ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000092 за апеляційними скаргами прокурора Західної окружної прокуратури міста Дніпра, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2025 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Дніпропетровськ, громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий, останній раз: - 09.12.2022 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.186, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70, ст.75 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати, та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним за ч.4 ст.185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років; на підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання за цим вироком невідбутої частини покарання за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09.12.2022 року, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років 6 місяців; в іншій частині вирок залишити без змін.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що ОСОБА_8 офіційно не працевлаштований, не одружений, не має на утриманні малолітніх та непрацездатних осіб, тобто немає міцних соціальних зв`язків, раніше неодноразово судимий, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, вчинив тяжке кримінальне правопорушення проти власності під час іспитового строку в умовах воєнного стану, вину не визнав. Також під час судового розгляду ОСОБА_8 не висловив каяття, не приніс свої вибачення потерпілій, заходів для відшкодування заподіяної шкоди не вживав. Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , - не встановлено, обставиною, яка обтяжує покарання, є рецидив злочинів.

04.06.2025 року в судовому засіданні суду апеляційної інстанції прокурор надав заяву прокурора Західної окружної прокуратури міста Дніпра, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, про відмову від апеляційної скарги на підставі ч. 1 ст. 403 КПК України.

Водночас, оскільки апеляційна скарга подана також захисником ОСОБА_7 , то суд апеляційної інстанції продовжив розгляд апеляційної скарги захисника.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати як незаконний та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 виправдати за ч.4 ст.185 КК України.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що ОСОБА_8 в судовому засіданні вину не визнав та пояснив, що потерпіла ОСОБА_9 особисто подарувала йому її мобільний телефон та передала пароль доступу до цього телефону.

Також обвинувачений вважає, що вартість мобільного телефону, яка визначена у висновку судової експертизи не відповідає дійсності, оскільки телефон мав пошкодження, на ньому було відсутнє Інтернет з`єднання.

Зазначає, що обвинувачений не заперечував той факт, що він дійсно заклав в ломбард мобільний телефон, який йому подарувала потерпіла, але він мав намір в подальшому його викупити, що підтверджується письмовим договором з ломбарду.

Окрім того, обвинувачений стверджує, що потерпіла написала заяву до правоохоронних органів про крадіжку свого майна з примусу слідчої ОСОБА_10 .

Стверджує, що покази свідка ОСОБА_11 не підтверджують винуватість ОСОБА_8 за ч.4 ст.185 КК України.

Посилається на те, що наявні суперечності щодо моделі викраденого телефону, оскільки у заяві ОСОБА_9 від 21.01.2023 року вказано телефон марки «Sony І 4113», цей же телефон здавався у ломбард, однак у гарантійному талоні вказано модель «Sony Хреrіа 10», у видатковій накладній №01-1580 від 24.12.2021 року мобільний телефон марки «Sony Хреrіа 10 І 4113», у протоколі огляду від 24.01.2023 року зазначено мобільний телефон чорного кольору марки «Sony Хреrіа 10 І4113 Silver» та у висновку судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/104-25/1593-ТВ від 15.01.2025 року досліджена вартість мобільного телефону «Sony Хреrіа 10 І4113 Silver 3/64 GB».

Вважає, що вказаний висновок експерта є недопустимим доказом, оскільки на вирішення експертизи ставилося питання щодо дослідження мобільного телефону «Sony Хреrіа 10 14113 Silver» чорного кольору в робочому стані, тоді як судовий експерт досліджував мобільний телефон іншої марки, а саме, «Sony Хреrіа 10 14113 Silver 3/64 GB». Також мобільний телефон, який належить потерпілій, мав пошкодження, які видно на фототаблиці, а судовий експерт брала до уваги мобільний телефон без пошкоджень. Окрім того, експерт, зробивши висновок про середню вартість телефону, використовувала лише два оголошення, тоді як правильним є не менше трьох оголошень.

Зазначає, що судовий експерт ОСОБА_12 вказаний висновок про вартість телефону назвала ймовірним, розмір похибки неможливо встановити, а отже вартість телефону невизначена. Також експерту ставилось питання щодо встановлення ринкової вартості на момент вчинення злочину мобільного телефону «Sony Хреrіа 10 І4113 Silver», чорного кольору, в робочому стані, у той час коли у ломбард здавався телефон «Sony І4113», що був у використанні.

Враховуючи наведене, вважає, що відсутні достовірні докази вартості викраденого майна.

Стверджує, що обвинувачення побудоване на припущеннях та на допиті зацікавленої особи - слідчої ОСОБА_10 .

Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2025 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.4 ст.185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років; на підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання за цим вироком частково приєнано невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09.12.2022 року, та остаточно ОСОБА_8 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць; також вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.

За обставин, викладених у вироку, ОСОБА_8 , будучи раніше судимим, в тому числі, і за корисливі злочини, маючи не зняту та не погашену судимість, на шлях виправлення не став та, будучи обізнаним про Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в України» та Указ Президента України від 18.11.2022 № 757/2022» «Про продовження строку дії воєнного стану в України», повторно вчинив корисливий злочин, а саме крадіжку чужого майна, яке належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Так, 12.01.2023 року, приблизно о 12.00 годині, ОСОБА_8 перебував за місцем проживання раніше знайомої ОСОБА_13 , а саме, в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , де у нього раптово виник кримінально-протиправний умисел, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна, яке належить потерпілій, та визначив об`єктом свого кримінально - протиправного посягання мобільний телефон чорного кольору марки «Sony Xperia 10 І4113 Silver».

Реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 , в період часу з 12.00 години по 13.00 годину, 12.01.2023 року, перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, і вони є таємними для оточуючих, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, в період воєнного стану в Україні, з корисливих мотивів і особистої зацікавленості, шляхом вільного доступу, зайшов до вітальної кімнати квартири, де взяв рукою та поклав до кишені своєї куртки мобільний телефон чорного кольору марки «Sony Xperia 10 І4113 Silver», вартість якого на момент вчинення злочину могла складати 3325 грн, що належить ОСОБА_14 .

В подальшому, переконавшись, що його дії, як і раніше мають таємний характер, ОСОБА_8 , утримуючи при собі викрадений вище вказаний мобільний телефон, що належить ОСОБА_14 , покинув приміщення квартири АДРЕСА_2 , в подальшому розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій майнову шкоду на загальну суму 3325 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу захисника та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги та просив вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Судовий розгляд кримінального провадження проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону.

Вимоги апеляційної скарги щодо виправдання обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.4 ст.185 КК України є безпідставними, оскільки судом встановлено фактичні обставини кримінального провадження на підставі досліджених та належно оцінених судом першої інстанції доказів.

Вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, підтверджується наведеними у вироку доказами, зокрема:

- показами обвинуваченого ОСОБА_8 , який в судовому засіданні не заперечував тієї обставини, що мобільний телефон потерпілої ОСОБА_9 заклав в ломбард;

- показами потерпілої ОСОБА_9 , яка в судовому засіданні показала, що 12.01.2023 року у неї в гостях був ОСОБА_8 , а також, що в цей день до неї в гості більше ніхто не приходив. Крадіжку її мобільного телефону марки «Sony Xperia 10 І4113 Silver» вона виявила не відразу, на наступний день або через декілька днів, коли до неї приїжджала слідча на ім`я ОСОБА_15 , оскільки та запитала її, чи не викрадено її майно. Після 12.01.2023 року та до виявлення крадіжки її мобільного телефону, крім ОСОБА_16 , до неї в гості ніхто не приходив, а тому викрасти її майно міг тільки він. Також повідомила, що 12.01.2023 року, коли у неї в гостях був обвинувачений, вона перебувала у стані алкогольного сп`яніння, але знає, що вона мобільний телефон обвинуваченому не дарувала, згоду на розпорядження йому не давала, обвинувачений не звертався до неї з питанням щодо дозволу розпорядитися її майном. Підтвердила, що на фототаблиці до протоколу огляду мобільного телефону, який проводився в приміщенні ломбарду, зображений саме її мобільний телефон, та що на дату викрадення її мобільний телефон пошкоджень не мав. Також підтвердила, що заява щодо крадіжки її майна підписана нею, будь-якого примусу психологічного характеру до неї з боку слідчого при підписанні цієї заяви, - не застосовувалось;

- показами свідка ОСОБА_17 , який в суді першої інстанції повідомив, що він працював в ломбарді «Імперіал» за адресою: м.Дніпро, провулок Парусний, 10. Пояснив, що особа обвинуваченого йому відома, оскільки останній був постійним клієнтом ломбарду. Також, оскільки він на день приймає багато осіб, то не пам`ятає, в якій саме день обвинувачений закладав мобільний телефон, тому повністю підтверджує покази, які він надавав на стадії досудового розслідування;

- показами свідка ОСОБА_11 , який в суді першої інстанції повідомив, що особисто ОСОБА_8 , при зустрічі, йому казав, що взяв мобільний телефон, належний його знайомій, заклав в ломбард, а потім його викупив.

