Справа № 367/5100/24
Провадження по справі № 1-кп/367/496/2025
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ірпені кримінальне провадження, відомості щодо якого 18.11.2023 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004749, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Макіївки Донецької області, громадянки України, одруженої, раніше не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 18.11.2023 приблизно о 15 год. 31 хв. (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), керуючи автомобілем марки RENAULT DUSTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись по проїзній частині вул. Покровська в напрямку вул. Варшавській в м. Ірпені Бучанського району Київської області, діючи в порушення вимог 2.3 б) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі - ПДР), відповідно до якого «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну, і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», не будучи уважною, не стеживши за дорожньою обстановкою, невчасно відреагувавши на її зміну, та в порушення вимог пункту 16.11 ПДР, відповідно до якого «на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху», проявивши злочинну самовпевненість, не врахувавши дорожню обстановку, не обравши безпечну швидкість руху транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух, рухаючись по другорядній дорозі не надавши дорогу автомобілю марки SKODA OKTAVIA А7, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , який наближався до перехрещення проїзних частин по головній дорозі по вул. Северинівській в напрямку вул. 9 Лінія справа наліво відносно напрямку руху автомобіля марки RENAULT DUSTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , допустила зіткнення з автомобілем марки SKODA OKTAVIA А7, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

У результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки SKODA OKTAVIA А7, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження у вигляді поєднаної травми голови та грудей у вигляді закритого перелому акроміального кінця лівої ключиці зі зміщенням уламків та посттравматичного отиту лівого вуха, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, за критерієм тривалості розладу здоров`я.

Порушення ОСОБА_6 вимог п. 16.11. ПДР перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення потерпілому ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Своїми діями ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, а саме - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 286 КК України визнала, суду пояснила, що 18.11.2023 вона керувала транспортним засобом марки RENAULT DUSTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та, рухаючись проїзною частиною вул. Покровської, яка є другорядною дорогою, у напрямку вул. Варшавської в м. Ірпені Бучанського району Київської області, здійснила зіткнення з автомобілем марки SKODA OKTAVIA А7, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням потерпілого ОСОБА_7 , який рухався головною дорогоюі по вул. Северинівській. Зазначила, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок того, що під час керування транспортним засобом вона відволіклася на свого чоловіка, а тому не помітила, що вона рухалася другорядною дорогою, та в зв`язку з цим не надала переваги в русі транспортному засобу під керуванням потерпілого, який рухався головною дорогою. Внаслідок зіткнення транспортних засобів і вона, і потерпілий отримали тілесні ушкодження, а транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Також, обвинувачена пояснила, що заподіяну шкоду потерпілому вона відшкодувала, у вчиненому щиро розкаялася та просила суворо її не карати.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що 18.11.2023 він керував транспортним засобом SKODA OKTAVIA А7, реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався в напрямку вул. 9 Лінія в м. Ірпені головною дорогою по вул. Северинівська, на перехрещенні якої з вул. Покровською з його транспортним засобом зіткнувся транспортний засіб марки RENAULT DUSTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 , яка рухалася другорядною дорогою. У наслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб, яким він керував, було пошкоджено і вартість його відновлювального ремонту перевищує вартість самого транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Також, зазначив, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди він отримав тілесні ушкодження, а тому його було госпіталізовано. У зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями він проходив тривале лікування, яке наразі продовжується. Потерпілий зазначив, що обвинувачена відшкодувала йому шкоду в розмірі 315000,00 грн., але наразі він продовжує лікування, у зв`язку з чим продовжує витрачати кошти на своє відновлення.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що був пасажиром транспортного засобу марки RENAULT DUSTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням його дружини ОСОБА_6 . Під час руху йому було погано, тому його дружина відволіклася від керування автомобілем, внаслідок чого допустила зіткнення з іншим транспортним засобом під керуванням потерпілого.

