Справа № 133/458/22
Провадження №11-кп/801/895/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем судового засідання: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 20.06.2025 року у кримінальному провадженні, відомості по якому внеснно до ЄРДР за № 0000112 по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки м. Козятин Вінницької області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , освіта вища, одруженої, раніше несудимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.357, ч.3 ст. 368 КК України,

за участю сторін кримінального провадження

прокурора: ОСОБА_8

захисника: ОСОБА_9

обвинуваченої: ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 наказом начальника Територіального управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області № 056-к від 01.03.2016 призначена на посаду заступника керівника апарату Козятинського міськрайонного суду Вінницької області та відповідно наказом начальника Територіального управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області № 027-к від 06.03.2019 їй присвоєно п`ятий ранг державного службовця категорії посад держаної служби «Б», тобто, у відповідності до п. 2 примітки до ст. 368 КК України, ОСОБА_7 являється службовою особою, яка займає відповідальне становище.

Відповідно до посадової інструкції від 04.09.2020, затвердженої керівником апарату Козятинського міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_10 , на ОСОБА_7 , покладено організацію та забезпечення належної роботи суду, організацію роботи з управління персоналом в апараті суду.

Так, ОСОБА_7 , розробила злочинний план послідовних умисних дій підготовки та вчинення злочину з метою особистого збагачення шляхом вимагання неправомірної вигоди за не притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_11 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, 27.04.2021 працівниками відділення поліції № 2 Хмільницького районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області стосовно ОСОБА_11 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДГІР18 № 455372, про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення 30.04.2021 за вих. № 4944/209/01-2021 відділенням поліції №2 Хмільницького РВП у Вінницькій області направлено на розгляд до Козятинського міськрайонного суду Вінницької області, де в цей же день його прийнято в канцелярії суду.

У кінці квітня 2021 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_11 знаходячись у м. Козятин Вінницької області знаючи, що ОСОБА_7 працює у Козятинському міськрайонному суді Вінницької області, звернувся до неї з метою з`ясувати чи надійшов до суду протокол про адміністративне правопорушення, складений 27.04.2021 стосовно нього за ч. 1 ст. 130 КУгіАП.

Під час розмови ОСОБА_11 з ОСОБА_7 у ОСОБА_7 виник умисел на вимагання від ОСОБА_11 неправомірної вигоди, за створення умов при яких судом не буде розглянуто протокол про адміністративне правопорушення складений стосовно ОСОБА_11 у межах строків притягнення до адміністративної відповідальності та, як наслідок не притягнення його до адміністративної відповідальності.

З метою реалізації свого злочинного наміру 30.04.2021 близько 14.00 год. ОСОБА_7 , перебуваючи на своєму робочому місці, у приміщенні Козятинського міськрайонного суду, що знаходиться за адресою м. Козятин, вул. Грушевського, 64, Вінницької області, дізналась про надходження адміністративного протоколу за вихідним № 4944/209/01-2021 стосовно ОСОБА_11 до канцелярії суду. Після чого ОСОБА_7 використовуючи своє службове становище, переслідуючи корисливу мету, отримала від судового розпорядника Козятинського міськрайонного суду ОСОБА_12 , яка не була обізнана про злочинний намір ОСОБА_7 , серед яких був протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_11 за вихідним № 4944/209/01-2021.

Після цього, ОСОБА_7 , зазначений вище протокол умисно залишила у себе, не передаючи його у подальшому для здійснення реєстрації в автоматизованій системі, що діє в суді та автоматичного розподілу для визначення судді, який їх розглядатиме.

У подальшому реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 неодноразово в період часу з 21.07.2021 до 28.07.2021 висловлювала ОСОБА_11 прохання надати їй неправомірну вигоду у сумі 2000 доларів США, за створення нею умов при яких судом не буде розглянуто протокол про адміністративне правопорушення складений стосовно ОСОБА_11 у межах строків притягнення до адміністративної відповідальності та, як наслідок, не можливості притягнення ОСОБА_11 до відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Так, 21.07.2021 о 18 год. 35 хв. на мобільний телефон ОСОБА_11 за номером НОМЕР_1 , через мессенджер «Viber» від ОСОБА_7 надійшло повідомлення з проханням підійти до неї за місцем проживання. Виконуючи вимоги ОСОБА_7 , у цей же день, біля 20.00 год. ОСОБА_11 прибув за адресою: м. Козятин, вул. Космонавтів, 85, де його зустріла ОСОБА_7 . Під час їх розмови, ОСОБА_7 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та їх наслідки, повідомила ОСОБА_11 , що може забезпечити умови, за яких суд не притягне його до адміністративної відповідальності, за кошти в сумі 2000 доларів США, які він у термін до 27.07.2021 має передати через її чоловіка ОСОБА_7 .

