Справа № 344/9295/25
Провадження № 1-кс/344/3962/25
У Х В А Л А

28 травня 2025 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000001, -

В С Т А Н О В И В:

в клопотанні вказано, що Слідчим відділом Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у межах кримінального провадження № 0000001 від 10.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України. Встановлено, що у період 2023 по 2024 роки Державне міське підприємство «Івано-Франківськтеплокомуненерго» () уклало 13 договорів (закупівлі проводились без використання електронної системи) з фізичними особами-підприємцями на постачання деревини для потреб котелень на території м. Івано-Франківська на загальну суму 16 000 000 грн. Відповідно до рапорту старшого оперуповноваженого в ОВС 1 сектору 1 відділу ГВ ЗНД УСБУ в Івано-Франківській області підполковника ОСОБА_4 від 14.03.2025 паливні матеріали, які постачаються ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» не відповідають якісним та технічним характеристикам та реалізовуються замовнику по завищеній вартості. Крім того, деревина (деревинна тріска) від зазначених СПД не відповідає специфікації, яка є невід`ємним додатком до договору. Зокрема, вологість деревини значно вища норми (Wp>20-40%), а теплота згоряння менша 1500 Ккал/кг. В ході проведення досудового розслідування встановлено, що паливна тріска постачається на територію двох котелень, які перебувають на балансі Івано-Франківської територіальної громади та знаходяться за адресами: м. Івано-Франківськ, вул. Тролейбусна, 40А та вул. Медична, 17А. 01.05.2025 у кримінальному провадженні № 0000001 призначено судові біологічні експертизи деревної тріски за експертною спеціальністю 9.1 «Дослідження об`єктів рослинного походження». 22.05.2025 в ході проведення обшуку у приміщенні будинку АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_5 виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «iPhoneX», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 з sim-картою НОМЕР_3 , який поміщено в паперовий конверт та опечатано.

Слідчий просив про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримав, просив задовольнити.

Володільця майна про розгляд клопотання повідомлено належним чином, зазначає слідчий у заяві від 28.05.2025.

Судом встановлено наступні обставини.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 08 травня 2025 року надано дозвіл на проведення обшуку домоволодіння, господарських будівель та споруд за адресою АДРЕСА_1 .

22.05.2025 складено протокол обшуку.

Постановою від 22.05.2025 року вилучений під час обшуку мобільний телефон марки «iPhoneX», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 з sim-картою НОМЕР_3 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000001.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається, з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.ч.10-11 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У відповідності до ч.5 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: 1) перелік майна, на яке накладено арешт; 2) підстави застосування арешту майна; 3) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення; 4) заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; 5) порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

Таким чином, слідчим доведено правові підстави для задоволення клопотання.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд, -

П О С Т А Н О В И В :

клопотання задовольнити.

Накласти арешт на мобільний телефон марки «iPhone X», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 з sim-картою НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_5 , до його скасування у встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України порядку.

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1