10.12.2024 року.

За таких обставин, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

В сукупності ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121 та ч.2 ст.125 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, тобто спричиненні потерпілому неповнолітньому ОСОБА_7 , 2008 року народження, умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, та кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, тобто спричинення потерпілій ОСОБА_6 , умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, не визнав та показав, що ввечері 10 грудня 2024 року, він разом зі своїм товаришем ОСОБА_10 будучи у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, прийшли до магазину-пекарні, що розташована в АДРЕСА_3 , де працює його дівчина ОСОБА_11 . У магазині біля пекарні ще випив. Вийшовши з магазину на вулицю побачив, що його товариш ОСОБА_12 сперечається з кількома незнайомими чоловіками на вулиці біля бесідки. Він підійшов до них, щоб підтримати ОСОБА_13 . Пам`ятає, що облаяв присутніх там чоловіків у грубій формі, що відбувалося далі та як опинився лежачи зверху на потерпілому ОСОБА_14 не пам`ятає, бо був під дією наркотичний засобів та алкоголю. Пам`ятає, що йому допомагала піднятися з землі потерпіла ОСОБА_6 .. Після події, побачив кров на землі та у себе з руки. Дійшов до пекарні, бо шукав свій мобільний телефон, взявши у своєї дівчини ОСОБА_15 інший телефон, що зателефонувати на свій. Потім ОСОБА_12 повідомив йому, що викликали поліцію, у цей момент з пекарні до нього вийшла його дівчина ОСОБА_15 , якій він віддав мобільний. На запитання учасників судового засідання обвинувачений повідомив, що раніше він носив з собою розкладний ніж для використання за признаяенням, який незадовго до події загубив. Того вечора ножа при собі він не мав. Як і чому впав на землю не пам`ятає, тільки зрозумів, що піднімається з землі. У нього був порізаний «безім`яний» палець на правій руці, як це сталося не пам`ятає. Він не бачив поранень у потерпілого неповнолітнього ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_6 ..

Потерпілий, неповнолітній ОСОБА_7 показав, що 10 грудня 2024 року, ввечері, близько 22:00 год, додому зателефонувала його сестра ОСОБА_16 і повідомила, що на зупинці навпроти магазину-пекарні, що розташована в АДРЕСА_3 , де вона чекає автобус, на неї напала собака. Він разом з братом ОСОБА_17 побігли до магазину-пекарні, бо живуть неподалік. Як тільки вони прибігли до автобусної зупинки, до них відразу підійшов ОСОБА_18 який почав нецензурно висловлюватися на їх адресу. До ОСОБА_19 приєдналися ОСОБА_3 та ОСОБА_11 . Він побачив, як до ОСОБА_17 підійшов ОСОБА_3 з ножем у правій руці (лезом 10-15 мм). Едуард почав відступати назад. У цей момент до магазину-пекарні під`їхав автомобіль, з якого вийшов його старший брат ОСОБА_16 . У цей момент, ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_16 , а той його відштовхнув, тоді ОСОБА_20 вдарив ОСОБА_16 по обличчю. Він ОСОБА_21 злякався за старшого брата, тому підійшов ззаду до ОСОБА_22 , обхватив його руками на себе та повалив на землю. ОСОБА_23 впав спиною на нього зверху. Тримаючи його силою, щоб той не міг підвестися, побачив як ОСОБА_20 витягнув з правої кишені (куртки чи штанів) ніж і замахнувшись рукою назад, вдаривши його ножем два рази у ногу, а третій раз промахнувся. Він тримаючи ОСОБА_24 закричав всім: «НЕ ПІДХОДЬТЕ, У НЬОГО НІЖ», але потерпіла ОСОБА_25 підійшла, щоб їх «розтягнути» і отримала поранення ножем у низ ноги. ОСОБА_26 відтягла ОСОБА_20 , а його брат ОСОБА_17 допоміг йому підвестися з землі, після чого вони сіли до авто на якому приїхав брат ОСОБА_16 з товаришем ОСОБА_27 і поїхали додому. Вдома викликали швидку та поліцію. Ним заявлено цивільний позов до ОСОБА_22 про відшкодування моральної шкоди, завданої йому внаслідок вчинення злочину в розмірі 100000,00 (сто тисяч) гривень, які просить суд стягнути на його користь. В обгрутування суми морального відшкодування покликається на те, що ножові поранення, які завдав йому ОСОБА_3 , крім фізичної болі, спричинили і моральні страждання, перешкодили його стаціонарному навчанню та можливості почуватися у безпеці.

