Провадження № 1-кп/161/1265/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 12 вересня 2025 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000051 від 13.08.2025, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився, зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 , громадянин України, освіта професійна технічна, директор ТОВ «Величбуд», одружений, має на утриманні 9 неповнолітніх дітей, несудимий,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.222 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В

В період з травня 2021 по травень 2025 ОСОБА_3 , переслідуючи мету одержання пільг щодо податків, в ході реалізації об`єктів незавершеного будівництва, вчинив шахрайство з фінансовими ресурсами шляхом надання завідомо неправдивої інформації органам державної влади, шляхом приховування об`єкта оподаткування загальнодержавного податку податку на доходи фізичних осіб та тимчасового (до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України) військового збору, передбачених Податковим кодексом України.

Згідно положень статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до підпункту 163.1.2 пункту 14.1 статті 14 розділу IV податок на доходи фізичних осіб Податкового кодексу України об`єктом оподаткування резидента є доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до статті 22 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку.

Відповідно до статті 172 Податкового кодексу України, яка регулює порядок оподаткування операцій з продажу (обміну) об`єктів нерухомого майна застосовується для оподаткування доходів фізичних осіб у разі, якщо такий дохід отримано не від провадження підприємницької діяльності.

Відповідно до п. 172.2 статті 172 Податкового кодексу України - дохід, отриманий платником податку від продажу протягом звітного податкового року більш як одного з об`єктів нерухомості, зазначених у пункті 172.1 цієї статті, або від продажу об`єкта нерухомості, не зазначеного в пункті 172.1 цієї статті, підлягає оподаткуванню за ставкою, визначеною пунктом 167.2 статті 167 цього Кодексу.

У такому самому порядку оподатковується дохід від продажу об`єкта незавершеного будівництва.

Пункт 172.3. статті 172 Податкового кодексу України передбачає, що дохід від продажу об`єкта нерухомості визначається виходячи з ціни, зазначеної в договорі купівлі-продажу, але не нижче оціночної вартості такого об`єкта, розрахованої органом, уповноваженим здійснювати таку оцінку відповідно до закону, та зареєстрованої в єдиній базі даних звітів про оцінку.

Відповідно до підпункту 14.1.180. пункту 14.1 статті 14 податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» об`єкт незавершеного будівництва об`єкт будівництва, на який видано дозвіл на будівництво, понесені витрати на його спорудження та не прийнятий в експлуатацію відповідно до законодавства.

Так, ОСОБА_3 , в період з травня 2021 року по травень 2025 року, перебуваючи в місті Луцьку Волинської області (встановити під час досудового розслідування точне місце та час не виявилось можливим), керуючись єдиним злочинним умислом, умисно при реалізації об`єктів незавершеного будівництва надавав завідомо неправдиву інформацію щодо об`єкта оподаткування до Головного управління ДПС у Волинській області через податкових агентів (нотаріусів), яким не було відомо про злочинні наміри останнього, з метою одержання пільг щодо податків, що призвело до великої матеріальної шкоди Державному бюджету, за наступних обставин.

У ході досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено, що ОСОБА_3 в період з травня 2021 - 2025 років придбавав земельні ділянки на території Волинської області із кадастровими номерами :01:001:5561, :01:001:5559, :01:001:5560, :04:001:8834, :04:001:8833, :01:001:5558, :21:126:0087, :04:001:8835, :01:001:0154, :04:001:8832, :21:126:0084, :21:126:0085, :21:126:0086, :21:126:0090, :21:126:0088, :04:001:0976, :04:001:0980, :04:001:0968, :04:001:0973,:04:001:0981, :21:126:0091, :21:126:0089, :04:001:0979, на яких після придбання в період 2021-2025 років, були побудовані об`єкти незавершеного будівництва.

У подальшому, в період з травня 2021 року по травень 2025 року ОСОБА_3 , було укладено нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу вище зазначених земельних ділянок.

При цьому ОСОБА_3 , маючи на меті одержання пільг щодо податків, в результаті надання завідомо неправдивої інформації до Головного управління ДПС у Волинській області через податкового агента (нотаріусів), яким не було відомо про злочинні наміри останнього, недостовірної інформації щодо об`єкту який реалізовувався, умисно вказував нотаріусам, що реалізовується земельна ділянка при цьому відчужувавши об`єкти незавершеного будівництва, фактична ціна (без врахування вартості земельної ділянки) яких становила 14 991 976, 94 гривень.