Також судом досліджено матеріали кримінального провадження, зібрані стороною обвинувачення, а саме:

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0004749 від 18.11.2023, з якого вбачається, що 18.11.2023 близько 15.37 год. за адресою: Київська область. Бучанський район, м. Ірпінь, на перехресті вул. Северинівськіої з вул. Покровською відбулося зіткнення автомобіля марки RENAULT DUSTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який рухався другорядною дорогою по вул. Покровській у напрямку вул. Варшавської, з автомобілем марки SKODA OKTAVIA А7, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався головною дорогою по вул. Северинівській у напрямку вул. 9-лінія (справа наліво). У результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля SKODA OKTAVIA А7 ОСОБА_7 та водій автомобіля RENAULT DUSTER отримали тілесні ушкодження;

- протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 18.11.2023 і додані до нього схему та ілюстративні таблиці, відповідно до яких 18.11.2023 у період часу з 16.40 год. по 18.40 год. у присутності понятих було проведено огляд місця дорожньо-транспортної пригоди за адресою: Київська область, Бучанський район, м. Ірпінь, перехрестя вул. Северинівської з вул. Покровською та, зокрема, встановлено, що на вказаному нерегульованому перехресті сталося зіткнення транспортного засобу RENAULT DUSTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який рухався в зоні дії знаку 2.1 по вул. Покровській у напрямку вул. Варшавська, з транспортним засобом SKODA OKTAVIA А7, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався по вул. Северинівській у напрямку вул. 9 Лінія справа наліво відносно напрямку руху автомобіля марки RENAULT DUSTER. У результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження;

- висновком інженерно-транспортної експертизи від 27.12.2023 № СЕ-19/111-23/64172-ІТ, проведеної експертами Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України, згідно з яким було встановлено, що рульове керування, система робочого гальма автомобіля RENAULT DUSTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент огляду знаходяться в працездатному стані, несправностей, що могли б викликати погіршення або відмову в роботі рульового керування та системи робочого гальма перед подією не виявлено. Підвіска вказаного автомобіля на момент огляду знаходиться в непрацездатному, технічно-несправному стані через руйнування правого поворотного кулака задньої підвіски, руйнацією правого повздовжнього важеля задньої підвіски, а також руйнації заднього правого та переднього правого поперечних важелів задньої підвіски, дані несправності виникли внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, несправностей, що могли б викликати зміну курсової стійкості транспортного засобу перед подією, не виявлено;

- висновок інженерно-транспортної експертизи від 26.12.2023 № СЕ-19/111-23/64173-ІТ, проведеної експертами Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України, згідно з яким було встановлено, що рульове керування, система робочого гальма та елементи підвіски автомобіля SKODA OKTAVIA А7, реєстраційний номер НОМЕР_2 , на момент огляду знаходяться в працездатному стані, несправностей, що могли б викликати погіршення або відмову в роботі рульового керування та системи робочого гальма перед подією не виявлено;

- висновок інженерно-технічної експертизи від 17.01.2024 № СЕ-19/111-23/64175-ІТ, проведеної експертами Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України, згідно з яким було встановлено, що в момент первинного контакту автомобіль RENAULT DUSTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , контактував з передньою частиною автомобіля SKODA OKTAVIA А7, реєстраційний номер НОМЕР_2 . У момент первинного контакту направляючі повздовжніх осей автомобіля RENAULT DUSTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та автомобіля SKODA OKTAVIA А7, реєстраційний номер НОМЕР_2 , були розташовані під кутом близько 90? при перехресних напрямках руху. Окрім того, у висновку експерта в дослідницькій частині було описано пошкодження автомобіля SKODA OKTAVIA А7, реєстраційний номер НОМЕР_2 , характерні для контакту з автомобілем RENAULT DUSTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

- відеозапис з камери відеоспостереження, розташованої на перехресті доріг вул. Покровської з вул. Северинівською в м. Ірпені, на якому зафіксовано обставини дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 18.11.2023 за участі транспортних засобів RENAULT DUSTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та SKODA OKTAVIA А7, реєстраційний номер НОМЕР_2 ;

