Справа № 202/6283/25
Провадження № 1-кс/202/4912/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпра ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Індустріального районного суду м. Дніпра, дистанційно в режимі відеоконференції, клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Роздори Синельниківського району Дніпропетровської області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.4 ст.28, ч.4 ст.246 Кримінального кодексу України,-

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра надійшло зазначене клопотання, в обґрунтування якого захисник посилається на те, що СУ ГУНп в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000076, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 лютого 2025 року, в якому ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.255 КК України та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Виходячи з повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів) ОСОБА_4 згадується з разом із іншими особами, які за твердженням органу досудового слідства є учасниками нібито «злочинної організації», проте, більшість з цих людей сам підозрюваний ОСОБА_4 не знає і це підтверджується протоколами НСРД та іншими доказами, що було отримано при досудовому слідстві. З огляду на означене, обвинувачення ОСОБА_4 в участі в злочинній організації, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого частиною 2 ст.255 КК України, не доведено ані повідомленням про підозру, аніматеріалами кримінального провадження, що було надано стороні захисту. Враховуючи вищевикладене, станом на 09 травня 2025 року день розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчому судді не було відомо про вказані вище обставини, що позбавило суд можливості більш критично оцінити обґрунтованість підозри як ключової підстави для обрання запобіжного заходу. Вказані обставини є новими в розумінні ст. 201 КПК України, через що стороною захисту подається означене клопотання про зміну запобіжного заходу. Крім того, захисник посилається на те, що на даний час відсутні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, ОСОБА_4 раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався. Дізнавшись про проведений обшук та наявність повідомлення про підозру, він 18 лютого 2025 року самостійно, без додаткового примусу, добровільно з`явився до другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженням слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтава Дніпропетровської обласної прокуратури за адресою: м.Дніпро, вул.Воскресеньска, 10. ОСОБА_4 має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Підозрюваний ОСОБА_4 та його дружина ОСОБА_6 виховують двох дітей: їх спільну дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є дитиною ОСОБА_6 від першого шлюбу. Потрібно зазначити, що син підозрюваного, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у відповідності до Медичного висновку № 7/1 від 04 лютого 2025 року є дитиною-інвалідом з діагнозом вроджена вада серця, хронічна серцева недостатність. ОСОБА_7 потребує постійного уходу та догляду, через складність захворювання та необхідність постійного лікування дитину неможливо залишати саму, на сьогоднішній день за відсутності батька, дружина підозрюваного ОСОБА_6 не може працювати та заробляти грошові кошти для утримання родини, фактично родина виживає за рахунок присадибного господарства та допомоги рідних та друзів. На сьогоднішній день, за недоведеності підозри, ОСОБА_4 з 19 лютого 2025 року утримується в «Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» Міністерства юстиції України, ані він, ані його родина не спроможна заплатити навіть той мінімальний розмір застави у відповідності до ч. 5 ст. 182 КПК України, який було визначено 09 травня 2025 року Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Дніпра ОСОБА_9 , а отже зміна запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід надасть можливість ОСОБА_4 в повній мірі реалізувати своє право на захист та надасть йому можливість допомагати родині.Також ОСОБА_4 має на утриманні мати ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка потребує уваги та догляду з боку сина. У відповідності до Характеристики № 202/01-18 від 12 лютого 2025 року з місця проживання ОСОБА_4 характеризується позитивно, не притягався до адміністративної відповідальності та не має скарг та свою поведінку від сусідів та односельчан.

Зазначені обставини у своїй сукупності підтверджують наявність у ОСОБА_4 міцних соціальних зв`язків, що може слугувати підставою застосування більш м`якого запобіжного заходу.

В свою чергу, в матеріалах кримінального провадження немає жодного доказу, який би хоч якось давав підстави об`єктивному спостерігачу дійти висновку, що ОСОБА_4 і справді має намір переховуватися від слідства. Так, слідство не володіє доказами придбання квитків для виїзду ОСОБА_4 з місця проживання та/або оформлення ним закордонних паспортів; у розпорядженні слідчого відсутні показання співучасників чи свідків про такі наміри ОСОБА_4 ; також відсутні будь які дані про минулі неявки ОСОБА_4 до слідчого чи прокурора.