Також вина обвинуваченого підтверджується письмовими доказами та висновком експерта, а саме:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 21.01.2023 року, згідно із якоим ОСОБА_9 просила прийняти міри до її знайомого на ім`я ОСОБА_18 , який 12.01.2023 року приблизно о 12.00 год. прийшов до неї в гості, а приблизно о 13.00 год. останній пішов з її квартири, після чого вона виявила, що відсутній її мобільний телефон марки «Sony I 4113», який знаходився в кімнаті (а.м.к.п. 6 т. 1);

- протоколом огляду від 24.01.2023 року з фототаблицею до нього, відповідно до якого в приміщенні ломбарду, що розташований за адресою: м.Дніпро, провулок Парусний, 10 оглянуто договір про надання фінансового кредиту під заставу № DР-99.71436/0 від 12.01.2023 року на ім`я ОСОБА_8 , згідно із яким предметом застави був мобільний телефон Sony i4113, оціночна вартість предмета застави 2800 грн (а.м.к.п. 24 т. 1);

- протоколом огляду від 24.01.2023 року з фототаблицею до нього, згідно із яким в приміщенні ломбарду, що розташований за адресою: м.Дніпро, провулок Парусний, 10 оглянуто мобільний телефон чорного кольору марки «Sony Xperia 10 І4113 Silver», який пошкоджень не має, на зворотньому боці мобільний телефон має темно сіре забарвлення та білий надпис Sony (а.м.к.п. 25-27 т. 1);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.01.2023 року, згідно із яким свідок ОСОБА_17 вказав на ОСОБА_8 як на особу, яка 12.01.2023 року близько 14.10 год. заклала телефон в ломбард (а.м.к.п. 30-32 т. 1);

- висновком судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/104-25/1593-ТВ від 15.01.2025 року, згідно із яким ринкова вартість на момент вчинення злочину, тобто станом на 12.01.2023 року, мобільного телефону Sony Xperia 10 I4113 Silver 3/64 GB, в робочому стані, що був у використанні, могла складати 3325 грн (а.п. 57-60 т. 3);

- протоколом пред`явлення предмету для впізнання за фотознімками від 27.01.2023 року, згідно із яким потерпіла ОСОБА_9 впізнала свій мобільний телефон марки «Sony Xperia 10 І4113 Silver» чорного кольору (а.м.к.п. 82-84 т. 1);

- іншими доказами, зазначеними у вироку, та взятими судом до уваги.

Підстав для того, щоб вважати зазначені докази недопустимими у кримінальному провадженні, на підставі яких суд дійшов висновку про винність ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, суд не знаходить, адже суд першої інстанції, згідно із положеннями ст. 94 КПК України, під час ухвалення вироку за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінював кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Колегія суддів вважає, що покази потерпілої та свідків узгоджуються між собою, та підтверджуються письмовими доказами, яким судом надано належну оцінку, а тому обґрунтовано покладені в основу вироку суду.

Доводи захисника про те, що за показами обвинуваченого потерпіла ОСОБА_9 особисто подарувала йому її мобільний телефон та передала пароль доступу до цього телефону, а також, що потерпіла написала заяву до правоохоронних органів про крадіжку свого майна з примусу слідчої, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки зазначене спростовується показами, наданими потерпілою ОСОБА_9 в суді першої інстанції, відповідно до яких вона свій мобільний телефон обвинуваченому не дарувала, згоду на розпорядження йому не давала, а також, що заява в поліцію щодо викрадення її телефону була нею написана добровільно, без застосування будь-якого примусу психологічного характеру з боку слідчого.

Також колегія суддів вважає, що надання потерпілою обвинуваченому ОСОБА_8 , з яким вона тривалий час була в товариських відносинах, паролю доступу до свого телефону, - не свідчить про її намір подарувати цей телефон обвинуваченому, що було підтверджено потерпілою ОСОБА_9 в суді першої інстанції.

Захисником ОСОБА_7 в суді апеляційної інстанції було заявлено клопотання про дослідження показів потерпілої ОСОБА_9 , наданих в суді першої інстанції, водночас, колегія суддів дійшла висновку щодо необхідності відмови у задоволенні цього клопотання з огляду на вимоги ст.23 КПК України, оскільки потерпіла ОСОБА_9 безпосередньо була допитана в суді першої інстанції та сторона захисту мала можливість ставити їй питання, з`ясовувати обставини, покази потерпілої викладені у вироку суду.

