Справа № 308/5028/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгород скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні за №0000106, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 лютого 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,-

встановив:

Заявник ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області зі скаргою та просить скасувати постанову дізнавача ОСОБА_4 від 06.06.2025 про відмову у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні від 05.02.2025 за №0000106 та зобов`язати орган досудового розслідування повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 від 21 квітня 2025 року про визнання потерпілим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000106, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 лютого 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

В обґрунтування доводів та вимог скарги посилається на те, що 06 червня 2025 року старший дізнавач СД Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_4 виніс постанову про відмову в задоволенні мого клопотання від 21.04.2025 року щодо визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №0000106, відкритому за ознаками ч. 1 ст. 190 КК України (шахрайство). Вважає дану постанову незаконною, необґрунтованою та такою, що порушує його права, передбачені ст. 55 КПК України. Вказує, що згідно з наданою ним заявою 18 червня 2024 року земельна ділянка, яка була придбана ним 17 серпня 2006 року у громадянки ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу (Договір було нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_6 ,) земельної ділянки площею 0,08 га, кадастровий номер :30:001:0073, була незаконно та умисно повторно продана ОСОБА_5 (через представника ОСОБА_7 ) ОСОБА_8 .

Звернення із заявою про вчинення кримінального правопорушення пов`язане із спричиненням ОСОБА_3 , майнової шкоди особливо великих розмірах внаслідок неправомірних дій ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та відчуження земельної ділянки, яка заявником була придбана за нотаріально посвідченим договором купівлі продажу 17 серпня 2006 року, реєстровий номер 3383. У результаті дій вказаних осіб ОСОБА_3 зазнав істотної майнової шкоди в особливо великих розмірах, що підтверджується його поясненнями, письмовими доказами та іншими наданими матеріалами. У заяві про вчинення злочину він вказав попередню документально підтверджену вартість земельної ділянки з метою визначення майнової шкоди 2 200 000 гривень.

Вважає, що слідчий, необґрунтовано відмовив йому у визнанні потерпілим, не врахувавши реальні наслідки та надані ним докази, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 55, ст. 84 КПК України. Постанова не містить належного мотивування та по суті заперечує очевидний факт спричинення шкоди.

У судове засіданні 24.06.2025 заявник не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. При цьому, 24.06.2025 представник заявника адвокат ОСОБА_9 подала заяву, згідно якої просить розглядати подану скаргу без її участі та заявника, скаргу підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

Дізнавач сектору дізнання Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. При цьому, 18.06.2025 подав до суду пояснення, згідно яких вказав, що вживаються заходи щодо отримання додаткових доказів щодо вчинення кримінального правопорушення та завданні заявнику ОСОБА_3 , шкоди. На підставі поданої заяви ОСОБА_3 встановлено, що на даний час у кримінальному провадженні №0000106 відсутні об`єктивні дані, які б свідчили про заподіяння заявникові моральної, фізичної або майнової шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення, шкода є гіпотетичною та не доведеною на цьому етапі досудового розслідування. З огляду на вищевказане, орган досудового розслідування станом на день розгляду клопотання відмовив у задоволенні клопотання, враховуючи вище зазначене. У зв`язку з вище наведеним просить суд відмовити у задоволенні скарги на постанову дізнавача та розглянути скаргу без його участі у зв`язку із неможливістю прибути на розгляд на вказаний день та час у зв`язку із службовою необхідністю.

Дослідивши матеріали скарги, оцінивши докази, в їх сукупності, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що сектором дізнання Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за №0000106, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 лютого 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Постановою старшого дізнавача СД Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_4 від 06.06.2025 у задоволенні клопотання громадянина ОСОБА_3 у кримінальному проваджені №0000106 від 05 лютого 2025 року відмовлено.

Постанова в частині відмови у задоволенні клопотання про визнання потерпілим мотивована тим, що в ході досудового розслідування встановлено, що 04 лютого 2025 року до чергової частини Ужгородського РУП надійшла заява ОСОБА_3 , який просить прийняти міри до невідомої особи, яка шахрайським шляхом, зловживаючи довірою, заволоділа його земельною ділянкою. 05 червня 2025 року, до сектору дізнання Ужгородського РУП надійшло клопотання ОСОБА_3 , про виконання ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 19.05.2025 року, та копія ухвали де в ухвалі зазначено про зобов`язання ОСОБА_4 , розглянути клопотання ОСОБА_3 від 21.04.2025 року, в даному клопотанні останній просить визнати його потерпілим та допитати його в якості потерпілого в дистанційному форматі через відеозв`язок. Щодо визнання потерпілим ОСОБА_3 , встановлено, що відповідно до статті 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Частиною 1 ст. 86 КПК України передбачено - доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, за винятком випадків, передбачених 4. 2 ст. 92 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК випадках, - на потерпілого.