Потерпіла, ОСОБА_6 показала, що 10.12.2024 року вона була на своєму робочому місці у пекарні біля магазину, що розташована в с. Лалово по вул. Центральна, 105 Мукачівського району. Близько 20:00 год. дівчина обвинуваченого ОСОБА_22 , ОСОБА_11 , яка працює разом нею у пекарні, повідомила що на вулиці бійка. Вона вийшла на вулицю і побачила біля бесідки автомобіль, а неподалік на землі лежав неповнолітній ОСОБА_28 , а на ньому зверху спиною лежав ОСОБА_3 (хлопець ОСОБА_15 ). Вона підійшла та почала їх «рознімати», відтягуючи ОСОБА_20 . ОСОБА_20 розмахував руками, вона не бачила у нього в руках якихось предметів, але відчула сильний біль у нозі, він її поранив, як повідомили їй згодом лікарі (ножем). ОСОБА_20 піднявшись, був агресивно налаштований, але її більше не торкався. Вона наказала ОСОБА_29 , щоб той припинив і не чіплявся до дітей (братів ОСОБА_30 вона знала). ОСОБА_11 дівчина ОСОБА_22 попросила його піти геть. Після чого, вона зателефонувала своєму зятю та повідомила, що поранена. Потім приїхала швидка, лікар швидкої повідомила, що то ножове поранення, швидка її забрала. Вона впевнина, що ножем її вдарив саме ОСОБА_20 , бо ОСОБА_21 лежав на землі утримуючи ОСОБА_20 руками та стогнав. Нею заявлено цивільний позов до ОСОБА_22 про відшкодування моральної шкоди, завданої їй внаслідок вчинення злочину в розмірі 50000,00 (п`ятдесят тисяч) гривень, які просить суд стягнути на її користь. В обгрутування суми морального відшкодування покликається на те, що ножові поранення, які завдав їй ОСОБА_3 , крім фізичної болі, спричинили і моральні страждання, через лікування отриманих ран, які не заживають до теперішнього часу, що створює їй незручності у пересуванні та повертають до неприємних спогадів тої події.

Свідок ОСОБА_31 показав, що 10.12.2024 року вигулював собак неподалік магазину-пекарні що розташована в АДРЕСА_3 . Зайшов у магазин купити пиво та хліб, собаки залишилися на вулиці. Вийшовши з магазину разом з ОСОБА_32 побачив хлопців, які почали на нього кричати, мовляв його собака напав на їх сестру та налакав її. Між ними почалася суперечка, потім приїхав автомобіль, і він - ОСОБА_12 підійшов до автомобіля. ОСОБА_3 не був у полі його зору, тому він не бачив, що відбулося, а тільки бачив, як потерпіла ОСОБА_25 будучи пораненою забігла до пекарні. ОСОБА_20 йому нічого не пояснював, що там відбулося. Особисто у нього, з потерпілими ОСОБА_33 та ОСОБА_34 не було жодних конфліктів та сутичок. На місці події було присутньо близько 7-8 людей, які так чи інакше брали участь у події.

Свідок ОСОБА_35 показала, що 10.12.2024 року ввечері, близько 22:00 годин, на зупинці навпроти магазину-пекарні що розташована в с. Лалово по вул. Центральна, 105 Мукачівського району, чекала на автобус, що поїхати на роботу в нічну зміну. Раптом на неї накинувся злий собака. Вона злякалася і зателефонувала додому мамі, щоб прийшли брати і відгнали собаку. Через кілька хвилин прийшли її два менші брати: ОСОБА_21 та ОСОБА_17 , з ними почав конфліктувати ОСОБА_18 власник собаки. В цей момент до магазину на автомобілі приїхав її старший брам ОСОБА_16 , а з магазину вийшов ОСОБА_36 , підійшовши до ОСОБА_16 вдарив рукою по обличчю. Її менший брат ОСОБА_21 , побачивши, що ОСОБА_20 вдарив їх брата ОСОБА_16 , заступився за її старшого брата ОСОБА_16 , поваливши ОСОБА_37 на землю. Що там відбувалося вона не бачила, бо було темно, а вона стояла на певній відстані від них. Вже вдома вона побачила у ОСОБА_21 кров та рани на нозі, останній повідомив, що ОСОБА_3 його поранив ножем. Вони викликали швидку та поліцію.

