Справа № 211/9067/25
Провадження № 1-кп/211/1807/25
У Х В А Л А

03 вересня 2025 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000325 від 05.06.2025 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

12 серпня 2025 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 186 КК України надійшов до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборону Східного регіону.

Ухвалою слідчого судді Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 липня 2025 року ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 06 вересня 2025 року, з визначенням застави у розмірі 60 560 грн. 00 коп.

Ухвалою суду від 13.08.2025 року призначено підготовче судове засідання на 15 год. 00 хв. 03.09.2025 року,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000325 від 05.06.2025 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Потерпіла правом на участь у підготовчому судовому засіданні не скористалася, надала суду заяву, в якій просила підготовче судове засідання провести за її відсутності.

Обвинувачений не заперечував проти призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши обвинувальний акт, уважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду.

Обвинувальний акт, складений відповідно до вимог діючого КПК України та підсудний даному суду.

Підстав для закриття кримінального провадження на підставі п.п. 4-8 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 КПК України не встановлено.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про можливість призначити судовий розгляд, про час та місце судового засідання повідомити учасників кримінального провадження.

Суд уважає за необхідне здійснювати судовий розгляд у відкритому судовому засіданні через відсутність підстав, передбачених ч. 2 ст. 27 КПК України.

Крім того, прокурор Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборону Східного регіону ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання зазначив, що ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, водієм-радіотелефоністом 2 мотопіхотного спеціалізованого відділення 2 мотопіхотного спеціалізованого взводу 2 мотопіхотної спеціалізованої роти мотопіхотного спеціалізованого батальйону (ШКВАЛ) військової частини НОМЕР_1 , в порушення ст. ст. 3,28, 29,30,41, 68 Конституції України, ст.ст.9, 11, 13, 14, 16, 20, 21, 30, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 24 травня 2025 року, приблизно 13 год. 00 хв., зустрівся між будинками АДРЕСА_1 та № 10 по вул. Кузьми Скрябіна в м. Дружківка Краматорського району Донецької області з ОСОБА_6 , діючи з корисливих мотивів, переслідуючи ціль особистого збагачення, вирішив заволодіти мобільним телефоном марки «ZTE Blade A73», imei 1: НОМЕР_2 , imei 2: НОМЕР_3 , зеленого кольору, із захисним чохлом прозорого кольору, належний ОСОБА_6 . В подальшому, солдат ОСОБА_4 , реалізовуючи свій кримінальний протиправний умисел на заволодіння мобільного телефону, із застосуванням фізичної сили, намагався вихопити мобільний телефон з рук ОСОБА_6 , на що остання пішла швидким кроком у бік під`їзду № 1 будинку № 10 по вулиці Кузьми Скрябіна м. Дружківка, де присіла біля двері під`їзду, з метою зберегти належний їй мобільний телефон. Далі, солдат ОСОБА_4 наздогнав швидким кроком ОСОБА_6 та силою вихопив з її рук мобільний телефон, на що остання звернулась до нього з вимогою про повернення належного їй мобільного телефону, однак солдат ОСОБА_4 , діючи відкрито, умисно, в умовах воєнного стану, ігноруючи вимоги ОСОБА_6 про повернення мобільного телефону, продовжив свої кримінальні протиправні дії та залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв матеріальний збиток ОСОБА_6 на загальну суму 4147 грн. 70 коп., тобто солдат ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану.

Ухвалою слідчого судді Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 липня 2025 року ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 06 вересня 2025 року, з визначенням застави у розмірі 60 560 грн. 00 коп.

Прокурор посилається на те, що наразі продовжують існувати встановлені ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме є ризики того, що ОСОБА_4 , з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від суду з огляду на те, що інкриміноване йому кримінальне правопорушення є тяжким злочином, покарання за яке передбачено у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, а отже, будучи обізнаним про тяжкість покарання, ОСОБА_4 може вчинити спробу переховування від суду. Крім того уважає, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків, потерпілу, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що підтверджується вчиненням ОСОБА_4 тяжкого кримінального правопорушення, що свідчить про неможливість запобіганням цим ризикам шляхом обрання застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Також уважає недоцільним застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки обрання відносно ОСОБА_4 іншого запобіжного заходу створить передумови для переховування останнього від правосуддя та фактично уникнення від кримінальної відповідальності. Більше того, за таких обставин ОСОБА_4 отримає можливість незаконно впливати на свідків та потерпілу у кримінальному провадженні, здійснювати на них психологічний або фізичний вплив.

Крім того, звертає увагу суду, що відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість перебування ОСОБА_4 під вартою, немає, відсутні докази і наявності в останнього міцних соціальних зв`язків, інших даних, які б переважили ризики передбачені ст. 177 КПК України.

Обвинувачений у підготовчому судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.

