Справа № 473/3101/25
Номер провадження1-кп/473/307/2025
В И Р О К

іменем України

"20" червня 2025 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

потерпілої - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в місті Вознесенську кримінальне провадження № 0000382 від 03.05.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Михайлівка Новоодеського району Миколаївської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий в силу ст. 89 КК України

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 протягом 2024-2025 років, в порушення вимог ст.28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності та ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству» від 07.12.2017, безпричинно, умисно, систематично вчиняв психологічне насильство по відношенню до своєї матері ОСОБА_5 , з якою спільно проживає в одному помешканні, що за адресою: АДРЕСА_1 , що призвело до емоційного виснаження, тривожності, зниження самооцінки, ознак посттравматичного стресового розладу.

ОСОБА_6 , будучи неодноразово притягнутим Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області, а саме 24.07.2024 та 17.04.2025, до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно своєї матері ОСОБА_5 , з якою він спільно проживає, за ч.2, ч.3 ст.173-2 КУпАП, а також постановою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11.10.2024 будучи визнаним винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, на підставі ст.22 КУпАП, звільнений від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Однак, ОСОБА_6 , будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та повторно вчинив домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_5 .

Так, 02.05.2025 близько 18 год. 00 хв., знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, розуміючи суспільно небезпечні наслідки свого діяння, повторно, вчинив відносно своєї матері ОСОБА_5 домашнє насильство психологічного характеру, що виразилось у висловлювані на її адресу слів нецензурної лайки, образ, погроз, плюванні в обличчя останньої,що призвело до психологічних страждань останньої, емоційного виснаження, тривожності, зниження самооцінки, ознак посттатравматичного стресового розладу.

Крім, того 03.05.2025 близько 05 год. 00 хв., ОСОБА_6 продовжуючи свої систематичні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильство в сім`ї, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, розуміючи суспільно небезпечні наслідки свого діяння, повторно вчинив відносно своєї матері ОСОБА_5 домашнє насильство психологічного характеру, що виразилось у висловлювані на її адресу слів нецензурної лайки, образ, погроз, що призвело до психологічних страждань останньої, емоційного виснаження, тривожності, зниження самооцінки, ознак посттатравматичного стресового розладу.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_6 за ст.126-1 КК України домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних або близьких відносинах, що призводить до психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи.

У підготовчому судовому засіданні учасниками кримінального провадження надано суду угоду про примирення у кримінальному провадженні, яка укладена між обвинуваченим та потерпілою, у присутності захисника.

Обвинувачений та потерпіла підтвердили суду, що угода про примирення між ними укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені законом. Просили затвердити угоду.

Прокурор та захисник не заперечували проти затвердження угоди про примирення.

В угоді зазначено, що потерпіла ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_6 претензій не має, оскільки її син вибачився перед нею та став на шлях виправлення. Крім того, обвинувачений щиро кається у вчиненому злочині, що є обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, згідно ст. 66 КК України.

З огляду на викладене, враховуючи те, що вчинений обвинуваченим ОСОБА_6 злочин, передбачений ст.126-1 КК України, відповідно до положень ст.12 КК України, відноситься до нетяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або пробаційний нагляд на строк до п`яти років, або обмеження волі на той самий строк, або позбавлення волі на строк до двох років, а також те, що потерпіла ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_6 примирилися, сторони угоди узгодили покарання за вчинений злочин, передбачений ст.126-1 КК України у виді 1-го року 6-ти місяців пробаційного нагляду, з покладанням обов`язків, передбачених ч.2 ст.59 КК України, та застосування обмежувального заходу, передбаченого п.5 ч.1 ст.91-1 КК України, у вигляді проходження програми для кривдників.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_6 розуміє, що, відповідно до ст. 473 КПК України, наслідком укладення та затвердження зазначеної угоди є обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394 і 424 КПК України та відмова від здійснення прав, передбачених п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України.

Потерпіла ОСОБА_5 розуміє, що, відповідно до ст.473 КПК України, наслідком укладення та затвердження зазначеної угоди є обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394 і 424 КПК України та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Обвинувачений ОСОБА_6 розуміє, що у разі невиконання угоди про примирення, відповідно до ст. 476 КПК України, прокурор, потерпілий має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_6 розуміє, що умисне невиконання угоди про примирення є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Дослідивши угоду про примирення, вислухавши доводи сторін, суд вважає, що укладена між потерпілим та обвинуваченим угода відповідає вимогам ст.ст. 471, 473 КПК України, дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ст.126-1 КПК України кваліфіковані правильно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи та інтереси сторін або інших осіб, сторони примирилися добровільно, обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визначення винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, передбачених ст.65 КК України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що угода про примирення підлягає затвердженню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374-376, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Угоду про примирення від 20.06.2025, укладену у кримінальному провадженні №0000382 від 03.05.2025 між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 - затвердити.

ОСОБА_6 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України та призначити покарання у вигляді 1-го року 6-ти місяців пробаційного нагляду, з покладанням обов`язків, передбачених ч.2 ст.59 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Застосувати до ОСОБА_6 обмежувальний захід, передбачений п.5 ч.1 ст. 91-1 КК України, у вигляді проходження програми для кривдників.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд протягом 30 /тридцяти/ діб усіма учасниками процесу з моменту його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

СУДДЯ ОСОБА_7