- висновок фото-технічно експертизи від 07.05.2024 № СЕ-19/111-24/6571-ФП, проведеної експертами Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України, згідно з яким встановлено швидкість автомобілів під час виїзду на перехрестя, зокрема, швидкість автомобіля RENAULT DUSTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , становила 55,80 км/год±2,51 км/год;

- протокол проведення слідчого експерименту від 09.06.2024 за участі потерпілого ОСОБА_7 , згідно з яким потерпілий на місці дорожньо-транспортної пригоди показав напрямок свого руху до зіткнення транспортних засобів та обставини дорожньо-транспортної пригоди;

- висновок інженерно-технічної експертизи від 16.05.2024 № СЕ-19/111-24/28965-ІТ, проведеної експертами Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України, згідно з яким у даній дорожній ситуації водій автомобіля RENAULT DUSTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , повинен був діяти відповідно до вимог пп. «б» п. 12.9., п. 16.11 Правил дорожнього руху та дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», за умови виконання яких водій цього транспортного засобу мав технічну можливість попередити зіткнення з автомобілем SKODA OKTAVIA А7, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Невідповідності в діях водія транспортного засобу RENAULT DUSTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у виконанні вимог п. 16.11 та дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» Правил дорожнього руху перебувають у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди;

- висновок судово-токсологічного дослідження № 500 від 24.11.2023, проведеного експертом КЗ КОР «Київське обласне бюро судово-медичної експертизи», відповідно до якого у крові ОСОБА_7 не виявлені метиловий, етиловий, пропілів, бутиловий, аміловий спирти;

- висновок судово-медичної експертизи № 11, проведеної в період з 07.02.2024 по 16.02.2024 експертом Бучанського районного відділення КЗ КОР «КОБСМЕ», відповідно до якого у ОСОБА_7 мала місце поєднана травма голови та грудей у вигляді закритого перелому акроміального кінця лівої ключиці зі зміщенням уламків та посттравматичного середнього отиту лівого вуха, яка утворилася від дії тупого(их) предмету(ів) 18.11.2023 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я.

Досліджені судом докази покладаються судом у основу даного вироку суду щодо визнання ОСОБА_6 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки вони є достовірними та належними, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме часу, місця і способу вчиненого кримінального правопорушення, особи, що вчинила цей злочин, мотив та мету злочину, наслідки, які від нього настали, а також інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, такі як поведінка обвинуваченої під час та після вчинення кримінального правопорушення, відношення обвинуваченої до вчиненого правопорушення. Суд вважає, що досліджені в даному вироку докази зібрані стороною обвинувачення відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства України, а тому є належними та допустимими доказами.

Вирішуючи питання щодо призначення обвинуваченій ОСОБА_6 покарання, суд вважає необхідним зазначити таке.

Відповідно до приписів частини 2 статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

За правилами п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При цьому, частина 2 цієї статті наголошує, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, тяжкість наслідків вчиненого злочину у вигляді тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості потерпілого ОСОБА_7 , необережну форму вини обвинуваченої у вчиненому, її осуд та щире каяття щодо вчиненого нею, відшкодування нею потерпілому заподіяної шкоди.

Окрім того, вирішуючи питання щодо необхідного та достатнього покарання ОСОБА_6 , обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченої в скоєному кримінальному правопорушенні, оскільки з поведінки та ставлення обвинуваченої до вчиненого діяння вбачається розуміння та осуд останньою суті скоєного злочину і його наслідків, а також відшкодування потерпілому матеріальної шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

Одночасно суд бере до уваги відомості щодо особи обвинуваченої ОСОБА_6 , яка раніше не судима, відносно якої відсутні відомості щодо девіантної поведінки в частині порушення правил дорожнього руху, має постійне місце проживання, не перебуває на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра, позитивно характеризується за місцем проживання.

У зв`язку з вищевикладеним, враховуючи позицію сторони обвинувачення та потерпілого, які вважали можливим виправлення обвинуваченої без застосування покарання, яке обмежувало б її волю, призначаючи обвинуваченій ОСОБА_6 покарання, яке є необхідним та достатнім для її кари, виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, суд вважає за необхідне призначити їй покарання у виді штрафу в мінімальній межі санкції ч. 1 ст. 286 КК України.

