Справа №549/299/25
Провадження №1-кп/549/52/25
ВИРОК

Іменем України

02 липня 2025 року Чорнухинський районний суд Полтавської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши в режимі відеоконференції у підготовчому судовому засіданні в залі суду селища Чорнухи угоду про визнання винуватості у кримінальному провадження №0000217 від 22.05.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився та фактично проживає по АДРЕСА_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 , освіта професійно-технічна, не працює, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, військовозобов`язаний, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

установив:

Відповідно до обвинувального акту, додатком №1, затвердженого пунктом 1 Постанови Верховної Ради України від 07.06.1992 №2471-12 «Про право власності на окремі види майна», п.2.1 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 №622, передбачено, що зброя військового призначення та вибухові речовини, вибухові пристрої, відносяться до видів майна, що не можуть перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, та не є предметами, щодо яких може бути надано дозвіл МВС України, а тому доступ до цих предметів сторонніх осіб є значною загрозою інтересам держави та безпеки громадян.

Однак, в порушення вимог вищезазначених нормативних актів, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вчинив злочин у сфері громадської безпеки.

Так, в жовтні 2024 року, більш точної дати та часу досудовим розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи на зупинці громадського транспорту автодороги Р60 Кролевець-Конотоп-Ромни-Пирятин поблизу населеного пункту Курінька Лубенського району Полтавської області, знайшов полімерний пакунок, всередині якого знаходилися два корпуси гранат з аналогічними на обох маркуваннями - «РГН 254-100-85» та два запали до них з аналогічними на обох маркуваннями - «УЗД 334-35-85».

Реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, достовірно знаючи, що корпуси гранат у поєднанні в єдину конструкцію із запалами являються вибуховими пристроями, ОСОБА_4 , будучи впевненим у придатності їх до цільового призначення, добре усвідомлюючи небезпечність для себе та оточуючих громадян вищевказаних пристроїв, без належних умов зберігання, наражаючи на небезпеку себе та інших осіб, без відповідного законом дозволу та порушуючи наказ МВС України №622 від 21.08.1998 «Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і холощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», та постанову №576 КМ України від 12.10.1992 «Про затвердження положення про дозвільну систему», ОСОБА_4 підібрав вказані корпуси гранат із запалами та переніс їх до свого місця проживання по АДРЕСА_1 , сховав їх у кладовій кімнаті будинку, зберігаючи їх там до 13.06.2025.

13 червня 2025 року о 15 годині 32 хвилини, відповідно до ухвали слідчого судді Пирятинського районного суду, за місцем проживання ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 , проведено обшук.

В ході обшуку в кладовій кімнаті будинку виявлено та вилучено два корпуси гранат з аналогічними на обох маркуваннями - «РГН 254-100-85», два запали до них з аналогічними на обох маркуваннями - «УЗД 334-35-85».

Згідно з висновком експерта №СЕ-19/117-25/406- ВТХ від 26.06.2025, вилучені в ході обшуку два корпуси гранат з аналогічними на обох маркуваннями - «РГН 254-100-85» є корпусами ручної осколкової гранати РГН, споряджені всередині, два запали до них з аналогічними на обох маркуваннями «УЗД 334-35-85» являються ударно-дистанційними запалами (УДЗ). У поєднанні в єдину конструкцію корпусу ручної осколкової гранати РГН і ударно-дистанційного запалу (УДЗ) вони будуть відноситися до категорії вибухових пристроїв (боєприпасів).

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у незаконному носінні, зберіганні, придбанні вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

30 червня 2025 року між прокурором Пирятинського відділу Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості за умовами якої ОСОБА_4 зобов`язується беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, в обсязі пред`явленого обвинувачення.

Сторонами також узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначене покарання за ч.1 ст.263 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ст.75 КК України звільнитиОСОБА_4 від відбування цього покарання з випробуванням з іспитовим строком з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Заслухавши прокурора, який вважав можливим затвердити угоду і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання з випробуванням з іспитовим строком та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, пояснення обвинуваченого, який підтвердив, що цілком розуміє свої права, характер обвинувачення, наслідки затвердження угоди, яку уклав добровільно і згоден на призначення узгодженого виду покарання, захисника, який також вважав можливим затвердити угоду про визнання винуватості, суд приходить до такого.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні, зокрема, щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочин, у вчиненні яких обвинувачений визнав себе винуватим, віднесений до тяжких злочинів, а отже угода відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч.4 ст.474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст.263 КК України як незаконне носіння, зберігання, придбання вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, кваліфіковані правильно.

Умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання.

В силу ст.ст.66, 67 КК України обставинами, які пом`якшують покарання, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання, не встановлено.

Враховуючи наведене в сукупності, оскільки ОСОБА_4 раніше не судимий, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, компрометуючих даних щодо нього за місцем проживання суду не надано, під наглядом у лікаря психіатра-нарколога не перебуває, узгоджене сторонами покарання суд знаходить таким, що відповідає положенням ст.65 КК України, ступеню тяжкості вчиненого злочину, та буде необхідним й достатнім для його виправлення і попередження вчиненню ним нових злочинів.

Виходячи з викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_4 ..

Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, яку звільнено від відбування покарання з випробуванням згідно з ч.3 ст.75 КК України визначаються виключно судом.

На підставі ст.76 КК України суд вважає за необхідне покласти на ОСОБА_4 відповідні обов`язки, що буде необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта.

В силу ст.100 КПК України речові докази: два корпуси гранат з аналогічними на обох маркуваннями - «РГН 254100-85» які зберігаються у сейф-пакеті №3945896 та два запали до них з аналогічними на обох маркуваннями - «УЗД 334-35-85», які зберігаються у сейф-пакеті №3945895, передані на зберігання до камери зберігання речових доказів відділення поліції №1 Лубенського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавської області(квитанція №41) - передати на потреби Збройних Сил України.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд,

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 30 червня 2025 року між прокурором Пирятинського відділу Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , як підозрюваним у кримінальному провадженні № 0000217 від 22 травня 2025 року.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;

На підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування цього покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік, поклавши згідно з п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України такі обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 2 674 грн 20 коп.

Після набрання вироком законної сили речові докази: два корпуси гранат з аналогічними на обох маркуваннями - «РГН 254100-85», які зберігаються у сейф-пакеті №3945896, два запали до них з аналогічними на обох маркуваннями - «УЗД 334-35-85», які зберігаються у сейф-пакеті №3945895, передані на зберігання до камери зберігання речових доказів відділення поліції №1 Лубенського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавської області(квитанція №41) - передати на потреби Збройних Сил України.

Вирок може бути оскаржений виключно з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, до Полтавського апеляційного суду через Чорнухинський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості вирок суду може бути скасованим за клопотанням прокурора.

Умисне невиконання угоди засудженим є підставою для його притягнення до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1