Свідок ОСОБА_38 показав, що10 грудня 2024 року, ввечері, близько 22:00 год, додому зателефонувала його сестра ОСОБА_16 і повідомила, що на автобусній зупинці, навпроти магазину-пекарні, що розташована в АДРЕСА_3 , на неї напала собака. Він разом з братом ОСОБА_21 побігли до автобусної зупинки, що навпроти магазину-пекарні, бо живуть неподалік. Як тільки вони прибігли, до них відразу підійшов ОСОБА_18 власник собаки, який налякав їх сестру. ОСОБА_39 почувши їх претензії, почав нецензурно висловлюватися на їх адресу. До ОСОБА_19 приєдналися ОСОБА_3 та ОСОБА_11 . ОСОБА_40 , ОСОБА_3 тримаючи у праві руці ніж (лезом 10-15 мм) почав рухатися у його ОСОБА_17 бік, розуміючи про небезпеку, він почав відступати. У цей момент, до магазину-пекарні під`їхав автомобіль з якого вийшов їх старший брат ОСОБА_16 . ОСОБА_3 зразу впритул підійшов до ОСОБА_16 , а той його відштовхнув, тоді ОСОБА_20 вдарив ОСОБА_16 рукою в обличчя. Після чого, його брат ОСОБА_21 підійшов ззаду до ОСОБА_22 , обхватив його руками та повалив на себе, внаслідок чого, ОСОБА_23 впав спиною на нього зверху. Він бачив, як ОСОБА_20 вийняв з правої кишені ніж та вдарив ОСОБА_21 ножем у ногу. Потім вийла з пекарні потерпіла ОСОБА_25 та відтягла ОСОБА_20 від ОСОБА_21 . Після аодії, побачив кров у ОСОБА_26 на нозі та допоміг ОСОБА_21 дійти додому, вдома викликали швидку та поліцію.

Свідок ОСОБА_41 показав, що віє є старшим братом потерпілого неповнолітнього ОСОБА_42 , 10 грудня 2024 року, ввечері, близько 22:00 год, додому зателефонувала його сестра ОСОБА_16 і повідомила, що на зупинці, де вона чекає автобус, навпроти магазину-пекарні, що розташована в с. Лалово по вул. Центральна, 105 Мукачівського району, на неї напав злий, великий собака. Він разом зі своїм товаришем ОСОБА_43 сіли до автомобіля та поїхали до магазину-пекарні. Прибувши на місце, як тільки він вийшов з автомобіля до нього відразу підійшов ОСОБА_36 , нецензурно лаючись, вдарив його по обличчю долонею руки. У цей момент, його менший брат ОСОБА_21 , схватив ОСОБА_20 руками ззаду і повалив на землю, від чого ОСОБА_20 впав спиною на ОСОБА_21 . Потім прийшли жінки з пекарні та розтягнули їх. Він у цей час захищався від ОСОБА_10 , який був агресивно налаштований. Потім ОСОБА_3 тримаючи у руці ніж, почав наближатися до нього, а він почав втікати. ОСОБА_21 стояв біля бесідки тримався за ногу з якої текла кров, він допоміг брату і вони разом поїхали на втомобілі в якому сидів ОСОБА_27 поїхали додому. Вдома викликали поліцію і швидку.

Свідок ОСОБА_44 показав, що10 грудня 2024 року, ввечері, близько 22:00 год., він разом зі своїм товаришем ОСОБА_45 , на прохання останнього поїхали до магазину-пекарні, що розташована в АДРЕСА_3 . Коли приїхали, ОСОБА_16 вийшов з автомобіля, а він залишився сидіти в автомобілі. У цей момент до нього підійшов ОСОБА_18 з ним були ОСОБА_3 та дівчина. ОСОБА_12 бив по склу автомобіля руками, а ОСОБА_20 підійшов до ОСОБА_16 та вдарив його в обличчя лодонею руки. У цей момент, менший брат ОСОБА_46 , схватив ОСОБА_20 руками ззаду і повалив на землю. Більше він нічого не бачив, бо не виходив з автомобіля. З пекарні почали виходити жінки. Потім всі розбіглися. Він та брати ОСОБА_47 поїхали додому. ОСОБА_48 повідомив, що у ОСОБА_22 був ніж, яким він його поранив. Він особисто не бачив ніж у ОСОБА_20 , знає про таке тільки зі слів ОСОБА_21 .