Як свідчать результати проведених розрахунків та аналізу встановлених обставин, упродовж 2021 року гр. ОСОБА_3 був зобов`язаний сплатити податок на доходи фізичних осіб за ставкою 5% від суми доходу, отриманого від відчуження об`єкта нерухомого майна (незавершеного будівництва), визначеної відповідно до довідок про оціночну вартість, сформованих Фондом державного майна України. За наявного ступеня готовності об`єкта у 20% ця сума мала становити не менше ніж 138 820,29 грн. Починаючи з 2022 року, ставка ПДФО для таких операцій зросла до 18% (18% на продаж третього та подальших об`єктів нерухомості, перший та другий, що не перебували у власності понад 3 роки оподатковувалися за ставкою 5%), що обумовлювало необхідність сплати щонайменше 412 787,93 грн у 2022 році, 312 697,21 грн у 2023 році, 901 496,06 грн у 2024 році та 30 864,21 грн у 2025 році.

Водночас ставка військового збору залишалася сталою на рівні 1,5% у 20212024 роках, за винятком 2025 року, коли її було підвищено до 5%. Таким чином, розмір несплаченого військового збору становив: 41 646,09 грн у 2021 році, 45 668,34 грн у 2022 році, 39 843,69 грн у 2023 році, 88 462,28 грн у 2024 році та 30 864,21 грн у 2025 році.

Таким чином, з врахуванням вищенаведеного, зафіксовані нотаріусами доходи від продажу ОСОБА_3 земельних ділянок в період 2021 2025 років значно менші від фактичного обсягу доходів, отриманих ОСОБА_3 від покупців фізичних осіб.

Відповідно до аналітичного продукту №АП-61/0/19/23.2-25 від 13.08.2025 складеного аналітиками Управління аналізу інформації та управління ризиками Територіального управління БЕБ у Волинській області, сума матеріальної шкоди у вигляді несплаченого до Державного бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору становить 2 043 150, 30 грн (з них податку на доходи фізичних осіб - 1 796 665, 70 грн, військового збору - 246 484,60 грн).

За вищевказаних обставин ОСОБА_3 , керуючись єдиним злочинним умислом, діючи умисно, надавав завідомо неправдиву інформацію щодо об`єкта оподаткування до органу державної влади Головного управління ДПС у Волинській області через податкового агента (нотаріусів) ( ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ), яким не було відомо про злочинні наміри останнього, з метою одержання пільг щодо податків, що призвело до великої матеріальної шкоди, у вигляді несплаченого до Державного бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору на суму 2 043 150, 30 грн, яка у п`ятсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

За таких обставин, ОСОБА_3 своїми умисними діями, які виразилися в наданні завідомо неправдивої інформації органам державної влади з метою одержання пільг щодо податків, що завдало великої матеріальної шкоди, вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.222 КК України.

22 серпня 2025 року між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Волинської обласної прокуратури ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 в присутності захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з угодою, ОСОБА_3 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст.222 КК України, не заперечує обставин вчинення інкримінованого йому злочину, що викладені в обвинувальному акті.

Сторони погоджуються на призначення ОСОБА_3 покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.222 КК України, у вигляді штрафу в розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у грошовому еквіваленті становить 51000 гривень, з позбавленням права займатися підприємницькою діяльністю, пов`язаною з реалізацією об`єктів житлової нерухомості, на строк 1 рік.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно п.1 ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

У підготовчому судовому засіданні ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.222 КК України, та повністю підтвердив обставини його вчинення, у вчиненому щиро розкаявся, зазначаючи, що погоджується на призначення узгодженого покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 цілком розуміє положення ч.4 ст.474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

В даному випадку судом роз`яснено обвинуваченому правові наслідки затвердження угоди, перевірено відповідність угоди фактичним обставинам справи, а також добровільність позицій сторін.

ОСОБА_3 погоджується на призначення узгодженого покарання.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін чи інших осіб, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

У відповідності до вимог ст.12 КК України, за ступенем тяжкості вчинене ОСОБА_3 кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.222 КК України, відноситься до категорії нетяжкого злочину.

У відповідності до ст.66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне усунення заподіяної шкоди.

У відповідності до ст.67 КК України, обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відсутні.

Враховуючи особу винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку в лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, позитивно характеризується, має на утриманні 9 неповнолітніх дітей, суд вважає за можливе призначити узгоджене учасниками покарання.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним і призначення останньому узгодженого покарання у виді штрафу із позбавленням права займатися підприємницькою діяльністю, пов`язаною з реалізацією об`єктів житлової нерухомості.

На думку суду таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення як ним, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 366-368, 371, 374, 376, 468, 473-476 КПК України, суд,

У Х В А Л И В

Затвердити угоду про визнання винуватості від 22 серпня 2025 року у кримінальному провадженні, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000051 від 13.08.2025, про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.222 КК України, між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Волинської обласної прокуратури ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.222 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 3000 (три тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у грошовому еквіваленті становить 51000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень, з позбавленням права займатися підприємницькою діяльністю, пов`язаною з реалізацією об`єктів житлової нерухомості, на строк 1 (один) рік.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений учасниками судового провадження до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий