Справа № 308/2215/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції скаргу підозрюваного ОСОБА_4 , адвокатів ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , на повідомлення про підозру, -

ВСТАНОВИВ:

12.06.2025 року до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшла скарга підозрюваного ОСОБА_4 , адвокатів ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , про скасування повідомлення старшого слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_6 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, від 06.02.2025 у кримінальному провадженні №0000106 від 15.04.2024 року.

Скаргу мотивовано тим, що 06 лютого 2023 року зранку в 09:00 год. старший слідчий Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) ТУ ДБР у місті Львові, ОСОБА_7 на території православної церкви по вул. Православна Набережна у місті Ужгороді з невідомими фізичними особами без впізнавальних знаків за 2 хвилини вибірково зачитав 10 аркушів тексту який він назвав повідомленням про підозру журналісту ОСОБА_4 (наголошуємо: НЕ ПОСАДОВІЙ ОСОБІ!)

Зазначають, що ОСОБА_4 зателефонував адвокатові і попросив приїхати та надати правничу допомогу. Адвокат повідомив - що на протязі 10 хвилин буде, однак старший слідчий 6 слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) ТУ ДБР у місті Львові, ОСОБА_7 порушив закон і відмовився зачекати адвоката - залишив надрукований ним текст повідомлення у металевій огорожі та втік разом невідомими фізичними особами без впізнавальних знаків з території церкви. Адвокат приїхав в 09:10 год. 06 лютого 2025 року до церкви, однак дебеерівці вже втекли..

Заявники стверджують, що органом досудового розслідування було порушено процедуру та порядок вручення повідомлення про підозру за ч. 2 ст. 367 КК України встановлену законом, адже відсутній суб`єкт кримінального правопорушення так як повідомлення про підозру вручене журналісту громадянину ОСОБА_4 , в якого 08 листопада 2019 року закінчився контракт і він не є посадовою особою Ужанського національного природного парку на дату вручення повідомлення про підозру 06 лютого 2025 року! Отже, захисник адвокат взяв залишені старшим слідчим ДБР ОСОБА_8 документи і ознайомився із повідомленням про підозру яке оформлене не посадовій особі, а журналісту - громадянину ІНФОРМАЦІЯ_1 на прізвище ОСОБА_4 .

Зазначають, що обрано НЕЗАКОННИЙ СПОСІБ вручення повідомлення про підозру старшим слідчим ТУ ДБР ОСОБА_9 відсутня подія кримінального правопорушення!

Вважають, що в тексті повідомлення про підозру відсутні об`єктивні докази обґрунтованості повідомлення про підозру; відсутня подія кримінального правопорушення та відсутній склад кримінального правопорушення, відсутні будь-які письмові докази, які свідчать про те, що саме у діях чи бездіяльності бувшого директора Ужанського НПП ОСОБА_4 (період перебування на посаді 10.11.2014 рік по 08.11.2019 рік) наявний склад злочину передбачений ч.2 ст. 367 КК України, відсутні важливі істотні дані про період перебування на посаді директора Ужанського НПП та номер Наказу яким був призначений на посаду ОСОБА_4 , а також відсутні його посадові обов`язки.

Стверджують, що строк притягнення до відповідальності за ч. 2 ст. 367 КК України в даному конкретному випадку закінчився - 08.11.2024 року.

Вказують, що слідство не встановило де знаходяться ОРИГІНАЛИ «незаконних рішень сільських рад про податки і збори» - та не надало докази оприлюднення та надіслання місцевими сільськими радами рішень сесій Про податки і збори у 2018 - 2021 роках до Ужанського НПП та Велико березнянській податковій інспекції, а тим самим порушили ч. 2 ст. 19 Конституції України.

Зазначають, що в рамках зазначеного кримінального провадження відсутні докази та посилання слідчого з прокурором на експертизи та експертні висновки - на основі яких базується підозра

Стверджують, що на даний час існують рішення суду які набрали законної сили і є обов`язковими до виконання і для старшого слідчого ОСОБА_10 і для прокурора ОСОБА_11 про те, що рішення сільських рад мають (мали) юридичну силу на той період (2018 - 2020 роки) ! І саме в той період суб`єкт владних повноважень Великоберезнянська податкова інспекція ГУ ДПС в Закарпатській області мала право (і зобов`язана була) проводити перевірки та в повному обсязі нараховувати та стягувати в бюджет держави податки та збори

Отже, виходячи із рішень суду які мають преюдиційне значення в нашому випадку ГУ ДПС в Закарпатській області не мала права у червні місяці 2024 року під час проведення позапланої перевірки застосовувати НЕОПРИЛЮДНЕНІ ТА НЕЧИННІ РІШЕННЯ СІЛЬСЬКИХ РАД ВЕЛИКОБЕРЕЗНЯНСЬКОГО РАЙОНУ ПРО ПОДАТКИ І ЗБОРИ за 2018 рік, за 2019 рік та за 2020 роки!

Виходячи із вищезазначеного перевірка податківців була незаконна та свавільна, а складений ними Акт перевірки та сформовані на підставі цього акту перевірки податкові повідомлення-рішення - є нікчемними.

Стверджують, що у повідомленні про підозру відсутні будь-які належні і допустимі докази того, що на помилкові висновки слідчого та прокурора директор Ужанського НПП був на робочому місці і 30 січня та 30 лютого 2019 року цифровим підписом формував податкові декларації...

Вважають, що слідчий та прокурор зробили помилкові висновки, адже у них відсутні докази надсилання та отримання ГУ ДПС в Закарпатській області належних і допустимих доказів Рішень Про податки і бори сільських рад Великоберезнянського району Закарпатської області !

Звертають увагу, що відсутні оригінали податкових декларацій Ужанського національного природного парку за 2019, 2020, 2021 рікю

Відтак, вважають, що станом, на 06 лютого 2025 року повідомлення про підозру складено з порушеннями вимог закону і не вручено у спосіб передбачений ст. 276 КПК України - що є прямим порушенням в діях старшого слідчого ТУ ДБР та прокурорів ст. 278 КПК України.

Вказують, що Старшим слідчим ДБР порушена ст. 42 п. 3 КПК України « на першу вимогу мати захисника і зустріч із ним незалежно від часу…», що не було надано можливості 06 лютого 2025 року та не забезпечено на вимогу особі якій повідомили про підозру на отримання правової допомоги адвоката ( захисника).

Вказуєть, що необґрунтованість підозри підтверджується вище зазначеним переліком доказів, а саме:

А) відсутні достовірні докази, а саме належна експертиза, яка б довела - хто і якими електронними (ЕЦП) підписував, формував і надсилав податкові декларації.

Б) чи підписували і подавали виконуючі обов`язки директора Ужанського НПП та можливо інші уповноважені особи.

Сторона захисту просить слідчого суддю врахувати ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 04 березня 2025 року.

Скаржники вказують, що враховуючи ГОЛОВНЕ, що старший слідчий ДБР та прокурори порушили 5 річний строк притягнення до відповідальності за ч. 2 ст. 367 КК України - який закінчився 08 листопада 2024 року сторона захисту просить слідчого суддю Ужгородського міськрайонного суду застосувати три постанови Закарпатського апеляційного суду від 07 травня 2025 року в справі № 308/313/24 якими скасовано три ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду та скасовано три повідомлення про підозру громадянам: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 !

З огляду на вищевказане просять:

1.Безпосередньо в судовому засіданні дослідити ДВА Накази Міністерства : «Про призначення на посаду директора Ужанського НПП ОСОБА_4 10.11.2014 року» та Наказ «Про звільнення з посади директора Ужанського НПП ОСОБА_4 08.11.2019 року» - що надасть право слідчому судді Ужгородського міськрайонного суду встановити порушення СТРОКУ органом досудового розслідування 5 річного строку притягнення до кримінальної відповідальності за нетяжкий злочин за ч. 2 ст. 367 КК України.

2.За наслідками публічного розгляду скарги в суді та БЕЗПОСЕРЕДНЬОГО дослідження всіх наявних належних і допустимих доказів та застувавши Постанову Верховного Суду від 17 лютого 2025 року в справі № 283/1638/23 провадження № 51 - 6262 кмо 23 - повідомлення про підозру директору Ужанського НПП ОСОБА_4 від 06 лютого 2025 року у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України у кримінальному провадженні № 0000106 від 15.04.2024 р. - скасувати.

13.06.2025 прокурором ОСОБА_15 подано до суду лист, яким повідомив, що доводи сторони захисту про ніби то порушення слідчим способу вручення повідомлення про підозру, про відсутність об`єктивних доказів обґрунтованості підозри та відсутність складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України у діях ОСОБА_4 - є безпідставними. Обґрунтованість повідомленої 06.02.2025 ОСОБА_4 підозри підтверджується серед іншого, здобутими органом досудового розслідування документами серед яких: акт документальної позапланової перевірки ГУ ДПС у Закарпатській області від 17.06.2024 №7981/07-16-07-04/30104729, висновок експерта від 02.08.2024 №СЕ-19/107-24/7861 /ЕК, показами свідків та іншими матеріалами кримінального провадження. Крім того, обґрунтованість та законність вручення підозри підтверджується ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 17.02.2025 у справі № 308/2215/25, законність та обґрунтованість якої підтверджена Закарпатським апеляційним судом. Вимоги сторони захисту про закриття прокурором кримінального провадження № 0000106 на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України теж вважає безпідставними.

Зазначив, що у кримінальному провадженні № 0000106 06.02.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у неналежному виконанні службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України. Слідчим Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові за дорученням прокурора 28.03.2025 сторонам у кримінальному провадженні № 0000106 надіслано повідомлення про завершення досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні та про відкриття матеріалів досудового розслідування з визначенням графіку ознайомлення (із 28.03.2025, у робочі дні, із 10:00 по 17№30, з врахуванням обіднього часу із 13:00 по 14:00, попередньо узгодивши час та тривалість ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, із слідчим, у телефонному режимі).

Оскільки сторона захисту (підозрюваний ОСОБА_4 та його адвокати) зволікають з ознайомленням з матеріалами, до яких їм надано доступ, ухвалою слідчого судді від 24.04.2025 у справі № 308/13567/24 у відповідності до вимог частини десятої ст. 290 КГЖ України встановлено строк для ознайомлення з матеріалами до 16.05.2025. Таким чином, у кримінальному провадженні № 0000106 від 15.04.2024 станом на 13.05.2025 не сплинуло двох місяців з дня повідомлення особі про підозру, оскільки строк з 29.03.2025 і до моменту отримання письмового підтвердження від сторони захисту факту надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів (ч. 9 ст. 290) або встановлення слідчим суддею строку ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, не включається у строки, передбачені ст. 219 КПК України.

Станом на 13.05.2025 від сторони захисту у відповідності до положень ч. 9 ст. 290 КГЖ України не отримано письмового підтвердження про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження. Водночас, інформую, що стороною обвинувачення уже неодноразово розглянуто клопотання ОСОБА_3 про скасування підозри та закриття кримінального провадження № 0000106. Прийняті рішення не оскаржено. Крім того, більше десятка скарг ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_16 про скасування підозри від 06.02.2025 були предметом слідчих суддів Ужгородського міськрайоннош суду (справа № 308/11136/24) - по усіх скаргах ОСОБА_3 відмовлено, а Закарпатський апеляційний суд підтверджував законність та обґрунтованість ухвал слідчих суддів.

Просить розглянути скаргу ОСОБА_3 без його участі, оскільки з поважних причин не зможе забезпечити участь. Скарга ОСОБА_3 а є безпідставною/немотивованою, а націлена виключно на затягування процесу та незгоди з оголошеною ОСОБА_4 06.02.2025 підозри у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч. 2 ст. 367 КК України. Водночас, інформує, що стороною захисту проігноровано запрошення/виклик прокурора з`явитись для отримання копії обвинувального акту та копії реєстру матеріалів кримінального провадження. З огляду на вжиті прокурором усі можливі засоби (надсилання на пошту, електронну пошту копії обвинувального акту та копії реєстру матеріалів кримінального провадження 0000106) 21.05.2025 обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, у відповідності до вимог ст. 293 КПК України, надіслано у Великоберезнянський районний суд. Великоберезнянським районним судом підготовче засідання призначено на 16.06.2025 о 15:00, справа №298/788/25. З огляду на вказане, просить:- розглянути скаргу ОСОБА_3 без йогоучасті, оскільки зайнятий у інших судових процесах, зокрема у Рахівському районному суді (справа 305/1464/24);- відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 , поданої в інтересах ОСОБА_4 про скасування підозри від 06.02.2025

У судовому засіданні захисник ОСОБА_3 подану скаргу підтримав з підстав зазначених у такій.

Адвокат ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився та не авторизувався у режимі відеоконференції.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про розгляд скарги.

Заслухавши пояснення адвоката ОСОБА_3 , враховуючи наведене та дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Слідчим суддею встановлено, що слідчими Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові проводиться досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке 15.04.2024 року внесені до ЄРДР за №0000106, попередня правова кваліфікація ч.2 ст. 367 КК України.

Як вбачається з матеріалів скарги 06 лютого 2025 року у даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

Правова кваліфікація дій підозрюваного ОСОБА_4 - ч. 2 ст.367 КК України, тобто підозрюється у неналежному виконанні службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.367 КК України.

Слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 24.04.2025 року встановлено строк для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження №0000106 від 15.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.367 КК України для підозрюваного ОСОБА_4 та його адвокатів ОСОБА_3 та ОСОБА_5 тривалістю до 16.05.2025 року, після завершення якого сторона захисту буде вважатися такою, що реалізувала своє право на доступ до матеріалів.

Встановлено, що згідно супровідного листа Закарпатської обласної прокуратури №31-1468/24 від 21.05.2025 , у порядку ст. 293 КПК України Великоберезнянському районному суду направлено обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, відомості про яке 15.04.2024 року внесені до ЄРДР за №0000106.

Відповідно до ч. 1ст. 24 КПК Україникожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначенийст. 303 КПК України.

Зокрема, у відповідності до п. 10 ч.1ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення слідчого, прокурора про повідомлення про підозру після двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом.

Слідчий суддя зазначає, що КПК України не містить положень, якими були б визначені підстави для скасування повідомлення про підозру, та не встановлює будь-яких обмежень щодо предмету перевірки слідчим суддею такого повідомлення.

Однак, враховуючи положення ст.8,22,26, глави22 КПК України, зважаючи на правову природу зазначеного виду оскарження, враховуючи зміст скарги сторони захисту, в ході його здійснення слідчим суддею загалом перевіряється наявність підстав для повідомлення про підозру, зміст такого повідомлення про підозру та дотримання стороною обвинувачення процесуального порядку такого повідомлення.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку про можливість розгляду Скарги.

Кримінальний процесуальний кодекс України не містить положень, якими були б визначені підстави для скасування повідомлення про підозру та не встановлює будь-яких правил та обмежень щодо предмету перевірки слідчим суддею повідомлення про підозру.

Крім того, питання повідомлення особи про підозру врегульоване нормами глави 22 КПК України.

Так, чинні положення КПК України містять вимоги щодо змісту письмового повідомлення про підозру (ст. 277 КПК України), випадки, за яких повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 КПК України, (ч. 1 ст. 276 КПК України), порядок вручення письмового повідомлення про підозру (ст. 278 КПК України), перевірку щодо дотримання яких слідчий суддя має здійснити під час вирішення питання щодо наявності підстав для скасування повідомлення про підозру.

Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання (ч.ч. 1, 2 ст. 278 КПК України).

Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 277 КПК України, повідомлення про підозру має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Аналіз зазначених положень КПК України дає підстави для висновку, що під час розгляду скарг на повідомлення про підозру предметом перевірки слідчого судді є (1) питання дотримання вимог щодо змісту повідомлення про підозру та процесуального порядку вручення повідомлення про підозру, (2) питання дотримання стандарту "достатніх доказів" для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Відповідну перевірку слідчий суддя здійснює виключно з метою судового контролю за дотриманням саме прав, свобод та інтересів особи у кримінальному провадженні.

За висновком Великої Палати Верховного Суду, що викладений у постанові від 11.12.2019 у справі №536/2475/14-к, вручення процесуального документа (повідомлення про підозру), а також повідомлення і роз`яснення (за необхідності) прав підозрюваному є кінцевим етапом, яким завершується процедура здійснення повідомлення про підозру.

В тому разі, якщо підставою скасування повідомлення про підозру є порушення вказаних процесуальних норм, то можна зробити висновок про недійсність повідомлення про підозру з моменту його (повідомлення) здійснення.

Положення чинного кримінального процесуального законодавства не розкривають суті поняття «достатні докази для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення», яке застосовується у п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України.

Разом з тим, системний аналіз норм КПК України та практики ЄСПЛ (зокрема, рішення у справах «Фокс, Кембел і Хартлі проти Сполученого Королівства», «Лабіта проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану», «Нечипорук і Йонкало проти України») свідчить про наявність в кримінальному процесуальному законодавстві України понять, які відповідають різним стандартам доказування (переконання) - стандарт "обґрунтованої підозри", переконання (доведення) "поза розумним сумнівом" та стандарти "достатніх підстав (доказів)". Стандарт достатніх підстав (доказів) використовується в широкому колі різноманітних ситуацій, що виникають в ході кримінального провадження, тому вони не є сталими, а залежать від конкретної ситуації, мети постановлення тих чи інших процесуальних рішень, вчинення процесуальних дій та їх правових наслідків.

Як вбачається із конструкції пункту 3 частини 1 статті 276 КПК України, повідомлення про підозру передбачає дотримання стандарту "достатніх підстав (доказів)". У цьому контексті слідчому судді необхідно з`ясувати яким є зміст цього стандарту саме з метою повідомлення особі про підозру.

Рівень обґрунтованості, доведеності підозри має корелювати зі ступенем обмеження прав і свобод підозрюваного, що випливають та/або можуть бути пов`язані із прийняттям відповідного процесуального рішення чи вчинення процесуальної дії. При цьому, чим більшим є втручання в права, свободи і законні інтереси людини, тим більшою має бути «вага» і «якість» доказів, якими обґрунтовується її причетність до скоєння відповідного кримінального правопорушення. Отже, застосування такого стандарту доказування і відповідно його перевірки слідчим суддею залежить від рівня обмеження прав, свобод та інтересів людини внаслідок повідомлення її про підозру.

Так, враховуючи ступінь і характер обмежень прав і свобод підозрюваного, стосовно якого застосовується/обирається запобіжний захід, ступінь обґрунтованості підозри для прийняття такого рішення має досягати найвищого рівня, який встановлюється КПК на стадії досудового розслідування. З урахуванням характеру обмежень прав і свобод підозрюваного, стосовно якого прийнято рішення про здійснення спеціального досудового розслідування, стандарт «наявність достатніх доказів для підозри особи», який передбачений у ч. 2 ст. 297-4 КПК України, має досягати рівня нижче середнього у порівнянні з найвищим рівнем, який встановлюється КПК на стадії досудового розслідування.

Разом з тим, у відповідності до положень статті 42 КПК України, з моменту повідомлення особі про підозру, вона набуває статусу підозрюваного, обсяг процесуальних прав якого значно більший, ніж у особи, якій таке повідомлення ще не вручене (хоча фактичні обставини можуть свідчити про подібну перспективу), та з моментом повідомлення особі про підозру фактично пов`язується початок реалізації принципу змагальності в кримінальному процесі. Саме у зв`язку із цим пункт 3 частини 1 статті 276 КПК закріплює обов`язок, а не право здійснити повідомлення про підозру, оскільки неповідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення при наявності достатніх доказів для цього тягне порушення таких загальних засад кримінального провадження, як забезпечення права на захист та змагальність сторін.

У разі, коли повідомлення про підозру спричиняє лише виникнення обов`язків підозрюваного, які передбачені пунктами 1 та 3 частини 7 статті 42 КПК України, та не тягне для нього інших обмежень, наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення може досягати мінімального рівня відповідного стандарту доказування (переконання), необхідного для виправдання відповідного втручання в права, свободи і законні інтереси людини.

З огляду на викладене, стандарт «достатніх підстав (доказів)» для мети повідомлення особі про підозру є набагато нижчим ніж стандарт «обґрунтованої підозри», адже останній згідно до п.1 ч.3 ст. 132 КПК використовується для обґрунтування необхідності значно серйознішого обмеження прав, свобод і законних інтересів людини через, зокрема, застосування заходів забезпечення кримінального провадження, та є нижчим, ніж стандарт «наявність достатніх доказів для підозри особи», який застосовується при вирішенні питання про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування відносно підозрюваного. Так, останній також використовується для обґрунтування необхідності обмеження прав, свобод і законних інтересів підозрюваного з огляду на положення ст.ст. 279-1 - 279-5 КПК України, однак менш серйознішого у порівнянні з обмеженнями, яких людина зазнає внаслідок застосування відносно неї заходів забезпечення кримінального провадження.

Враховуючи, що стандарт «достатніх підстав (доказів)» є нижчим ніж стандарт «обґрунтованої підозри» та стандарт «наявність достатніх доказів для підозри особи», який застосовується при вирішенні питання про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування відносно підозрюваного, для цілей повідомлення особі про підозру він передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і вони є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування до висунення обвинувачення або спростування такої підозри.

Факти, що підтверджують наявність достатніх підстав (доказів) для підозри, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт "достатніх підстав (доказів)" не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для здійснення повідомлення про підозру.

Перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст. 17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.

Визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду (ст. 89 КПК України).

На стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття "обґрунтована підозра" як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п.175 Рішення в справі "Нечипорук і Йонкало проти України" (заява N42310/04, рішення від 21 квітня 2011 року, остаточне 21.07.2011)), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Стандарт доказування для цілей розгляду скарг на повідомлення про підозру

Слідчий суддя, суд при розгляді скарг на повідомлення про підозру в межах перевірки доводів щодо необґрунтованості підозри має оцінити, чи досягнуто стороною обвинувачення стандарт переконання «достатніх підстав» для цілей повідомлення про підозру, який передбачений у пункті 3 частини 1 статті 276 КПК.

Стандарт «достатніх підстав» для цілей повідомлення особі про підозру передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і вони є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування для висунення обвинувачення або спростування такої підозри.

Цей стандарт доказування є нижчим ніж стандарт «обґрунтована підозра» [для цілей застосування запобіжного заходу], який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Зазначене обумовлено тим, що стандарт доведення «обґрунтована підозра» використовується для обґрунтування необхідності обмеження прав, свобод і законних інтересів людини при застосуванні запобіжних заходів.

Наведена позиція є усталеною в практиці Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду щодо цього питання (ухвали від 03.10.2019 у справі № 760/24486/19, від 11.02.2021 у справі №991/9821/20, від 28.04.2021 у справі № 991/2374/21, від 12.01.2022 у справі № 991/8424/21, від 29.11.2023 у справі № 991/6500/23, від 19.09.2023 у справі № 991/7413/23, від 23.01.2024 у справі № 991/11249/23, від 29.08.2024 у справі № 991/5889/24, від 29.08.2024 у справі № 991/6360/24, від 10.09.2024 у справі № 991/5224/24 тощо).

Аналогічна правова позиція зазначена в ухвалі Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 24.03.2025 року у справі №991/741/25.

Як вбачається із повідомлення про підозру від 06.02.2025 року, в ній вказані зміст підозри та правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність. Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, внаслідок чого підозра може бути змінена. Процедура повідомлення про підозру ОСОБА_4 слідчим виконана відповідно до вимог чинного законодавства.

Щодо доводів про порушення порядку здійснення повідомлення про підозру

Частина доводів, наведених у скарзі захисника, стосується стверджуваних порушень порядку вручення повідомлення про підозру ОСОБА_4 . Так, на переконання захисника, повідомлення про підозру не було вручене ОСОБА_4 у порядку встановленому КПК.

Отже, захисник вважає, що порушення порядку вручення повідомлення про підозру може мати своїм наслідком ухвалення слідчим суддею рішення про скасування повідомлення про підозру.

Проте слідчий суддя не може погодитись із такими доводами, з огляду на таке.

Повідомлення про підозру є системою процесуальних дій та рішень слідчого або прокурора під час досудового розслідування, спрямованих на формування законної та обґрунтованої підозри за умови забезпечення особі, яка стала підозрюваною, можливості захищатися усіма дозволеними законом засобами та способами.

Процедуру здійснення повідомлення про підозру особі можна умовно поділити на три етапи: 1) етап прийняття рішення щодо необхідності здійснення особі повідомлення про підозру; 2) етап об`єктивації/вираження сформованого внутрішнього волевиявлення уповноваженої посадової особи щодо прийнятого рішення в зовнішню форму шляхом складання тексту повідомлення про підозру та його підписання; 3) етап доведення інформації до відома адресата, щодо якого прийняте рішення про повідомлення про підозру (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 у справі № 536/2475/14-к, провадження № 13-34кс19).

З наведеного, можна зробити висновок, що перші два етапи повідомлення про підозру, мають своїм результатом прийняття слідчим чи прокурором відповідного процесуального рішення - повідомлення про підозру, а останній етап, охоплює собою низку процесуальних дій щодо доведення інформації про таке рішення до особи, стосовно якої прийняте рішення про повідомлення про підозру, а також роз`яснення наданих їй прав.

Посилання сторони захисту та підозрюваного ОСОБА_4 на порушення прав ОСОБА_4 внаслідок нероз`яснення останньому прав при повідомленні про підозру , стороною захисту не доведена та спростовується матеріалами клопотання, згідно якого вказано, що «06 лютого 2023 року зранку в 09:00 год. старший слідчий Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) ТУ ДБР у місті Львові, ОСОБА_7 на території православної церкви по вул. Православна Набережна у місті Ужгороді з невідомими фізичними особами без впізнавальних знаків за 2 хвилини вибірково зачитав 10 аркушів тексту який він назвав повідомленням про підозру. ОСОБА_4 зателефонував своєму адвокатові і попросив приїхати та надати правничу допомогу…».

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Відповідно до положень ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором, а також визначено вимоги, яким це повідомлення має відповідати.

Зміст повідомлення про підозру ОСОБА_4 узгоджується з вимогами вказаної статті, і доводи скарги щодо відсутності обов`язкових складових, що передбачені вимогами ст. 277 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду в порядку вимог ст. 303 КПК України.

Під час досудового розслідування у повідомленні зазначається стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, які відомі на момент здійснення повідомлення про підозру.

При цьому слідчим суддею на даній стадії провадження не перевіряється наявність всіх елементів складу кримінального правопорушення, наведені у повідомленні про підозру.

Наведені обставини у повідомлені про підозру мають бути достатніми вважати, що особа могла вчинити вказане кримінальне правопорушення.

Даних на спростування зазначеного стороною захисту під час розгляду скарги за ст. 303 КПК України надано не було.

Слідчим суддею в ході судового розгляду Скарги встановлено наявність в матеріалах кримінального провадження такого об`єму зібраних доказів, які на день складення Повідомлення про підозру в своїй сукупності та взаємозв`язку відповідають тому мінімальному рівню стандарту "достатніх підстав (доказів)", що закріплений в п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України, та давали стороні обвинувачення підстави для підозри ОСОБА_4 у вчиненні ним злочину.

Даючи оцінку дотримання стандарту «достатніх підстав (доказів)» для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення в контексті наявності доказів, які лише об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення), слідчий суддя вважає, що даних для доведення причетності ОСОБА_4 до інкримінованого йому злочину достатньо. Стороною захисту не наведено у Скарзі обставин, які б очевидно та беззаперечно вказували на будь-яку непричетність підозрюваного до злочину, у вчиненні якого йому повідомлено про підозру.

Щодо доводів скарги про відсутність складу інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, то слідчий суддя при розгляді скарги на повідомлення про підозру має оцінити достатність та належність доказів лише стосовно того чи має місце переконання за стандартом достатності доказів для цілей повідомлення про підозру. Здійснюючи судовий контроль під час оскарження повідомлення про підозру, слідчий суддя не наділений повноваженням встановлювати в діях підозрюваного склад того чи іншого злочину. Крім того, за змістом статті 277 КПК України Повідомлення про підозру повинно містити правову кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру. У Повідомленні про підозру, що оскаржується, зазначена правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та стислий виклад фактичних обставин такого кримінального правопорушення, тобто вказані вимоги процесуального закону стороною обвинувачення дотримані.

На стадії досудового розслідування оцінка наявних в матеріалах кримінального провадження доказів здійснюється не в рамках оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а в контексті визначення вірогідності та достатності підстав причетності особи до вчинення кримінального правопорушення. Саме при розгляді кримінального провадження по суті суд, відповідно до положень ст. 94 КПК України, дослідивши всі обставини, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку може прийняти рішення щодо стадії кримінального правопорушення, за наявності підстав, встановити наявність / відсутність в діях особи складу кримінального правопорушення.

На даному етапі кримінального провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, наявність чи відсутність в діях підозрюваного складу того чи іншого кримінального правопорушення, адже такі висновки опосередковано пов`язані з питанням винуватості особи у вчиненні злочину. Крім того, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, їх кваліфікація та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Зі змісту Повідомлення про підозру вбачається, що у ньому зазначено всі необхідні відомості, визначені ст. 277 КПК України, а саме: прізвище та посаду прокурора, який здійснює повідомлення про підозру; анкетні відомості ОСОБА_4 ; номер кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; зміст підозри; правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , час, місце вчинення злочину, а також відомості щодо інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; права підозрюваного ОСОБА_4 , підпис прокурора та слідчого, які здійснювали повідомлення.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що Повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України відповідає вимогам ст. 277 КПК України, докази є достатніми, аби стверджувати про причетність його до вчинення вказаного злочину, відповідають стандарту «достатніх підстав (доказів)» для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, письмове Повідомлення про підозру складено та вручено ОСОБА_4 , уповноваженою на це особою та у спосіб, передбачений ч. 1 ст. 278 КПК України.