До того ж, у даному випадку суд призначає обвинуваченій додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, водночас суд має навести мотиви для прийняття такого рішення.

Так, незважаючи на те, що санкція ч. 2 ст. 286 КК України передбачає призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами альтернативно, у ч. 1 ст. 286 КК України, за якою засуджується ОСОБА_6 , додаткове покарання є обов`язковим до призначення.

Поряд з цим, положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції частини статті Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове, за винятком випадків призначення покарання за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З урахуванням того, що законодавець у ч. 2 ст. 69 КК України передбачив винятки до застосування положень цієї статті, основне покарання ч. 1 ст. 286 КК України передбачає покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд, незважаючи на обставини, які пом`якшують покарання, призначає обвинуваченій додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, але враховуючи викладені дані про її особу, на мінімальний строк.

Суд вважає, що саме таке покарання ОСОБА_6 за обставин з наслідками, які були встановлені судом у даному кримінальному провадженні, не вплине на формування думки інших осіб про неприпустимість порушення Правил дорожнього руху України та чітке розуміння того, що особа буде нести невідворотне та справедливе покарання за такі дії, оскільки будь-яке покарання носить виключно індивідуальний характер, яке має бути призначено з урахуванням всіх обставин кримінального правопорушення, його наслідків, ставлення винної особи до вчиненого та заподіяних наслідків, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, відомості щодо особи винного.

Враховуючи викладене, у даному випадку при призначенні обвинуваченій основного покарання суд не застосовує положення ст.ст. 69, 69-1 КК України.

За таких обставин запобіжний захід у відношенні обвинуваченої до набрання вироком суду законної сили суд не обирає.

Застосовані у вказаному кримінальному провадженні заходи забезпечення на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України підлягають скасуванню.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати, понесені у вказаному кримінальному провадженні, підлягають стягненню з обвинуваченої.

Окрім того, ухвалюючи вирок, відповідно до приписів п. 7 ч. 1 ст. 368 КПК України, суд повинен вирішити питання, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов і, якщо так, на чию користь, в кому розмірі та в якому порядку.

Так, потерпілий ОСОБА_7 у порядку ст. 128 КПК України пред`явив цивільний позов до ОСОБА_6 та Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», як до страхової компанії, з якою власником автомобіля RENAULT DUSTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , було укладено договір «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», поліс № ЕР-216883983, та договір добровільного комплексного страхування транспортних ризиків номер AZEP-216883983. У цивільному позові ОСОБА_7 просив суд стягнути з цивільних відповідачів у солідарному порядку у рахунок відшкодування заподіяної: шкоди здоров`ю у розмірі 55732,51 грн.; матеріальної шкоди в зв`язку з пошкодженням транспортного засобу в розмірі 546020,00 грн. Окрім того, ОСОБА_7 просив стягнути з ОСОБА_6 у рахунок відшкодування моральної шкоди 200000,00 грн.

У цивільному позові зазначено, що внаслідок вказаної пригоди ОСОБА_7 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи, у зв`язку з чим він тривалий час проходив лікування в медичному закладі, витративши на це власні кошти. До того ж, у цивільному позові зазначено, що внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб, яким керував ОСОБА_7 , отримав механічні пошкодження, при цьому вартість його відновлювального ремонту є вищої, аніж вартість цього транспортного засобу до пошкодження. Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку від 22.01.2024 ринкова вартість автомобіля SKODA OKTAVIA А7, реєстраційний номер НОМЕР_2 до пошкодження складає 546020,00 грн., що і є сумою матеріального збитку.

Під час судового розгляду представником потерпілого ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_9 подано заяву, за якою, з урахуванням висловленої ОСОБА_7 позиції в судовому засіданні, від вимог щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди, що заявлені до ОСОБА_6 , потерпілий відмовився, оскільки останньою було повністю компенсовано заподіяну нею шкоду в розмірі 315000,00грн. У зв`язку з цим ОСОБА_7 просив стягнути з цивільного відповідача АТ «СГ «ТАС» заподіяну матеріальну шкоду в передбачених страховим полісом межах у розмірі 220000,00 грн. та шкоду, спричинену здоров`ю, у розмірі 40071,70 грн.

