Справа № 353/331/25
Провадження № 1-кп/353/92/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2025 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у м. Тлумач кримінальне провадження № 0000033, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.04.2025 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Білозерка Білозерського району Херсонської області, жителя та зареєстрованого у АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, непрацюючого, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, депутатом не обирався, військовозобов`язаного, раніше не судимого та

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженеця м. Івано-Франківськ Івано-Франківської області, зареєстрованого у АДРЕСА_2 , жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, військовозобов`язаного, депутатом не обирався, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 незаконно проникли до іншого володіння ОСОБА_6 .

Зокрема, в обвинувальному акті вказано, що 14.04. 2025 року близько 19 год 00 хв, ОСОБА_5 спільно із своїм товаришем ОСОБА_4 , прийшли до домоволодіння, що розташоване у АДРЕСА_3 , яке на праві приватної власності належить ОСОБА_6 , у якому проживає ОСОБА_7 , щоб поговорити із останнім.

У цей час у ОСОБА_5 та ОСОБА_4 виник умисел на незаконне проникнення на територію домоволодіння за вищевказаною адресою. Реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на порушення недоторканості іншого володіння особи, ОСОБА_5 спільно із своїм знайомим ОСОБА_4 , діючи умисно, без попередньої домовленості, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, грубо порушуючи гарантоване статтею 30 Конституції України право людини на недоторканість іншого володіння, всупереч волі законного володільця житла та осіб, які в ньому проживають, не маючи дозволу на вільний вхід на територію вказаного домоволодіння, скориставшись тим, що вхідні ворота до подвір`я домоволодіння були не замкнені на замок, незаконно проникли на територію подвір`я домоволодіння, тобто земельну ділянку, яка огороджена по периметру парканом та на праві приватної власності належить ОСОБА_6 .

Під час перебування на вказаному подвір`ї, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 протягом 30 хв незаконно пересувалися по території домоволодіння та вчинили словесний конфлікт із користувачами будинку ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які проживають у вказаному домоволодінні, на неодноразові прохання останніх покинути територію ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не реагували. Тільки після того, як ОСОБА_7 здійснив дзвінок на спецлінію «102», ОСОБА_5 та ОСОБА_4 покинули вказане домоволодіння.

Таким чином, встановлено достатність доказів для обвинувачення ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у вчиненні умисних дій, які виразились у незаконному проникненні до іншого володіння особи, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України.

Потерпілаподала письмову заяву, яку підтримала у підготовчому судовому засіданні, у якій просила звільнити обвинувачених від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з тим, що вона з ними примирилася, претензій будь-якого характеру до них не має, останні попросили вибачення та щиро розкаялися у вчиненому.

Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні не заперечив проти закриття кримінального провадження та звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з тим, що примирився з потерпілою. Зазначив, що вибачився перед потерпілою, обіцяє в майбутньому подібного не вчиняти. Претензій один до одного не мають, а також подав до суду письмову заяву про згоду на таке звільнення.

Обвинувачений ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні не заперечив проти закриття кримінального провадження та звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з тим, що примирився з потерпілою. Підтвердив, що вибачився перед потерпілою, обіцяє в майбутньому подібного не вчиняти. Претензій один до одного не мають, а також подав до суду письмову заяву про згоду на таке звільнення.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні щодо заяв потерпілої та обвинувачених про звільнення останніх від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України не заперечив.

Вивчивши матеріали провадження, долучені прокурором під час проведення підготовчого судового засідання, заслухавши учасників провадження, суд приходить до висновку, що клопотання про закриття кримінального провадження і звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винуватих з потерпілою належить задовольнити з таких підстав.

Відповідно до положень ч.1 ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з правилами ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Статтею 46 КК України визначено, що особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

За змістом постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», примирення винної особи з потерпілим належить розуміти як акт прощення її ним в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів.

Згідно з даними вимоги про судимість обвинувачені є не судимими.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.162 КК України, відноситься відповідно до критеріїв класифікації кримінальних правопорушень, вказаних в ст.12 цього Кодексу, до кримінальних проступків.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Нормою статті 314 КПК України встановлено, що суд у підготовчому судовому засіданні має право прийняти рішення про закриття кримінального провадження у випадках встановлених пунктами 5-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги, що обвинувачені примирилися з потерпілою, що підтверджується останньою в її письмовій заяві та наданими поясненнями в підготовчому судовому засіданні, а також те, що вказане правопорушення є кримінальним проступком, не є корупційним кримінальним правопорушенням або кримінальним правопорушенням, пов`язаним з корупцією, порушенням правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керувала транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувала під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, суд вважає за необхідне звільнити обвинувачених від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілою, а дане кримінальне провадження закрити.

Цивільний позов не заявлено.

Питання про речові докази суд вирішує в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченим не обирався.

На підставі наведеного, ст. 46 КК України та, керуючись ст.284, 285, 288, 314, 372, 392 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.162 КК України, на підставі ст.46 КК України, у зв`язку з його примиренням як винуватого з потерпілою ОСОБА_6 .

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.162 КК України, на підставі ст.46 КК України, у зв`язку з його примиренням як винуватого з потерпілою ОСОБА_6 .

Кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Речовий доказ по даному кримінальному провадженню, а саме:

- відеозапис із камери відеоспостереження, яка знаходилась на житловому будинку за адресою: АДРЕСА_3 , який записано на DVD-R диск - залишити зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Копію ухвали негайно після її оголошення вручити сторонам кримінального провадження. Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області.

ГоловуючийОСОБА_9