Далі 26.07.2021 біля 20.00 год. ОСОБА_7 за попередньою домовленістю зустрівшись із ОСОБА_11 у м. Козятин по вул. Космонавтів Вінницької області, знову наголосила останньому про необхідність, до 27.07.2021 передати грошові кошти в сумі 2000 доларів США її чоловікові ОСОБА_7 .

Надалі 28.07.2021 біля 20.00 год. в м. Козятин Вінницької області на перехресті вулиць Катукова та 1-го Травня, ОСОБА_11 виконуючи протиправні вимоги ОСОБА_7 , зустрівся з її чоловіком ОСОБА_7 , який не був обізнаний про злочинні наміри ОСОБА_7 , та передав йому грошові кошти в сумі 13 600 грн., вказавши, що не встиг зібрати всю суму. У свою чергу ОСОБА_7 взявши вказані грошові кошти у руки, повернув їх ОСОБА_11 зазначивши, що він має передати повну суму, як домовлявся ОСОБА_11 з його дружиною ОСОБА_7 . Також, ОСОБА_7 повідомив, що ОСОБА_11 повинен зустрітись із ОСОБА_7 та пояснити їй причини невиконання її прохання.

Цього ж дня, біля 22.00 год. в м. Козятин по вул. Космонавтів Вінницької області ОСОБА_11 зустрівся із ОСОБА_7 , яка запитала останнього, чому він не приніс обумовлену з нею раніше суму 2000 доларів США. При цьому, ОСОБА_7 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та їх наслідки, повідомила ОСОБА_11 , що в разі невиконання її прохання, щодо нього буде застосовано судом штраф, позбавлення права керування ОСОБА_7 розповіла ОСОБА_11 , що у разі передачі їй обумовленої суми, вона може забезпечити умови, за яких суд не притягне його до адміністративної відповідальності.

Також, ОСОБА_7 наказом начальника Територіального управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області № 056-к від 01.03.2016 призначена на посаду заступника керівника апарату Козятинського міськрайонного суду Вінницької області та відповідно наказом начальника Територіального управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області № 027-к від 06.03.2019 їй присвоєно п`ятий ранг державного службовця категорії посад держаної служби «Б», тобто, у відповідності до п. 2 примітки до ст. 368 КК України, ОСОБА_7 являється службовою особою, яка займає відповідальне становище.

Відповідно до посадової інструкції від 04.09.2020, затвердженої керівником апарату Козятинського міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_10 , на ОСОБА_7 , покладено організацію та забезпечення належної роботи суду, організацію роботи з управління персоналом в апараті суду. Так, 27.04.2021 працівниками відділення поліції № 2 Хмільницького районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області стосовно ОСОБА_11 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 455372, про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Протокол про зазначене адміністративне правопорушення 28.04.2021 за вих. № 4944/209/01-2021 відділенням поліції №2 Хмільницького РВП у Вінницькій області направлено на розгляд до Козятинського міськрайонного суду Вінницької області, де в цей же день його прийнято в канцелярії суду.

У кінці квітня 2021 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_11 знаходячись у м. Козятин Вінницької області знаючи, що ОСОБА_7 працює у Козятинському міськрайонному суді Вінницької області, звернувся до неї з метою з`ясувати чи надійшов до суду протокол про адміністративне правопорушення, складений 27.04.2021 стосовно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Під час розмови ОСОБА_11 з ОСОБА_7 у останньої виник умисел на створення умов при яких судом не буде розглянуто протокол про адміністративне правопорушення складений стосовно ОСОБА_11 у межах строків притягнення до адміністративної відповідальності та в подальшому вимагання неправомірної вигоди за не притягнення його до адміністративної відповідальності.