За таких обставин суд приймає відмову ОСОБА_7 від цивільного позову в частині вимог до ОСОБА_6 , а тому провадження в цій частині вимог цивільного позову підлягає закриттю.

Щодо цивільного позову до АТ «СГ «ТАС» варто зазначити таке.

Цивільний відповідач АТ «СГ «ТАС», будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, свого представника до суду не направив, до подання представником ОСОБА_7 заяви про відмову від частини заявлених вимог надав відзив на позовну заяву з приводу вимог цивільного позову, в яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог за необґрунтованістю та недоведеністю. У відзиві цивільний відповідач просив у задоволенні позову відмовити з тих підстав, що ОСОБА_7 не доведено: виникнення цивільно-правової відповідальності страхувальника; суму відшкодування заподіяної матеріальної шкоди, оскільки при її визначенні не було враховано вартість залишків транспортного засобу; витрати, понесені на лікування в розмірі 55732,51 грн., оскільки належних та допустимих доказів таких витрат надано лише на суму 40071,70 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

Частиною 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Обов`язок відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, у тому числі, якщо йдеться про вчинення злочину, передбаченого статтею 286 КК України, обумовлений не порушенням певного договірного зобов`язання, а фактом спричинення шкоди майну, здоров`ю та життю людини.

Право особи у випадку завдання шкоди кримінальним правопорушенням, передбаченим статтею 286 КК України, порушене саме фактом заподіяння такої шкоди. А тому особа вправі самостійно обирати способи відшкодування такої шкоди. Це узгоджується зі статтями 15, 16 ЦК України.

Відповідно до ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Законодавець передбачає дві підстави для виплати страхового відшкодування потерпілому. Перша з них - передбачена статтею 35 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV). Шкода може бути відшкодована на підставі звернення потерпілого до страховика за умови подання ним відповідної заяви про таке відшкодування.

Інший спосіб передбачає можливість звернення за відшкодуванням до суду з вимогою до страховика про відшкодування шкоди та ухвалення відповідного судового рішення. Так, згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закон № 1961-IV рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду у разі, якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

При цьому, потерпіли особа не зобов`язана звертатися до особи, в якої застраховано цивільно-правову відповідальність заподіювача шкоди. Таке право, враховуючи висновок, викладений у рішенні Конституційного Суду України від 09.07.2002 № 15-рп/2002, може бути реалізоване безпосередньо шляхом подання відповідного позову до суду. Можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами в залежність від використання суб`єктом правовідносин інших засобів правового захисту. Держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов`язком особи, яка потребує такого захисту.

До того ж, згідно правової позиції Верховного Суду у складі Касаційного кримінального суду у постанові від 02.11.2022 (справа № 511/1653/20) потерпілий у кримінальному провадженні за ст. 286 КК має право на виплату страхового відшкодування як за процедурою, передбаченою ст. 35 Закон № 1961-IV, так і шляхом звернення за відшкодуванням до суду з вимогою про відшкодування шкоди й ухвалення відповідного судового рішення. Протилежний підхід, який робив би залежним право потерпілого на компенсацію за результатами кримінального провадження від попереднього звернення чи незвернення із заявою про виплату страхового відшкодування, призвів би до істотного обмеження його права на судовий захист у кримінальному процесі, встановленого ст. 128 КПК.

Отже, наведене дає підстави зробити висновок, що звернення потерпілого до страховика із заявою про здійснення страхового відшкодування є позасудовою процедурою здійснення страхового відшкодування, яка загалом не виключає право особи безпосередньо звернутися до суду з позовом про стягнення відповідного відшкодування.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).

Закон № 1961-IV є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У цьому Законі визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

За вимогами статті 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-IV).