Посилання захисника на те, що обвинувачений не заперечував той факт, що він дійсно заклав в ломбард мобільний телефон, який йому подарувала потерпіла, але він мав намір в подальшому його викупити, що підтверджується письмовим договором з ломбарду, - не є слушним, оскільки вказана обставина жодним чином не спростовує висновків суду щодо винуватості ОСОБА_8 за ч.4 ст.185 КК України, яка підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, в тому числі показами потерпілої ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_11 , письмовими доказами та висновком експерта, яким судом була надана належна оцінка.

Твердження захисника, що покази свідка ОСОБА_11 не підтверджують винуватість ОСОБА_8 за ч.4 ст.185 КК України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки спростовується показами вказаного свідка, наданими в суді першої інстанції, відповідно до яких ОСОБА_8 йому особисто при зустрічі казав, що взяв мобільний телефон, належний його знайомій, заклав в ломбард, а потім його викупив.

Доводи захисника про те, що обвинувачення побудоване на припущеннях та на допиті зацікавленої особи - слідчої ОСОБА_10 , - не є слушним, оскільки з вироку суду вбачається, що суд першої інстанції у своєму рішенні на покази свідка ОСОБА_10 як на доказ винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.4 ст.185 КК України не посилається.

Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах провадження наявні суперечності щодо моделі викраденого телефону, оскільки у заяві ОСОБА_9 від 21.01.2023 року вказано телефон марки «Sony І 4113», у гарантійному талоні - «Sony Хреrіа 10», у видатковій накладній №01-1580 від 24.12.2021 року - «Sony Хреrіа 10 І 4113», у протоколі огляду від 24.01.2023 року - «Sony Хреrіа 10 І4113 Silver», окрім того, на вирішення експертизи ставилося питання щодо дослідження мобільного телефону «Sony Хреrіа 10 І4113 Silver», у висновку судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/104-25/1593-ТВ від 15.01.2025 року досліджена вартість мобільного телефону «Sony Хреrіа 10 І4113 Silver 3/64 GB», а тому вказаний висновок експерта є недопустимим доказом, колегія суддів вважає безпідставними з огляду на таке.

З матеріалів провадження вбачається, що судом першої інстанції встановлено, що обвинуваченим ОСОБА_8 викрадено мобільний телефон чорного кольору марки «Sony Xperia 10 І4113 Silver», який в подальшому він заклав в ломбард, модель цього телефону підтверджується наданими потерпілою гарантійним талоном та видатковою накладною (а.п. 15, 16, 17 т. 1). Потерпіла ОСОБА_9 під час пред`явлення предмету для впізнання за фотознімками впізнала свій телефон, який працівниками поліції був вилучений з ломбарду, за кольором, маркою, невеликою подряпиною на зворотній стороні мобільного телефону.

Також колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було призначено повторну судово-товарознавчу експертизу для встановлення ринкової вартості телефону «Sony Хреrіа 10 І4113 Silver» на момент вчинення злочину (а.п.51-52 т.3), відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/104-25/1593-ТВ від 15.01.2025 року об`єктом дослідження був мобільний телефон Sony Xperia 10 I4113 Silver 3/64 GB.

Допитана в судовому засіданні експерт ОСОБА_12 пояснила, що мобільний телефон «Sony Xperia 10 І4113 Silver» та мобільний телефон «Sony Xperia 10 І4113 Silver 3/64 GB» - це один і той же об`єкт дослідження, тобто одна модель мобільного телефону, додаючи у своєму висновку до назви моделі мобільного телефону - «3/64 GB», то вона, таким чином, зазначила всі технічні характеристики цієї моделі. Тобто, судовий експерт підтвердила, що вона точно ідентифікувала модель мобільного телефону, скориставшись офіційним сайтом виробника мобільного телефону «Sony».

Враховуючи те, що модель телефону, яка зазначена у наданих потерпілою гарантійному талоні та видатковій накладній, фактично відповідає моделі телефону, який був досліджений експертом 15.01.2025 року, тому у суду апеляційної інстанції відсутні підстави вважати, що викрадений у потерпілої телефон та модель телефону, що досліджувався експертом, це різні моделі телефону.

Що стосується доводів захисника про те, що належний потерпілій мобільний телефон мав пошкодження, які видно на фототаблиці, а судовий експерт брала до уваги мобільний телефон без пошкоджень, то колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки експерт ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що об`єкт дослідження брався нею як такий, що був у використанні та без пошкоджень, враховуючи допит потерпілої, яка зазначала, що мобільний телефон був без пошкоджень. Окрім того, потерпіла ОСОБА_9 в суді першої інстанції підтвердила, що на дату викрадення її мобільний телефон пошкоджень не мав.