З метою реалізації свого злочинного наміру 30.04.2021 близько 14.00 год. ОСОБА_7 , перебуваючи на своєму робочому місці, у приміщенні Козятинського міськрайонного суду, що знаходиться за адресою м. Козятин, вул. Грушевського, 64, Вінницької області, дізналась про надходження адміністративного протоколу за вихідним № 4944/209/01-2021 стосовно ОСОБА_11 до канцелярії суду. Після чого ОСОБА_7 використовуючи своє службове становище, переслідуючи корисливу мету, отримала від судового розпорядника Козятинського міськрайонного суду ОСОБА_12 , яка не була обізнана про злочинний намір ОСОБА_7 , адміністративні матеріали, серед яких був протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_11 за вихідним № 4944/209/01-2021. Після цього, ОСОБА_7 , зазначений адміністративний протокол умисно приховала, внаслідок чого не було здійснено реєстрацію даного документу в автоматизованій системі, що діє в суді та автоматичного розподілу для визначення судді, який його розглядатиме.

Вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 20.06.2025 року затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 18 червня 2025 року між прокурором Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_8 та обвинуваченою ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000112 від 24.07.2021 року.

Визнано винною ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень:

-за ч. 2 ст.357 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік;

-за ч. 3 ст. 368 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах, в установах чи організаціях усіх форм власності строком на два роки.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах, в установах чи організаціях усіх форм власності строком на 2 (два) роки

На підставі ст. 77 КПК України додаткове покарання у виді конфіскації майна не застосовується.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, визначивши іспитовий строк тривалістю в один рік.

Відповідно до п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Прокурор подав апеляційну скаргу, просив вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 20.06.2025 року стосовно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 357, ч.3 ст. 368 КК України скасувати в частині призначеного покарання через істотні порушення вимог кримінально процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Ухвалити новий вирок та призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 368 КК України у виді позбавлення волі строком на п`ять років, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно- розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах, в установах чи організаціях усіх форм власності строком на два роки;

за ч. 2 ст. 357 КК України у виді позбавлення волі строком на один рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк п`ять років, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах, в установах чи організаціях усіх форм власності строком на два роки.

На підставі ст. 77 КПК України додаткове покарання у виді конфіскації майна не застосовувати.

Відповідно до вимог ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням та іспитовим строком один рік з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

У решті вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 20.06.2025 залишити без змін.

Вимоги апеляційної скарги прокурора мотивовано тим, що як вбачається з матеріалів кримінального провадження у ньому 18.06.2025 між прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_8 та обвинуваченою ОСОБА_7 , за участі адвоката ОСОБА_13 , укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до якої сторони погодились на призначення обвинуваченій остаточного покарання за ч. 2 ст. 357, ч. 3 ст. 368, ч. 1 ст. 70 КК України у виді 5 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаціійно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах, в установах чи організаціях усіх форм власності, строком на 2 роки без конфіскації майна.

Сторони також погодилися на звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на підставі ч. ч. 2, 3 ст. 75 КК України.

Проте, дійшовши до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, суд залишив поза увагою вимоги ст. ст. 370, 374, 475 КПК України та роз`яснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 21.12.1990 № 11, і ухвалюючи вирок стосовно ОСОБА_7 від 20.06.2025, призначив їй покарання менш суворе, ніж узгоджене сторонами угоди, оскільки фактично звільнив її від відбування не лише основного покарання у виді позбавлення волі, а й додаткового, що відповідно до вимог п. 2 ч. 4 ст. 394 КПК України є підставою для оскарження вказаного вироку в апеляційному порядку.

Разом з тим, як вбачається з оскаржуваного вироку, Вінницький районний суд Вінницької області призначив обвинуваченій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 357, ч. 3 ст. 368, ч. 1 ст. 70 КК України додаткове покарання, проте всупереч угоді про визнання винуватості та вимогам ст. ст. 75, 77 КК України звільнив останню від його відбування, внаслідок чого неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, що є підставою для скасування вироку в частині призначеного покарання, з ухваленням нового вироку.