Свідок ОСОБА_11 , показала, що вона є дівчиною ОСОБА_49 , працює у пекарні біля магазину в с. Лалово по вул. Центральна, 105 Мукачівського району. Того вечора вона була на робочому місці. Близько 22:00 год. до неї на роботу прийшов ОСОБА_3 (її хлопець)з ОСОБА_10 . Вона вийшла на вулицю покурити і побачила, як ОСОБА_20 та ОСОБА_12 розмовляють біля бесідки з незнайомими їй групою молодих чоловіків. Мова йшла про собаку ОСОБА_13 , який налякала дівчину на зупинці навпроти магазину-пекарні. Розмова між ними була агресивною, всього було близько 10 чоловіків. Вона не бачила з чого все почалося, але побачила ОСОБА_20 та ОСОБА_21 лежачими на землі і підійшла до них. Хтось закричав: «йдемо» і всі повтікали. Потім один повернувся і забрав автомобіль. Після події вона побачила, що у ОСОБА_50 , жінки з якою працює у пекарні, з ноги тече кров, остання повідомила їй, що ОСОБА_20 вдарив її ножем. Потім хтось викликав їй швидку. Вона побачила, що з пальця правої руки ОСОБА_20 текла кров. Сама вона, також отримала ножове поранення в ногу, однак до поліції та лікарні не зверталася з особистих причин. Хто її поранив не може сказати. На запитання учасників судового розгляду свідок повідомила, що її співмешканець ОСОБА_3 завжди носив з собою ніж, який вона йому подарувала, але не задовго до події втратив його.

Крім наведенного, обставини і спосіб вчинення ОСОБА_3 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, тобто умисному тяжкому тілесному ушкодженні, небезпечному для життя потерпілого ОСОБА_7 , 2008 р. н., в момент заподіяння, та ч.2 ст.125 КК України, тобто умисному легкому тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілої ОСОБА_6 та його вина в повній мірі доведена зібраними органом досудового розслідування та дослідженими судом наступними доказами:

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 12.12.2024 року, згідно якого неповнолітній потерпілий ОСОБА_7 повідомив, що 10 .12.2024 року, близько 22:00 год. у АДРЕСА_3 , ву ході конфлікту знайомий на вид чоловік на ім`я ОСОБА_20 , мешканець АДРЕСА_2 , заподіяв йому тілесні ушкодження;

- протоколом огляду місця події від 10.12.2024 року з фототаблицями, проведенного слідчим у присутності понятих, за участю та заявою дозволом власника нежитлового приміщення ОСОБА_51 , із застосування фотофіксації згідно якого, у ході огляду території прилеглої до магазину-пекарні впо АДРЕСА_3 , виявлено та вилучено: плями бурого кольору, з яких зроблено змиви і поміщено до паперових крафт пакетів. Протокол підписаний всіма учасниками слідчої дії без зауважень;

- висновком експерта № 329/2024 від 21.01.2025 року, згідно якого у громадянина ОСОБА_7 , 2008 року народження, виявлені наслідки тілесних ушкоджень, а саме:Травма кровоносних судин на рівні тазобедреного суглоба і стегна справа. Травма декількох м`язів і сухожиль на рівні тазобедренного суглоба і стегна справа. Колото-різана рана верхньої третини правого стегна з приводу чого було проведено оперативне втручання 11.12.2024 року., які відностяться до тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні в момент їх заподіяння та вкладаються у дату події, яка відбулася 10.12.2024 року.