Пунктом 9.4 статті 9 Закону № 1961-IV встановлено, що страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Судом встановлено, що цивільна відповідальність власника транспортного засобу RENAULT DUSTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС», що підтверджується полісом серії НОМЕР_3 . Розмір страхової виплати за вказаним полісом на одного потерпілого: за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, становить 320000 грн.; за шкоду, заподіяну майну, становить 160000,00 грн.

Також установлено, що транспортний засіб RENAULT DUSTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , додатково забезпечений страховиком Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» відповідно до договору добровільного комплексного страхування транспортних ризиків, який діє додатково до полісу серії ЕР-216883983. Відповідно до цього договору цивільна відповідальність власника зазначеного транспортного засобу була добровільно застрахована і страхова сума за ним за програмою «Автоцивілька Плюс» складає 60000,00 грн.

Згідно з приписами ст. 29 Закону № 1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються, серед іншого, витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до статті 23 Закону № 1961-IV шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є зокрема шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

У судовому засіданні судом досліджено надані представником потерпілого медичні документи ОСОБА_7 та копії квитанцій щодо витрат, понесених на лікування потерпілого.

Згідно із ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ст. 24 Закону № 1961-IV у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження потерпілим надано документальне підтвердження на придбання медичних препаратів, медичних послуг та медичного обладнання на суму 40071,70 грн., які підлягають стягненню з відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС».

До того ж, з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» у рахунок відшкодування матеріальної шкоди в зв`язку з пошкодженням транспортного засобу підлягає стягненню страхова сума в загальному розмірі 220000,00 грн.

За таких обставин, судом визначається шкода, заподіяна здоров`ю потерпілого, яка визначена судом у розмірі - 40071,70 грн., та шкода в зв`язку з пошкодженням транспортного засобу, яка визначена судом у розмірі 220000,00 грн., а тому з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_7 підлягає стягненню матеріальна шкода в загальному розмірі 260071,70 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 3000 (три тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 51000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень з позбавлення права керувати транспортними засобами на 1 рік.

Прийняти відмову ОСОБА_7 від цивільного позову до ОСОБА_6 .

Закрити провадження в цивільному позові ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину.

Цивільний позов ОСОБА_7 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, - задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в зв`язку з пошкодженням транспортного засобу 220000 (двісті двадцять тисяч) грн. 00 коп. та шкоди, заподіяної здоров`ю, 40071 (сорок тисяч сімдесят один) грн. 70 коп., а всього стягнути 260071 (двісті шістдесят тисяч сімдесят один) грн. 70 коп.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22.11.2023, на автомобіль марки RENAULT DUSTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та на автомобіль марки SKODA OKTAVIA А7, реєстраційний номер НОМЕР_2 , - скасувати.

Речові докази в кримінальному провадженні транспортні засоби: RENAULT DUSTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та SKODA OKTAVIA А7, реєстраційний номер НОМЕР_2 , - повернути законним володільцям.

Речовий доказ у кримінальному провадженні: оптичний DVD-R диск, на якому знаходиться копія відеозапису з відеокамери, яка зафіксувала дорожньо-транспортну пригоду, - зберігати в матеріалах справи.

Речовий доказ у кримінальному провадженні: медичну карту стаціонарного хворого № 90 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - залишити в архіві КНП КОР «Київська обласна клінічна лікарня».

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати в кримінальному провадженні за проведення експертиз: № СЕ-19/111-23/64172-ІТ від 27.12.2023 у розмірі 3029,12 грн.; № СЕ-19/111-23/64173-ІТ від 28.12.2023 у розмірі 3029,12 грн.; № СЕ-19/111-23/64175-ІТ від 17.01.2024 у розмірі 4543,68 грн.; СЕ-19/111-24/6571-ФП від 07.05.2024 у розмірі 4543,68 грн.; СЕ-19/111-24/28965-ІТ у розмірі 3786,40 грн., а всього стягнути 18932 (вісімнадцять тисяч дев?ятсот тридцять два) гривень.

Вирок суду може бути оскаржено учасниками процесу протягом 30-ти днів з моменту його проголошення до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ірпінський міський суд Київської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не будо подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1