У відповідності до статті 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 94 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Статтею 40-1 КПК України визначено, що дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання. Дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення дізнавача.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований КПК України.

Відповідно до ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 303 КПК України визначено перелік рішень, дій чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та ким такі рішення, дії або бездіяльність можуть бути оскаржені. Встановлений цією нормою перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені на стадії досудового провадження є вичерпним.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.303КПКУкраїни на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Згідно ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 КПК, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Відповідно до ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання.

Учасники кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч. 6 ст. 22 КПК України).

Згідно ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди (ч. 1). Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 3). Потерпілим не може бути особа, якій моральна шкода завдана як представнику юридичної особи чи певної частини суспільства (ч. 4).

За змістом ч.5 ст.40-1 КПК України дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу,є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення дізнавача.

За приписами ст.110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду (ч.1). Рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне (ч.3). Зміст постанови слідчого врегульований ч.5 ст.110 КПК України. Зокрема, у мотивувальній частині зазначаються зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; а у резолютивній - зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови. Разом з цим, згідно з ч.6 ст.110 КПК України постанова слідчого, дізнавача, прокурора виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Згідно усталеної практики Верховного Суду (висновком Великої палати Верховного суду, викладеної в постанові від 16 січня 2019 року), поняття «потерпілий» у матеріальному кримінальному праві та у кримінальному процесі за змістом не є тотожними. У кримінально-правовому розумінні потерпілий - це особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо заподіюється фізична, моральна та/або матеріальна шкода (або існує безпосередня загроза її заподіяння). Визначення статусу потерпілого настає з моменту вчинення щодо такої особи кримінального правопорушення, а не з моменту подання такою особою відповідної заяви, як це передбачено ч. 2 ст. 55 КПК.

Згідно ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

За змістом цієї норми, слідчий або прокурор, у визначених випадках, має право винести вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.

Згідно положень п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Під час проведення перевірки обставин, викладених у заяві ОСОБА_3 про залучення його до кримінального провадження у якості потерпілого, дізнавачем в порушення вимог ч. 2 ст. 9 КПК України щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, не було надано аналізу тих обставин, на які посилається заявник та у постанові не наведено мотивів їх відхилення, не проведено всього обсягу слідчих дій, спрямованих на встановлення обставин кримінального правопорушення, які б дали підстави вважати, що заявнику не завдано ані матеріальної, ані моральної шкоди.

Відповідно до вимог ч.5 ст.55 КПК України у постанові не наведено достатніх мотивів прийняття саме такого рішення з його належним обґрунтуванням щодо порушеного заявником питання, яке він обґрунтовує. Натомість, постанова містить загальні формулювання щодо безпідставності заявлених вимог, постанова дізнавача належним чином не обґрунтована з посиланням на здобуті під час розслідування докази та норми процесуального закону. Питання порушені потерпілим у заяві фактично не знайшли свого вирішення у постанові дізнавача і як результат - законодавча вимога щодо вмотивованості постанови дізнавача при її винесенні не була дотримана в повній мірі, з огляду на те, що у такому рішенні не зазначено вичерпних мотивів та причин відмови у залученні заявника потерпілим, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, як того вимагає ч.5 ст.55 КПК України.

Отже, дізнавачем при винесенні оскаржуваної постанови не були враховані зазначені обставини, а відтак, належним чином та у визначений законом спосіб не було розглянуто клопотання заявника, що не відповідає вимогам ст.ст.55, 110 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Отже, враховуючи завдання кримінального провадження, встановлені обставини, компетенцію слідчого судді в межах розгляду справ цієї категорії, необхідність забезпечення конституційного права заявника на оскарження в суді бездіяльності органів державної влади, за результатами розгляду скарги встановлено підстави для її задоволення у спосіб скасування постанови старшого дізнавача СД Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_4 від 06.06.2025 в частині відмови у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні за №0000106 від 05.02.2025 та зобов`язання старшого дізнавача СД Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_4 повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 від 21 квітня 2025 року про визнання потерпілим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні за №0000106 від 05.02.2025.

На підставі викладеного та керуючись ст.303, 304, 307 КПК України, слідчий суддя,-

постановив:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні за №0000106, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 лютого 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, - задовольнити.

Постанову старшого дізнавача СД Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_4 від 06.06.2025 в частині відмови у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні за №0000106 від 05.02.2025 - скасувати.

Зобов`язати старшого дізнавача СД Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_4 повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 від 21 квітня 2025 року про визнання потерпілим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні за №0000106 від 05.02.2025.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1