- протоколом огляду та перегляду відеозапису від 30.01.2025 року, згідно якого уповноваженим слідчим переглянуто відеозапис події 10.12.2025 року в АДРЕСА_3 , який надано стороні обвинувачення представником неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_9 оглядом встановлено, що при відкритті відеофайла частково вбачається обставини події 10.12.2025 року та переміщення осіб після самої події. Диск з відеозаписом події, визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні;

- переглядом диску з відеозаписом події, що мала місце 10.12.2025 року в АДРЕСА_3 у судовому засіданні, встановлено, що на місці події знаходилась дівчина на зупинці навпроти магазину-пекарні та кілька осіб, які знаходяться біля бесідки, переміщаються та заходять і виходять з магазину-пекарні. Проте, з переглянутого відеозапису не видно обставин самої події, яка відбувається за бесідкою в темноті. Крім того, з відеозапису не видно, який саме предмет та в якій саме руці тримає обвинувачений ОСОБА_3 , стоячи після події біля бесідки. Також, не проглядається, що саме та з якої руки він передає, щось своїх дівчині ОСОБА_15 біля бесідки;

- протоколом проведення слічого експерименту від 29.01.2025 року за участю неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 у присутності представника адвоката ОСОБА_52 , статиста, понятих із застосуванням фото фіксації, який узгоджується з показми потерпілих та свідків події в частині того, яким чином обвинувачений ОСОБА_20 та потерпілий ОСОБА_21 впали на землю. Протокол слідчої дії підписаний всіма учасниками без зауважень;

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 10.12.2024 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_6 повідомила, що 10 .12.2024 року, близько 22:00 год. у АДРЕСА_3 , невідома особа, заподіяла їй тілесні ушкодження ймовірно ножем;

- висновком експерта № 328/2024 від 16.01.2025 року, згідно якого у громадянки ОСОБА_6 , виявлені тілесні ушкодження, у вигляді ушитих різаних ран в ділянці лівого гомілково-ступневого суглобу з тильної поверхні правої стопи, які виникли внаслідок дії колюче-ріжучих предметів по механізму ковзання, якими міг бути ніж які відностяться до групи легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я та вкладаються у дату події, яка відбулася 10.12.2024 року.

Аналізуючи показання обвинуваченого ОСОБА_3 , який визнав, що через вживання алкогольних напоїв та наркотичних засобів, погано пам`ятає події того вечора та обставини, за яких отримали тілесні ушкодження неповнолітній потерпілий ОСОБА_53 та потерпіла ОСОБА_25 , його дівчина ОСОБА_11 та він сам. При цьому, обвинувачений не визнав своєї вини в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, за ч.1 ст.121 КК України, тобто умисному тяжкому тілесному ушкодженні, небезпечному для життя потерпілого неповнолітнього ОСОБА_7 , 2008 р. н., в момент заподіяння, та ч.2 ст.125 КК України, тобто умисному легкому тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілої ОСОБА_6 . Разом з цим, суд приходить до висновку, що невизнання вини є обраним ОСОБА_3 способом захисту від пред`явленого обвинувачення, однак його вина та обставини вчинення ним інкримінованих йому кримінальних правопорушень, підтверджуються дослідженими судом належними та допустимими доказами, які узгоджуються між собою.

Суд критично оцінює позицію сторони захисту, що виправдання обвинуваченого за ч.1 ст.121 КК України, з тих мотивів, що на думку сторони захисту мало місце, - умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень у разі перевищення меж необхідної оборони (ст.124 КК України), то слід зазначити наступне.

З огляду на обставини справи, встановлені в судовому засіданні, суд вважає, що в діях обвинуваченого ОСОБА_3 не було необхідної оборони, саме в розумінні, яке входить до гіпотези ст. 124 КК України, відповідно, не може бути і перевищення її меж, також дії ОСОБА_3 не були направлені на затримання злочинця.

Так, твердження сторони захисту про те, що обвинувачений начабто захищався від кількох агресивно налаштованих чоловіків, які на нього нападали ножем, якого, як стверджує сам обвинувачений: «у нього не було», спростовується показами самого обвинуваченого, який повідомив, що «Вийшовши з магазину на вулицю побачив, що його товариш ОСОБА_12 сперечається з кількома незнайомими чоловіками на вулиці біля пекарні. Він підійшов до них, щоб підтримати ОСОБА_13 . Він облаяв чоловіків у грубій формі та точно не пам`ятає, що відбувалося далі, бо був під дією наркотичний засобів та алкоголю», тобто ніхто з присутніх на місці події осіб не мав жодних претензій до обвинуваченого ОСОБА_22 , бо приводом для суперечки між братами ОСОБА_54 та свідком ОСОБА_10 був собака останнього, який налякав сестру братів ОСОБА_30 , що стверджується показами свідків та потерпілих.