Наявність даного ризику знищення, приховання або спотворення доказів ставиться під сумнів тією обставиною, що всі зібрані по справі докази перебувають під контролем прокурора зі слідчим, отже доступ до них ОСОБА_4 об`єктивно обмежений. Тим більш, що зібрані під час досудового розслідування докази було визнано прокурором достатніми для складання обвинувального акта ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 було повідомлено про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування у відповідності до ст.290 КПК України. Ризик впливу на потерпілих та свідків (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК Україна). Крім того, ризику можливості впливати на потерпілих та свідків можна запобігти шляхом покладення на ОСОБА_4 обов`язку утриматись від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею (п. 4 ч. 5 ст. 194 КПК України). Ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином (п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК Україна). ОСОБА_4 також не вдасться перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, адже всі зібрані по справі докази вже перебувають в повному володінні слідства. При цьому, стороною обвинувачення, ймовірно, широко використовуються негласні слідчі (розшукові) дії, за допомогою яких поведінка ОСОБА_4 щільно контролюється. 5. Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК Україна).Відсутність у ОСОБА_4 судимості зводить нанівець ризик того, що він, опинившись на волі, буде вчиняти аналогічні або будь-які інші злочини. Тим більш, що прокурором не було надано жодних доказів на підтвердження хоча б цієї можливості, не говорячи вже про фактичні дані.

На підставі викладеного, захисник звернувся до слідчого судді з даним клопотанням в якому просить змінити підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 клопотання підтримав та вказав, що на даний час суттєво змінилися обставини, порівняно з тими, які існували та були встановлені на момент застосування запобіжного заходу. Просив клопотання задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердила позицію захисника та просив задовольнити клопотання.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні факт того вказані у клопотанні обставини є такими, що не розглядалися слідчим суддею під час винесення ухвали від 06.12.2024 року й відповідно вони є новими не оспорив, а тому не вбачав підстав задля застосування слідчим суддею положень ч. 5 ст. 206 КПК України та залишення без розгляду даного клопотання. Проти задоволення вимог клопотання заперечував, зазначивши, що вони є необгрунтованими. Просив відмовити у задоволенні клопотання.

Заслухавши пояснення прокурора, підозрюваної та його захисника, дослідивши матеріали досудового розслідування та копії матеріалів, якими слідчий та прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя виходить з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Відповідно до ч. 5 ст. 201 КК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про відмову у продовженні строку тримання під вартою, про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на інший запобіжний захід, про звільнення особи з-під варти у випадку, передбаченому частиною третьою статті 206 цього Кодексу, або у випадку закінчення строку дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою підозрюваний, обвинувачений повинен бути негайно звільнений, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Метою застосування запобіжних заходів відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам:1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У силу ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний, крім передбачених ст.177 КПК України ризиків, оцінити у сукупності інші обставини, у тому числі вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання підозрюваного винуватим у інкримінованому правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків та низку інших факторів, які мають суттєве значення для застосування певного запобіжного заходу.

Вищевикладене, а також тлумачення норм ст.ст. 177, 194 КПК у їх системному зв`язку з положеннями Глави 4 КПК приводить слідчого суддю до висновку, що під час вирішення питання щодо зміни запобіжного заходу оцінка зібраних доказів має спрямовуватися не на досягнення твердого переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою.

В судовому засіданні встановлено, що подане захисником клопотання відповідає вимогам ст. 201 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.200 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний розглянути клопотання підозрюваного, обвинуваченого протягом трьох днів з дня його одержання згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

При цьому слідчий суддя не вбачає підстав для залишення даного клопотання без розгляду на підставі ч. 5 ст. 202 КПК України, з урахуванням позиції прокурора, оскільки у клопотанні про зміну запобіжного заходу зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею під час застосування запобіжного заходу, що не оспорено прокурором у судовому засіданні.

Слідчим суддею встановлено, що 19 лютого 2025 року слідчим суддею Кіровського районного суду міста Дніпропетровська було постановлено ухвалу, якою було застосовано до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 52 дні до 11 квітня 2025 року, з утриманням у державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» Міністерства юстиції України, також було визначено заставу, достатню для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених законом, у сумі 454200,00 гривень.

04 квітня 2025 року слідчим суддею Кіровського районного суду міста Дніпропетровська було постановлено ухвалу, якою було продовжено ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 38 днів до 11 травня 2025 року, з утриманням у державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» Міністерства юстиції України, також було визначено заставу, достатню для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених законом у сумі 393640,00 грн..

09 травня 2025 року слідчим суддею Центрального районного суду міста Дніпра ОСОБА_9 було постановлено ухвалу, якою продовжено ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 07 липня 2025 року. Визначено заставу, достатню для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених законом, у сумі 272520,00 грн..