Посилання захисника на те, що судовий експерт висновок про вартість телефону назвала ймовірним, а отже відсутні достовірні докази вартості викраденого майна, а також, що експерт, зробивши висновок про середню вартість телефону, використовувала лише два оголошення, тоді як правильним є не менше трьох оголошень, - не є слушними з огляду на таке.

Згідно із положеннями п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК України слідчий або прокурор зобов`язані звернутися з клопотанням до слідчого судді для проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків, шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяної кримінальним правопорушення.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що у цьому провадженні експертом було проведено судову товарознавчу експертизу № СЕ-19/104-25/1593-ТВ від 15.01.2025 року, згідно із якою ринкова вартість на момент вчинення злочину, тобто станом на 12.01.2023 року, мобільного телефону Sony Xperia 10 I4113 Silver 3/64 GB, в робочому стані, що був у використанні, могла складати 3325 грн.

Судом у вироку зазначено, що допитана в судовому засіданні експерт ОСОБА_12 пояснила, що для визначення ринкової вартості вказаного мобільного телефону вона використовувала інформацію про ціни пропонування подібного майна, яку одержала з архівної цінової інформації Дніпропетровського НДЕКЦ МВС, де судові експерти накопичують таку інформацію. Знайшовши таку модель мобільного телефону, вона отримала дві пропозиції з ціною та розрахувала ринкову вартість об`єкту. Оскільки у випадках, якщо кількість пропозицій на ринку подібного майна менше трьох, ринкова вартість об`єктів дослідження може бути з похибкою, тому вона надала висновок про те, що ринкова вартість вказаного мобільного телефону на день вчинення злочину могла складати 3325 грн, тобто не стверджуючи про ринкову вартість об`єкту станом на 12.01.2023 року в категоричній формі.

Таким чином, експертом обгрунтовано, чому нею встановлений орієнтир ринкової вартості телефону, при цьому, слід зазначити, що експерт попереджалася про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих висновків.

Також колегією суддів встановлено, що висновок вказаної експертизи містить опис проведених досліджень та мотивовану відповідь на поставлене запитання.

Водночас, відповідно до ч.2 ст.101 КПК України кожна сторона кримінального провадження має право надати суду висновок експерта, який ґрунтується на його наукових, технічних або інших спеціальних знаннях.

Згідно із ч.1 ст.332 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

Таким чином, якщо сторона захисту вважала, що вказаним висновком експерта належним чином не встановлена ринкова вартість телефону, то вони мали змогу заявити клопотання про призначення повторної експертизи, однак такого клопотання заявлено не було. Також таке клопотання не було заявлено в суді апеляційної інстанції.

Отже, враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що експертиза була проведена з дотриманням вимог ст. 242, 243 КПК України, а висновок експерта відповідає вимогам ст. 101, 102 КПК України, тому суд першої інстанції обґрунтовано поклав в основу вироку вказаний доказ, яким встановлено вартість телефону.

Посилання захисника на те, що експерту ставилось питання щодо встановлення ринкової вартості мобільного телефону «Sony Хреrіа 10 І4113 Silver» в робочому стані, у той час коли у ломбард здавався телефон «Sony І4113», що був у використанні, - не є слушним, оскільки експертом при проведенні експертизи щодо ринкової вартості телефону на момент вчинення злочину було враховано, що телефон був у використанні та в робочому стані.

Таким чином, колегія суддів вважає, що докази винуватості ОСОБА_8 за пред`явленим обвинуваченням за ч. 4 ст. 185 КК України перевірені судом та згідно зі ст. 94 КПК України належним чином оцінені з точки зору їх допустимості, належності, достовірності та достатності.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок про винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, а тому апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Що стосується призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, то судом першої інстанції були в повній мірі дотримані вимоги ст. 50, 65 КК України, враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, офіційно не працевлаштований, не одружений, малолітніх чи неповнолітніх дітей, а також недієздатних осіб на утриманні не має; обставину, що обтяжує покарання - рецидив злочинів; обставин, що пом`якшують покарання, - судом не встановлено.

У сукупності наведених обставин, колегія суддів вважає обґрунтованим призначення судом першої інстанції покарання ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць.

Враховуючи встановлені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що призначене обвинуваченому покарання є не тільки справедливим, але й необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку в матеріалах кримінального провадження не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2025 року - залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2025 року щодо ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:

_____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4