Справа № 524/3376/25
Провадження № 1-кс/524/996/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.05.2025 року слідчий суддя Автозаводського районного суду міста Кременчука ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчуці клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна,

УСТАНОВИВ:

До слідчого судді звернувся ОСОБА_3 із клопотання про скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді 24.03.2025 року на автомобіль марки Renault Logan реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Клопотання обґрунтувала наступним:

24.03.2025 року ухвалою слідчого судді Автозаводського районного суду міста Кременчука було накладено арешт на автомобіль марки Renault Logan реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 .

Заявник вважає, що у продовженні арешту відпала потреба, оскільки автомобіль пройшов всі експертизи. Існування арешту майна за умов його подальшої недоцільності порушує законні права та інтереси як власника.

Заявник заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити, розгляд клопотання проводити без його участі.

Слідчий СВ Кременчуцького районного управління поліції ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 в судове засідання не прибув, до суду надав заяву про розгляд клопотання без його участі, заперечував щодо повного скасування арешту, в часті повернення автомобіля власнику на відповідальне зберігання не заперечував.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя встановила наступне:

У провадженні Кременчуцького районного управління поліції ГУНП в Полтавській області перебуває кримінальне провадження №0000509, яке внесене 21.03.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

Ухвалою слідчого судді Автозаводського районного суду міста Кременчука від 24.03.2025 року було накладено арешт на автомобіль марки Renault Logan реєстраційний номер НОМЕР_1 з позбавленням власника права відчуження, розпорядження та користування цим майном

Станом на дату звернення до суду з клопотанням про скасування арешту майна в кримінальному провадженні №0000509 експертні дослідження проведені, висновок експерта органами досудового розслідування отримано.

В силу частини першої статті 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно до частини другої статті 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Пунктом 1 ч.2 статті 170 КПК визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та упередженого розслідування і судового розгляду.

Згідно ч. 1ст. 16 КПК України передбачено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Крім того, на підставі вимог ч. 5ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Також, у ст.1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначає, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії», п.38 рішення від 16 жовтня 2008 р.).

Оцінюючи розумність і співрозмірність обмеження права власності на даній стадії досудового розслідування завданням кримінального провадження з метою запобігання порушення справедливого балансу між інтересами власника майна, гарантованими йому законом і завданням цього кримінального провадження, слідчий суддя, враховуючи, що підозра на час звернення з вказаним клопотанням у даному кримінальному провадженні нікому не пред`явлена, тривалий час ніяких дій з арештованим майном не здійснюється, зі змісту ухвали вбачається, що транспортний засіб марки Mersedes-Bens Vito 113» д.н.з. НОМЕР_2 знаходитьсяна зберіганніна майданчику для тимчасового утримання транспортних засобів Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області без належних умов для його зберігання, вважає клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в частині передання на відповідальне зберігання власнику майна ОСОБА_3 з позбавленням права відчуження, розпорядження та користування до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

Натомість, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвал про накладення арешту на майно та її законності, що мало місце і є виключною прерогативою суду, а лише оцінює доводи клопотання в частині обґрунтованості підстав для скасування раніше накладеного арешту.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 9, 16, 110,131,132, 170-175,309, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна,- задовольнити частково.

Передати транспортний марки Renault Logan реєстраційний номер НОМЕР_1 власнику майна ОСОБА_3 на відповідальне зберігання під зберігальну розписку з позбавленням права відчуження, розпорядження та користування до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

Копію ухвали направити слідчому, прокурору та заінтересованим особам.

Негайне виконання даної ухвали покласти на слідчого, прокурора.

Згідно ст. 309 КПК України ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає, заперечення проти даної ухвали можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1