За таких обставин слідчий суддя не знаходить підстав для висновків, що повідомлення ОСОБА_4 про підозру було здійснено без достатніх доказів.

Зміст повідомлення про підозру є зрозумілим та дає уявлення щодо кожного з елементів відповідного кримінального правопорушення.

Заперечення захисника фактично зводяться до необхідності встановлення усіх обставин інкримінованих кримінальних правопорушень та надання оцінки окремим, зібраним стороною обвинувачення доказам, що здійснюється на підставі всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, на підставі оцінки кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку за результатами судового розгляду.

Повідомлення про підозру повинно відображати наявний та достатній у сторони обвинувачення об`єм даних вважати, що особа причетна до вчинення кримінального правопорушення, та не повинно містити всі необхідні обставини для встановлення вчинення кримінального правопорушення, як то обвинувальний акт.

Слідчий суддя ретельно дослідив зміст підозри та дійшов висновку, що вона не є на стільки неконкретною, внаслідок чого стала б незрозумілою, не містила посилань на фактичні дії підозрюваного, ускладнювала або унеможливлювала захист від неї.

Тому, слідчий суддя, не знаходить підстав для скасування повідомлення про підозру на підставі таких доводів.

Щодо доводів сторони захисту про те, що на даний час закінчилися строки давності для притягнення ОСОБА_4 до відповідальності, слідчий суддя зазначає, що відповідно до вимог ст. 49 КК України та ст. 285, 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності здійснюється судом, а тому слідчий суддя не уповноважений надавати оцінку таким обставинам в межах розгляду даної скарги.

Слідчий суддя наголошує, що звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України та за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Системне тлумачення норм кримінального та процесуального закону свідчить про те, що до особи можуть бути застосовані положення ст. 49 КК України у випадках, передбачених цією статтею та за наявності клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності. При цьому таке клопотання подається стороною кримінального провадження, а не виключно підозрюваним, обвинуваченим або засудженим. Разом з тим кримінальний процесуальний кодекс вказує на обов`язковість згоди обвинуваченого на звільнення його саме від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 25 лютого 2021 року у справі №192/3301/16-к.

Отже, слідчий суддя відхиляє доводи захисника, стосовно наявності підстав для скасування повідомлення про підозру у зв`язку з закінченням строків давності за кримінальним правопорушенням, оскільки закінчення таких строків давності має своїм наслідком лише можливість звільнення особи від кримінальної відповідальності чи від покарання, у визначеному КПК порядку.

Аналогічний правовий висновок викладено в ухвалі Вищого антикорупційного суду від 17.04.2023 року у справі №991/3253/23.

Щодо інших доводів сторони захисту у скарзі на повідомлення про підозру, то вони фактично стосуються питань доведеності винуватості та оцінки доказів. Проте з`ясування вказаних обставин не є предметом доказування при розгляді скарги на повідомлення про підозру.

Слідчий суддя також зазначає, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Як в матеріалах поданої скарги, так і в судовому засіданні, стороною захисту не наведено даних, які б спростовували висновок сторони обвинувачення щодо причетності ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

Заперечення сторони захисту фактично зводяться до необхідності встановлення усіх обставин інкримінованого кримінального правопорушення та надання оцінки окремим, зібраним стороною обвинувачення доказам, що здійснюється на підставі всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, на підставі оцінки кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку за результатами судового розгля Під час судового засідання сторона захисту наводила також інші аргументи, які не потребують детального аналізу. При цьому, слідчий суддя виходить з усталеної практики ЄСПЛ. Так, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (§ 29 рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, № 303-A; § 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04). В ході розгляду Клопотання слідчий суддя надав відповіді на всі вагомі аргументи сторін Кримінального провадження.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути, зокрема, про відмову у задоволенні скарги.

Відтак, слідчий суддя дійшов висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись статтями 2, 9, 22, 303, 306-308, 309, 372 КПК України, слідчий судя,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні скарги підозрюваного ОСОБА_4 , адвокатів ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , на повідомлення про підозру у вчиненні злочину, за матеріалами досудового розслідування відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000106 від 15.04.2024 року, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено в 16 год. 50 хв. 17.06.2025 року.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1