При цьому, як встановлено слідчим суддею, під час застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останньою кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255 ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 246 КК України, наявність ряду ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливості переховування від органів досудового розслідування та суду, знищення, приховування або спотворення речей і документів, які мають істотне значення для встановлення істини у кримінальному провадженні та впливати на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальтне правопорушення.

Під час вирішення питання про зміну запобіжного заходу стосовно підозрюваного, судом було встановлено, що сторона захисту надала докази, які свідчать про наявність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, позитивної характеристики за місцем проживання та роботи, а також його належну процесуальну поведінку.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне врахувати вищевказані обставини як такі, що можуть істотно вплинути на обґрунтованість застосування обмежувального заходу, у контексті дотримання принципів необхідності, пропорційності та забезпечення прав людини.

Вказані фактичні дані не оспорені прокурором.

Разом з тим, стороною захисту надано докази про наявність фактичних обставин, що у своїй сукупності свідчать про суттєве зменшення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, встановлених слідчим суддею під час застосування запобіжного заходу,

Так, про зменшенні ризику, передбаченого п 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду, підтверджується тим, що ОСОБА_4 , дізнавшись про проведення обшуку та наявність повідомлення про підозру, з`явився до другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в місті Полтава, без будь-якого додаткового примусу, добровільно та за власною ініціативою, що свідчить про його намір співпрацювати зі слідством. ОСОБА_4 зареєстрований і фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з дружиною ОСОБА_6 виховує двох дітей: спільну малолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також малолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який є дитиною дружини від попереднього шлюбу. Відповідно до Медичного висновку № 7/1 від 04 лютого 2025 року, син підозрюваного ОСОБА_7 є дитиною з інвалідністю, у зв`язку з вродженою вадою серця та хронічною серцевою недостатністю. У зв`язку з важким станом здоров`я дитини, вона потребує постійного догляду та сторонньої допомоги, що унеможливлює її залишення без нагляду.Зазначене свідчить про той факт, що дружина підозрюваного, ОСОБА_6 , через необхідність постійного догляду за хворою дитиною, позбавлена можливості працевлаштування, а відтак джерел стабільного доходу. Родина перебуває у скрутному матеріальному становищі, виживаючи переважно за рахунок особистого селянського господарства та підтримки з боку родичів і друзів. Крім того, на утриманні ОСОБА_4 перебуває його мати ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка з огляду на вік та стан здоров`я потребує догляду та піклування з боку сина. Згідно з Характеристикою № 202/01-18 від 12 лютого 2025 року, виданою за місцем проживання, ОСОБА_4 характеризується позитивно, до адміністративної відповідальності не притягувався, скарг від сусідів або інших мешканців населеного пункту не надходило, у побуті проявляє себе як добропорядна та врівноважена особа. Сукупність зазначених обставин свідчить про наявність у підозрюваного ОСОБА_4 міцних соціальних зв`язків, що свідчить про зменшення ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України станом на момент розгляду даного клопотання також суттєво зменшився та є практично малоймовірним, оскільки, як встановлено слідчим суддею, докази по кримінальному провадженні знаходяться в розпорядженні органу досудового розслідування та підозрюваний не має до них доступу.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, також станом на момент розгляду даного клопотання є мінімальним. Це обумовлено тим, що підозрюваний не перебуває у будь-яких службових чи інших відносинах, що б дозволило йому впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні. Також на даний час відсутні факти, які б могли свідчити про спроби узгодження показань, тиску на свідків або перешкоджання встановленню істини у справі. Таким чином, сукупність об`єктивних обставин свідчить про відсутність реального впливу ОСОБА_4 на інших учасників кримінального провадження. Слідчий суддя приходить до висновку, що вказаний ризик є не лише мінімальним, але й за своєю суттю декларативним, та не обґрунтовує необхідність застосування найсуворішого запобіжного заходу.

Крім того, слідчий суддя вважає, що ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України також є мінімальним, з урахуванням особи ОСОБА_4 , який раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки та похитивні характеристики.

При вирішенні питання щодо заявленого клопотання, слідчий суддя також приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, а саме справу «Харченко проти України», за якою встановлено порушення вимог п.3 ст. 5 Конвенції щодо надмірного тривалого тримання особи під вартою, а також те, що національні суди не розглядали жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів.