При цьому, суд бере до уваги той факт, що ножові поранення під час події, отримали: потерпілий, неповнолітній ОСОБА_53 , який заступився за старшого брата ОСОБА_16 , якого вдарив по обличчю обвинувачений ОСОБА_3 , потерпіла ОСОБА_25 , яка «відтягала» ОСОБА_22 , який лежав на ОСОБА_55 спиною, сам обвинувачений ОСОБА_23 отримав поріз «безім`яного» пальця правої руки та його дівчина, свідок ОСОБА_56 з її слів також «отримала ножове поранення ноги». Однак, за медичною допомогою безпосередньо після події, звернулися тільки потерпілі ОСОБА_57 та ОСОБА_58 , обвинуваченого ОСОБА_59 до лікарні доставила поліція, а його дівчина- свідок ОСОБА_56 , яка з її слів отримала ножове поранення ноги, за медичною допомогою не зверталася, як повідомила суду «з особистих міркувань».

Потерпілі, неповнолітній ОСОБА_14 та ОСОБА_58 чітко показали, що ніж був тільки у обвинуваченого ОСОБА_59 , тобто знаряддям злочину був саме колото-ріжучий предмет, що стверджується висновками експертів, в частині характеру тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілих. Наявність ножа у обвинуваченого підтверджує і факт отримання ним (поранення) -порізу «безім`яного» пальця правої руки, який ймовіно він отримав внаслікок самоспричинення, завдаючи ножових поранень потерпілому у стегно, лежачи спиною зверху на потерпілому ОСОБА_14 (в якого згідно висновку експерта «різана рана верхньої третини правого стегна») та по нижніх кінцівках потерпілої ОСОБА_58 (в якої згідно висновку експерта «різані рани в ділянці лівого гомілково-ступеневого суглобу та тильної поверхні правої стопи»), яка підійшла та почала їх рознімати, оскільки перебував у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння.

Показання потерпілих суд вважає такими, що повністю відповідають фактичним обставинам, встановленим судом, а також показанням допитаних у судовому засіданні свідків та дослідженим у судовому засіданні висновкам судово-медичних експертиз.

Таким чином, враховуючи локалізацію та характер поранень, які отримала безпосередні учасники події: (сутички на землі) ОСОБА_53 , ОСОБА_25 , ОСОБА_11 та ОСОБА_60 , та обставини події, які повністю узгоджуються з показами потерпілих, свідків та частково з показами самого обвинуваченого, суд приходить до переконання, що знаряддя злочину, яким згідно висновку експертів є колото-ріжучий предмет, а саме ніж, поза розумним сумнівом, був тільки у обвинуваченого ОСОБА_3 , яким останній і наніс поранення потерпілим, своїй дівчині та самоспричинив поранення «безім`яного» пальця своєї правої руки, в якій і тримав ніж в момент спричинення тілесних ушкоджень потерпілим.

На думку суду, знаряддя злочину, кількість та характер ударів, їх локалізація, які нанесені обвинуваченим ОСОБА_23 потерпілому - неповнолітньому ОСОБА_61 , свідчать про намір та бажання на заподіяння тілесних ушкоджень невизначеної тяжкості, крім того, суд враховує той факт, що причиною припинення злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_23 було його не його вільне волевиявлення, а спричинене діями інших осіб, зокрема потерпілої ОСОБА_58 , яка силою відтягнувши обвинуваченого ОСОБА_23 від потерпілого ОСОБА_14 , перешкодила ОСОБА_62 продовжувати злочин, тобто подовження нанесення інших тілесних ушкоджень потерпілому, неповнолітньому ОСОБА_14 , однак сама зазнала легких тілесних ушкоджень від неправомірних дій обвинуваченого ОСОБА_3 , який розмахуючи хаотично ножем наніс їй поранення.

Питання про «умисел» необхідно вирішувати виходячи з сукупності всіх обставин вчиненого злочину, зокрема, як вказано вище, - враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, попередню поведінку винного і потерпілого, їх стосунки.

