ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/2012/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" липня 2025 р. слідчий суддя Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_1 за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду у місті Києві матеріали скарги адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність уповноваженої особи Дарницького УП ГУНП в м. Києві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР,-

В С Т А Н О В И В :

14 липня 2025 року до суду надійшла вказана вище заява.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 14 липня 2025 року матеріали скарги були передані судді ОСОБА_1 . Фактично скаргу було передано судді 15 липня 2025 року.

Звертаючись із скаргою, адвокат зазначає, що 26 червня 2025 року звернувся до Дарницького УП ГУНП в м. Києві із заявою про вчинення злочину, яку надіслав засобами поштового зв`язку. Вказану заяву адресатом було отримано 10 липня 2025 року, проте станом на день звернення із скаргою відомості до ЄРДР за його заявою внесено не було. Враховуючи таку бездіяльність працівників поліції просив скаргу задовольнити та зобов`язати уповноважених осіб Дарницького УП ГУНП в м. Києві внести відомості до ЄРДР за його заявою від 26 червня 2025 року.

У судове засідання 21 липня 2025 року адвокат ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не з`явились, від адвоката надійшла заява про розгляд скарги у його відсутність.

Представник Дарницького УП ГУНП в м. Києві у судове засідання також не з`явився, будь-яких заяв до суду не надходило.

Відповідно до частини третьої статті 306 КПК України відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя враховує, що розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника.

В той же час, статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень стаття 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Отже слідчий суддя, приймаючі рішення про розгляд справи за відсутності заявника, приймає до уваги положення частини шостої статті 9 КПК України, згідно з якою у разі якщо норми положення КПК України не регулюють, або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частини першої статті 7 КПК України.

Згідно з пункту 14 частини першої статті 7 КПК України до таких засад, зокрема, відносяться доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, а доступ до правосуддя іншим шляхом, окрім ухвалення відповідних судових рішень неможливий.

Отже, з метою недопущення обмеження доступу до правосуддя, враховуючи подану скаржником заяву про можливість розгляду скарги за його відсутності, слідчий суддя доходить висновку про розгляд скарги по суті за відсутності заявника.

Вивчивши скаргу, та додані до неї документи, слідчий суддя доходить наступного висновку.

Так, Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням. Для здійснення цього завдання КК України визначає, які суспільно небезпечні діяння є кримінальними правопорушеннями та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили (стаття1 цього Кодексу).

Кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення (частини перша статті 11 КК України).

Відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стадія ініціювання кримінального провадження є важливою для виконання вказаних завдань і покликана, з одного боку, забезпечити рішуче оперативне реагування на кожне повідомлення про злочин, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності, а з іншого виключити незаконне і необґрунтоване залучення громадян в орбіту кримінального процесу, а також марне витрачання сил і засобів правоохоронних органів.

Відповідно до частини першої статті 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Відповідно до частини другої статті 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За змістом пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела. При цьому, об`єктивними даними, які можуть свідчити про наявність ознак злочину є відомості, що підтверджують реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення).

Вказані положення статті 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з частиною першою статті 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому наявність фактичних даних, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, має бути критерієм внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та початку досудового розслідування.

З наведених положень вбачається, що слідчий та прокурор хоча і не проводять до моменту внесення відомостей у ЄРДР перевірку обставин, викладених у заяві, однак аналізують її зміст, і саме ця інформація дає змогу визначити, чи містить заява достатньо відомостей про вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, внесенню до ЄРДР в порядку частини першої статті 214 КПК України підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення.

Саме такий механізм початку досудового розслідування надає кожній особі право заявляти про їх вчинення та очікувати, що за відповідними фактами буде розпочате розслідування, водночас забезпечує можливість здійснювати досудове розслідування виключно за фактами вчинення кримінальних правопорушень та захищає інших осіб від необґрунтованого кримінального переслідування та процесуального примусу.

Вказане узгоджується з практикою Верховного Суду, який у своїх постановах наголошує на такому:

(1) «... якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин ...» (постанова ККС ВС від 16.05.2019 у справі № 761/20985/18);

(2) «… слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР» (постанова ККС ВС від 30.09.2021 у справі № 556/450/18).

У свою чергу, якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.

Такий висновок відповідає Рішенню Конституційного Суду України у справі за конституційною скаргою ОСОБА_5 від 17 червня 2020 року, згідно пункту 5 мотивувальної частини якого зазначено, що «встановлений законодавцем обсяг судового захисту стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів має забезпечити ефективність судового контролю, який має бути забезпечено під час розгляду відповідних питань хоча б у двох судових інстанціях: законодавець має запровадити такий обсяг судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, що дозволяв би здійснити ефективний судовий контроль щодо відповідних питань та за наявності підстав надати особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а отже, надати їй реальний доступ до судового захисту».

З урахуванням викладеного, бездіяльність, передбачена пунктом 1 частини першої статті 303 КПК України, може бути констатована лише у випадку, якщо відповідна заява чи повідомлення містять відомості саме про кримінальне правопорушення.

Таким чином, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення на основі критеріїв викладених вище.

Звертаючись із скаргою до суду, адвокат зазначає, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 24 листопада 2021 року був укладений договір позики, за яким ОСОБА_4 надала ОСОБА_6 у борг кошти у розмірі 48640 доларів США, 24 жовтня 2022 року сторони уклали договір про внесення змін до попереднього договору позики та збільшили суму позики до 101898 доларів США, змінили графік виконання зобов`язань і повернення коштів. Пізніше ОСОБА_6 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва із позовом про визнання недійсним укладених договорів позики. В таких діях ОСОБА_6 адвокат вбачає вчинення дій, які є елементом злочинної схеми- шахрайства.

Проаналізувавши подану заяву, слідчий суддя вважає, що в ній відсутні відомості, які могли б об`єктивно свідчити про ймовірність вчинення певними особами кримінальних правопорушень.

Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

З відкритої інформації на сайті Судова влада України, вбачається, що у провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебувають дві цивільні справи за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору позики та договору іпотеки (справа № 753/25108/24), та за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 , ОСОБА_7 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, яка була предметом договору іпотеки (справа № 753/3190/25).

Отже, між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 склались цивільно-правові відносини щодо укладених договорів позики, іпотеки, купівлі-продажу майна, які на разі є предметом розгляду у суді, остаточні рішення у справі не ухвалені.

Скаржником не наведено будь-яких вагомих обставин, існування яких обґрунтовує необхідність початку досудового розслідування. У заяві висловлене загальне припущення про ймовірне вчинення протиправних дій, які зроблені скаржником, ґрунтуючись виключно на суб`єктивній оцінці дій, які вчиняє позивач (позичальник) на захист своїх порушених прав.

Натомість, самих лише абстрактних припущень про можливе вчинення кримінального правопорушення недостатньо для того, щоб розпочати досудове розслідування, оскільки підставою для початку досудового розслідування є фактичні дані та конкретні обставини, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на наведене, обставини, викладені в заяві, не потребують перевірки засобами кримінального процесу.

Отже, оскільки викладене в заяві не містить відомостей про вчинення кримінального правопорушення, відсутня і бездіяльність уповноважених осіб Дарницького УП ГУНП в м. Києві щодо невнесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 .

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 214, 303, 304, 306, 307 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

скаргу адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність уповноваженої особи Дарницького УП ГУНП в м. Києві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР- залишити без задоволення

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1