По справі «Мамедова проти Росії», ЄСПЛ зазначив, що посилання на тяжкість обвинувачення як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що особа буде переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою, які мають бути чітко сформульовані (рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2000 року у справі «Яблонський проти Польщі», від 23 вересня 1998 року у справі «І.А. проти Франції», від 04 жовтня 2001 року у справі «Іловецький проти Польщі»).

При цьому ЄСПЛ зазначає, що існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення ЄСПЛ у справі «Смирнова проти Росії» ). У всіх випадках, коли ризик ухилення обвинуваченого від слідства ( суду ) можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів ( рішення ЄСПЛ від 23 вересня 2008 року у справі «Вренчев проти Сербії»).

В рішенні «Тодоров проти України» ЄСПЛ зазначив, що для продовження тримання особи під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку.

Так, однією із підстав порушення п. 1 ст. 5 Конвенції у справі «Барило проти України» (рішення ЄСПЛ від 16.05.2013) стало те, що у заявниці було наявне тяжке захворювання (третя група інвалідності), у зв`язку з чим вона потребувала спеціального лікування, дієти і постійного медичного нагляду.

Згідно із ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Вказані об`єктивно існуючі та встановлені слідчим суддею фактичні обставини приводять слідчого суддю до висновку, що існуючий запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , станом на момент розгляду даного клопотання є занадто суворим й досягнення мети застосування запобіжного заходу, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України можливе шляхом зміни вказаного запобіжного заходу на інший більш м`який, оскільки ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, на час розгляду даного клопотання зменшилися.

Таким чином, враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини, слідчий суддя вважає, що стороною захисту доведено необхідність зміни запобіжного заходу, а прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатен забезпечити належної поведінки підозрюваного, у зв`язку із чим клопотання підлягає задоволенню.

Таким чином, вирішуючи питання щодо виду запобіжного заходу на який необхідно змінити запобіжний у виді тримання під вартою, виходячи з даних про вік та стану його здоров`я, міцності його соціальних зв`язків, наявністю постійного місця проживання, наявнісь місця роботи, відсутністю судимостей, відсутність ризику летальності, слідчий суддя вважає, що доцільним, об`єктивним, відповідним обставинам даного кримінального провадження та таким, що досягне мети застосування запобіжного заходу зокрема ч. 1 ст. 177 КПК України, забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам підозрюваної переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, буде зміна підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає в забороні підозрюваній залишати житло цілодобово за адресою: АДРЕСА_1 , в межах строку досудового розслідування, строком на 5 (п`ять) днів, в межах строку досудового розслідування, до 07 липня 2025 року включно, з покладенням обов`язків відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України.

Щодо доводів сторони захисту про необгрунтованість підозри, то слідчий суддя критично вказані доводи, оскільки на етапі досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вирішувати питання, які підлягають вирішенню судом під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, з`ясовувати наявність складу кримінального правопорушення в діях підозрюваної особи, правильність кваліфікації цих дій, оцінювати докази у справі з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.

Щодо порядку оскарження даної ухвали, слідчий суддя зазначає, що стаття 309 КПК України передбачає вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, можливість оскарження ухвали слідчого судді про зміну запобіжного заходу до вказаного переліку не належить.

Таким чином дана ухвала оскарженню не підлягає.

Така позиція узгоджується з усталеною практикою Дніпровського апеляційного суду, яка викладена в ухвалі від 23.11.2022 року (справа Провадження № 11-с/803/2030/22, Справа № 202/9352/22).

Керуючись ст.ст.110, 131, 132, 176-178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 369-372 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Змінити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає в забороні підозрюваній залишати житло цілодобово за адресою: АДРЕСА_1 , в межах строку досудового розслідування, строком на 5 (п`ять) днів, в межах строку досудового розслідування, до 07 липня 2025 року включно.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України зобов`язати підозрюваного ОСОБА_4 :

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, який здійснюватиме досудове розслідування, прокурора, та/або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

- не залишати цілодобово житло за адресою: АДРЕСА_1 , окрім випадків необхідної евакуації чи з метою запобігання загрози життю чи здоров`ю або у випадку перебування на амбулаторному чи стаціонарному лікуванні у медичних закладах та пов`язаних із вказаним лікуванням пересувань.

- утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Негайно звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти та зобов`язати невідкладно прибути до місця свого проживання: АДРЕСА_1

Ухвала слідчого судді діє в межах строку досудового розслідування до 07.07.2025 року включно та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали направити до ГУНП у Дніпропетровській області за зареєстрованим місцем проживання підозрюваного, для забезпечення контролю за поведінкою підозрюваного ОСОБА_4 під час дії відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1