У цьому контексті необхідно виходити з правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 28 травня 2015 року у справі № 5-25кс15. Зокрема, в разі якщо особа, цілеспрямовано завдаючи удару, не конкретизує у своїй свідомості, яку саме шкоду здоров`ю (тяжкість тілесних ушкоджень) буде фактично спричинено ним потерпілому, то в цьому випадку така особа діє з невизначеним (неконкретизованим) умислом, за якого вона хоча й бажає заподіяти або свідомо припускає можливість заподіяння шкоди здоров`ю потерпілого, але при цьому не конкретизує точними межами у своїй свідомості ступеня тяжкості цієї шкоди - у таких випадках винувата особа має відповідати за фактично отриманий результат (заподіяну шкоду).

При вчиненні злочину, який передбачено ст. 121 КК України умисел може бути як прямим, так і не прямим. Винний у вчиненні злочину, який передбачено ст. 121 КК України усвідомлює, що може заподіяти тяжку шкоду здоров`ю потерпілого і бажає або свідомо припускає її настання.

Відповідальність за ст. 121 КК України настає і у випадках, коли умисел винного був спрямований на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю, а фактично було спричинено тяжке тілесне ушкодження.

Проте, проаналізувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку, що в даному конкретному випадку умисел обвинуваченого ОСОБА_3 був прямо спрямований на спричинення будь якого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_55 , проте, - фактично було спричинено тяжке тілесне ушкодження, що підтверджується висновком судово медичної експертизи.

Як встановлено у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 перебуваючи в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, лежачи на спині зверху на потерпілому ОСОБА_63 та тримаючи ніж у правій руці, почав неконтрольовано наносити потерпілимому множинні удари ножем в праву ногу, бажаючи та свідомо припускаючи можливість заподіяння шкоди здоров`ю потерпілого, але при цьому не конкретизуючи точними межами у своїй свідомості ступеня тяжкості цієї шкоди та не передбачаючи настання можливих наслідків у виді тяжких тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_42 та розмахуючи ножем у руці, свідомо припускаючи можливість заподіяння шкоди здоров`ю потерпілої ОСОБА_58 , але при цьому не конкретизуючи точними межами у своїй свідомості ступеня тяжкості цієї шкоди та не передбачаючи настання можливих наслідків у виді легких тілесних ушкоджень.

Що стосується обставин отримання потерпілими ОСОБА_14 та ОСОБА_58 тілесних ушкоджень, то тут присутня лише умисна форма вини, оскільки обвинувачений ОСОБА_23 застосовуючи ніж відносно живих людей, усвідомлював суспільно-небезпечний характер своєї дії, передбачав її суспільно небезпечні наслідки і свідомо бажав їх або припускав настання цих наслідків (ч.2 ст.24 КК України).

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння та за ч. 2 ст. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, а вина його доведена повністю, хоч ним не визнана.

Обираючи вид і міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, всі обставини справи в їх сукупності, дані про особу винного, керуючись законом.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він раніше не судимий, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні та вихованні двоє неповнолітніх дітей, непрацючий, на обліку психіатра, фтизіатра та нарколога не перебуває, на обліку в центрі зайнятості, як безробітний не значиться.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого відсутні.

Обставини, яка обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ч. 1 ст.67 КК України, - є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи викладене, керуючись принципами гуманності, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого та запобігання новим злочинам, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і відбування покарання, оскільки такі за даних обставин справи були б надмірно суворим покаранням, а обвинуваченому ОСОБА_64 слід призначити покарання в межах санкції ч.1 ст. 121 та ч.2 ст.125 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень із застосуванням положень ч.1 ст.70 КК України принципу поглинання менш суворого покарання більш суворим, із застосуванням іспитового строку (ст. 75 КК України) та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст. 76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні заявлений неповнолітнім потерпілим ОСОБА_7 та предатавником позивача адвокатом ОСОБА_9 до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням на суму 100 000,00 (сто тисяч) гривень морального відшкодування. Позовні вимоги мотивовані тим, що ножові поранення, які завдав йому ОСОБА_3 , крім фізичної болі, спричинили і моральні страждання, перешкодили його стаціонарному навчанню та можливості почуватися у безпеці.