Крім цього, таке неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність (ст. ст. 75, 77 КК України) призвело і до невідповідності призначеного ОСОБА_7 покарання тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченої внаслідок м`якості і є підставою для скасування вироку відповідно до ч. 2 ст. 409 ст. 414 КПК України.

Також, судом при ухваленні вироку стосовно ОСОБА_7 допущено порушення вимог ст. ст. 370, 374, 475 КПК України, які перешкодили ухвалити законний та обґрунтований вирок, а тому вони є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який просив задоволити апеляційну скаргу прокурора, захисника ОСОБА_9 , обвинуваченої ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вважають вирок законним , оскільки додаткове покарання не застосовувалося, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Правильність кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_7 за ч.2 ст. 357, ч.3 ст. 368 КК України та доведеність її вини в апеляційній скарзі прокурора не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.

Однак наявні підстави для скасування вироку суду.

Відповідно до ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

У резолютивній частині вироку на підставі угоди повинно міститися рішення про затвердження угоди із зазначенням її реквізитів, рішення про винуватість особи із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, рішення про призначення узгодженої сторонами міри покарання за кожним з обвинувачень та остаточна міра покарання, а також інші відомості, передбачені статтею 374 цього Кодексу.

Згідно матеріалів кримінального провадження 18.06.2025 між прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_8 та обвинуваченою ОСОБА_7 , за участі адвоката ОСОБА_13 , укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до якої сторони погодились на призначення обвинуваченій остаточного покарання за ч. 2 ст. 357, ч. 3 ст. 368, ч. 1 ст. 70 КК України у виді 5 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаціійно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах, в установах чи організаціях усіх форм власності, строком на 2 роки без конфіскації майна.

Сторони також погодилися на звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на підставі ч. ч. 2, 3 ст. 75 КК України.

Однак, дійшовши до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, суд залишив поза увагою вимоги ст. ст. 370, 374, 475 КПК України та роз`яснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 21.12.1990 № 11, і ухвалюючи вирок стосовно ОСОБА_7 від 20.06.2025, призначив їй покарання менш суворе, ніж узгоджене сторонами угоди, оскільки фактично звільнив її від відбування не лише основного покарання у виді позбавлення волі, а й додаткового, що відповідно до вимог п. 2 ч. 4 ст. 394 КПК України є підставою для оскарження вказаного вироку в апеляційному порядку.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 75 КК України суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання винуватості, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців. обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до ст. 77 КК України, у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням можуть бути призначені додаткові покарання у виді штрафу, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу.

Відповідно ст.414 КПК невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Виходячи зі змісту вищенаведених вимог закону, ч. 2 ст. 75 КК України передбачено звільнення від відбування покарання з випробуванням тільки тих осіб, які засуджуються лише щодо основного покарання, що має бути належним чином вмотивовано у вироку. Звільнення від відбування призначеного судом додаткового покарання за цією нормою закону не допускається.

Судом неправильно застосовано ст. 75 КК України, оскільки суд не зазначив, що особа звільнена від відбування основного покарання з випробуванням.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Перевіривши всі обставини кримінального провадження, угоду про визнання винуватості від 18.06.2025 року, суд апеляційної інстанції вважає, що ОСОБА_7 на підставі ст. 75 КК України підлягає звільненню від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком один рік з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Відповідно до вимог ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитись проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 414,420, 615 КПК України, суд апеляційної інстанції

У х в а л и в :

Апеляційну скаргу прокурора задоволити.

Вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 20.06.2025 року стосовно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 357, ч.3 ст. 368 КК України скасувати в частині призначеного покарання через істотні порушення вимог кримінально процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Ухвалити новий вирок.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 368 КК України у виді позбавлення волі строком на п`ять років, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно- розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах, в установах чи організаціях усіх форм власності строком на два роки;

за ч. 2 ст. 357 КК України у виді позбавлення волі строком на один рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк п`ять років, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах, в установах чи організаціях усіх форм власності строком на два роки.

На підставі ст. 77 КПК України додаткове покарання у виді конфіскації майна не застосовувати.

Відповідно до вимог ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням та іспитовим строком один рік з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

У решті вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 20.06.2025 залишити без змін.

Судове рішення може бути оскаржено в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення до Верховного Суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3