Суд, заслухавши думки учасників судового засідання, вивчивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступного.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

При вирішенні питання про доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та враховує обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

За правилами ч. 5 ст. 199 КПК України, суд, вирішуючи питання щодо продовження строку тримання під вартою, зобов`язаний перевірити те, що заявлені стороною обвинувачення ризики не зменшилися.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Слідчий суддя враховує, також практику Європейського суду з прав людини, зокрема сформульовану в рішеннях «Марченко проти України» та «Лабіта проти Італії», згідно з якими тримання під вартою є виправданим у певному випадку, а саме тоді, коли суспільний інтерес, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Аналогічна позиція Європейського суду з прав людини сформована у рішенні від 12.03.2013 «Волосюк проти України», у якому зокрема зазначено, що тяжкість обвинувачення також може бути достатньою причиною разом з іншими для обрання запобіжно заходу тримання під вартою.

Також Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував (рішення у справі «Харченко проти України») на тому, що п.4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувалися затримання та подальше тримання під вартою.

30 червня 2025 року ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Ухвалою слідчого судді Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 липня 2025 року ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 06 вересня 2025 року, з визначенням застави у розмірі 60 560 грн. 00 коп.

12 серпня 2025 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 186 КК України надійшов до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборону Східного регіону.

Доказами вчинення кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_4 , є протоколи допиту свідків, потерпілої та інші зібрані під час досудового розслідування докази в їх сукупності.

Відповідно до положень ч. 1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обставинами, що підтверджують наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, переховуватися від суду є те, що ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено понесення винною особою покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 10 років, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, останній може переховуватись від суду з метою уникнення понесення покарання.

Обставинами, що підтверджують наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, незаконно впливати на свідків та потерпілу у цьому кримінальному провадженні є те, що потерпіла у цьому кримінальному провадженні є ОСОБА_6 , яка є колишньою дружиною обвинуваченого ОСОБА_4 . З метою ухилення від покарання може впливати на потерпілу та свідків, які безпосередньо стали очевидцями вчинення кримінального правопорушення, може спробувати переконати або домовитись або залякати вказаних осіб щодо надання ними неправдивих свідчень, відмови від раніше наданих свідчень з метою створення алібі чи спотворення об`єктивної картини. Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків та потерпілого залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України. Тобто ризик впливу на свідків та потерпілого існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Обставинами, що підтверджують наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином є те, що обвинувачений ОСОБА_4 , розуміючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наслідки та ризик втечі для нього, може будь-яким чином здійснювати вплив на свідків та потерпілу. Імовірність впливу на свідків та потерпілу за допомогою насилля складатиме суть ризику вчинити інше кримінальне правопорушення або перешкоджання кримінальному провадженню будь-яким чином. Крім цього, обвинувачений перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується, може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення судового розгляду кримінального провадження.

Обставинами, що підтверджують наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, вчиняти інші кримінальні правопорушення є те, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше судимий за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263, ч. 1,2 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна та 08.11.2024 Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області умовно-достроково звільнено на невідбутий строк 5 років 11 місяців 25 днів для проходження військової служби за контрактом. Після чого, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України. ОСОБА_4 не має постійного джерела доходів, ніде не працює, у зв`язку з чим, може продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення для отримання коштів, з метою задоволення своїх потреб. Крім того, бажання обвинуваченого уникнути відповідальності та тяжкість покарання, що йому загрожує, безумовно свідчать про можливість втечі обвинуваченого.

Суд уважає, що вказані ризики на цей час не зменшилися, залишаються реальними та продовжують існувати.

Враховуючи зміст пред`явленого обвинувачення ОСОБА_4 , характер та обставини протиправних дій, в яких він обвинувачується, що виправдовує продовження тримання обвинуваченого під вартою і у цьому випадку буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу, який за належним врахуванням принципу презумпції невинуватості, виправдовує відступ від вимоги забезпечення поваги до особистої свободи.

Даних про те, що обвинувачений ОСОБА_4 за станом здоров`я чи з інших причин не може утримуватися під вартою судом не встановлено.

З урахуванням вищевикладеного та стадії судового провадження, коли докази судом не досліджені, підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який не вбачається, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі і домашній арешт, не зможуть забезпечити належну поведінку обвинуваченого, а обраний ОСОБА_4 запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

На підставі викладеного, суд уважає необхідним клопотання прокурора задовольнити та продовжити застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 01 листопада 2025 року.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 176-178, 183,184, 193, 194, 196, 198, 199, 314, 315, 316, 336, 350, 369-372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на шістдесят днів, тобто до 01 листопада 2025 року.

Утримувати ОСОБА_4 на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого у АДРЕСА_2 .

Призначити судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 186 КК України на 09 вересня 2025 року о 14 годині 30 хвилин, який буде здійснюватися у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції у приміщенні Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області суддею ОСОБА_1 одноособово.

Начальнику гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого у АДРЕСА_2 забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції за участю обвинуваченого ОСОБА_4 .

У судове засідання викликати прокурора, потерпілу, обвинуваченого.

Апеляційна скарга на ухвалу суду в частині продовження строку тримання під вартою може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, обвинуваченим ОСОБА_4 в той же строк, з моменту отримання копії ухвали, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений та оголошений 03.09.2025 року о 16 годині 00 хвилин.

Суддя ОСОБА_1