Цивільний позов у кримінальному провадженні заявлений потерпілою ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням на суму 50 000,00 (п`ятдесято тисяч) гривень морального відшкодування. Позовні вимоги мотивовані тим, що ножові поранення, які завдав їй ОСОБА_3 , крім фізичної болі, спричинили і моральні страждання, через лікування отриманих ран, які не заживають до теперішнього часу, що створює їй незручності у пересуванні та повертають до неприємних спогадів тої події.

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку ушкодженням здоров`я.

Частиною 3 статті 23 ЦК України передбачена можливість відшкодування моральної шкоди грішми. При цьому розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4, судам слід звернути увагу на те, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди.

Згідно з п. 3 даної Постанови, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У п. 9 Постанови роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Як зазначається у Рішеннях Європейського суду з прав людини від 25 липня 2001 року у справі «Перна проти Італії» (п. 53), від 09 лютого 2007 року у справі «Білуха проти України» (п. 79), які є остаточними, в окремих випадках визнання судом порушення саме по собі становить достатньо справедливу сатисфакцію за моральну шкоду, завдану особі.

Вирішуючи позовні вимоги потерпілого, неповнолітнього ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_6 щодо відшкодування моральної шкоди, суд приходить до висновку про те, що неправомірними діями ОСОБА_3 дійсно була така завдана потерпілим ОСОБА_14 та ОСОБА_65 .. Моральна шкода полягала в перенесенні останніми негативних переживань, тривоги, страждань, порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми. Після отримання тілесних ушкоджень обоє потерпілі перебували на лікуванні, переживали емоційний стрес, як через фізичні, так і психологічні страждання через наявні у них сліди від порізів ножем. Обоє потерпілих і надалі відчувають дискомфорт, через події, які відбулись 10.12.2024 року.

З врахуванням наведеного, суд вважає обґрунтованою та співмірною з пережитим заявлену неповнолітнім потерпілим ОСОБА_7 морального відшкодування у розмірі 100000,00 (сто тисяч ) гривень, а тому цивільний позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

З врахуванням наведеного, суд вважає обґрунтованою та співмірною з пережитим заявлену потерпілою ОСОБА_6 морального відшкодування у розмірі 50000,00 (п`ятдесят тисяч ) гривень, а тому цивільний позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без застосування засобу електронного контролю (ухвала слідчого судді від 24.01.2025 року), який продовжено ухвалолю Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.05.2025 року, строком по 12.07.2025 року, включно.

Речові докази: диск з відеозаписом з місця події, знаходиться при матеріалах судової справи.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись: ст. 368- 374, 376, ч.15 ст.615 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч.1 ст.121, ч.2 ст. 125 КК України, призначивши покарання:

- за ч.1 ст.121 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

- за ч.2 ст 125 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засуджененого ОСОБА_3 від відбування призначеного цим вироком покарання з випробуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.1, п.2 ч.1 ст. 76 КК України - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Цивільний позов у кримінальному провадженні заявлений неповнолітнім потерпілим ОСОБА_7 та предатавником позивача адвокатом ОСОБА_9 до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням на суму 100000,00 (сто тисяч) гривень морального відшкодування задоволити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Білорусь, зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 в користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого в АДРЕСА_4 , фактично проживаючого в АДРЕСА_5 на відшкодування шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням суму 100000,00 (сто тисяч) гривень морального відшкодування.

Цивільний позов у кримінальному провадженні заявлений потерпілою ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням на суму 50000,00 (п`ятдесято тисяч) гривень морального відшкодування задоволити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Білорусь, зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 в користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої та проживаючої в АДРЕСА_1 на відшкодування шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням суму 50000,00 (п`ятдесят тисяч) гривень морального відшкодування.

Речові докази: диск з відеозаписом з місця події, який знаходиться при матеріалах судової справи, залишити при матеріалах судової справи.

Запобіжний захід застосований до ОСОБА_3 у вигляді домашнього арешту без застосування засобу електронного контролю, залишити без змін до набрання вироком законної сили.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через цей суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія повного тексту вироку, вручається обвинуваченому та прокурору, негайно після проголошення його резолютивної частини, відповідно до положень ч.15 ст. 615 КПК України (зі змінами, внесеними згідно з Законом № 2462-ІХ від 27.07.2022).

Головуючий ОСОБА_66