137/550/25
У Х В А Л А

02.05.2025 Літинський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника ДУ «Літинська ВК № 123» ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в с-щі Літин клопотання начальника Державної установи «Літинська виправна колонія №123» ОСОБА_6 про звільнення від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання у випадках, передбачених ст.74 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 16.11.2023 вироком Солом`янського районного суду м. Києва, який змінений ухвалою Київського апеляційного суду від 20.05.2024, за ч.4 ст.185, ч.4 ст.186, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до 6 років 1 місяця позбавлення волі,

ВСТАНОВИВ:

До Літинського районного суду Вінницької області надійшло клопотання начальника Державної установи «Літинська виправна колонія №123» ОСОБА_6 відносно засудженого ОСОБА_5 про звільнення від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання у випадках, передбачених ст.74 КК України, у порядку п.13 ч.1 ст.537, п.1 ч.2 ст.539 КПК України, у зв`язку з набранням законної сили 09.08.2024 ЗУ №3886-ІХ від 18.07.2024, оскільки втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність його діяння.

Представник ДУ «Літинська виправна колонія №123» ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримала.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечив проти задоволення клопотання з урахуванням правових підстав для зімни кваліфікації діянь, визначених у ст.51 КУпАП.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання, зокрема про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до положень ч.2 ст.74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Судом встановлено, що вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 16.11.2023 ОСОБА_5 засуджено за ч.4 ст.185 КК України та призначено покарання у виді п`яти років позбавлення волі та за ч.4 ст.186 КК України - до покарання у виді шести років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України визначено покарання ОСОБА_5 за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді шести років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарань, призначеного вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 14.07.2023, та призначеного цим вироком, перевівши на підставі ч.1 ст.72 КК України менш суворий вид покарання у виді обмеження волі в більш суворий у виді позбавлення волі, визначено остаточне покарання ОСОБА_5 у виді шести років та одного місяця позбавлення волі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20.05.2024 вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 16.11.2023 щодо ОСОБА_5 у частині призначеного покарання змінено. Засуджено ОСОБА_5 за ч.4 ст.185 КК України до 5-ти років позбавлення волі, за ч.4 ст.186 КК України до 6-ти років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, визначено ОСОБА_5 остаточне покарання, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді 6 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України, до покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 14.07.2023 та визначено до відбування покарання у виді 6 років одного місяця позбавлення волі.

Даний вирок набрав законної сили та звернутий судом до виконання.

Згідно вказаного вироку, за епізодом від 14.06.2023, за яким дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України, вартість завданої майнової шкоди на момент вчинення правопорушення складає 2394,80грн.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-IX від 18.07.2024, статтю 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення викладено у новій редакції, зокрема вказано «Дія, передбачена частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян».

Відповідно до правового висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 07.10.2024, справа №278/1566/21, Закон №3886-IX, яким унесені зміни до ст.51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст.5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі. У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст.51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п.5 підрозд.1 розд. ХХ та пп.169.1.1 п.169.1 ст.169 розд.IV Податкового кодексу України. Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Згідно п.5 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року. Підпунктом 169.1.1 розділу ІV Податкового кодексу України, сума податкової соціальної пільги встановлена в розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Таким чином, два неоподаткованих мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, що станом на 01.01.2023 становив 2684,00грн.

Положеннями ч.1 ст.3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч.6 ст.3 КК України).

Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Зазначені норми Закону також знайшли своє відображення і в ч.1 ст.5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Враховуючи те, що вартість майна, у викраденні якого, обвинувачується ОСОБА_5 , за епізодом від 14.06.2023 становить 2394,80грн, тобто ця сума була меншою за розмір, з якого відповідно до Закону №3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, суд вважає, що вищевказане діяння ОСОБА_5 не підпадає під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК України.

З урахуванням викладеного, зважаючи на те, що втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, зокрема щодо епізоду таємного викрадення ОСОБА_5 майна вартістю, що у 2023 році не перевищувала 2684,00грн, то його дії, після внесення змін ЗУ №3886-IX від 18.07.2024, тягнуть за собою адміністративну відповідальність за ст.51 КУпАП, а тому є всі підстави для застосування до нього ч.2 ст.74 КК України, звільнивши його негайно від подальшого відбування покарання в частині призначеного покарання за епізодом від 14.06.2023.

При цьому відсутні підстави для звільнення ОСОБА_5 від призначеного покарання за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 16.11.2023, по епізоду за фактом відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, оскільки норми ЗУ №3886-ІХ не поширюються на діяння, передбачені ст.186 КК України, адже за ст.51КУпАП (у редакції цього Закону) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Враховуючи викладене, призначене ОСОБА_5 покарання за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 16.11.2023, який змінений ухвалою Київського апеляційного суду від 20.05.2024, за ч.4 ст.186 КК України, із застосуванням ч.1 ст.71 КК України, у виді 6 (шести) років 1 (одного) місяця позбавлення волі, підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.58 Конституції України, ст.3, 5, 74 КК України, ст.372, 395, 537, 539, КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від подальшого відбування покарання, призначеного Солом`янським районним судом м. Києва від 16.11.2023, який змінений ухвалою Київського апеляційного суду від 20.05.2024, в частині призначеного покарання за епізодом від 14.06.2023, за яким його дії кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, на підставі ч.2 ст.74 КК України, у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений.

Виключити з вироку Солом`янського районного суду м. Києва від 16.11.2023, який змінений ухвалою Київського апеляційного суду від 20.05.2024, посилання на призначення ОСОБА_5 покарання із застосуванням положення ч.1 ст.70 КК України та вважати ОСОБА_5 засудженим по епізоду за ч.4 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років.

Призначене ОСОБА_5 покарання за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 16.11.2023, який змінений ухвалою Київського апеляційного суду від 20.05.2024, за ч.4 ст.186 КК України, із застосуванням ч.1 ст.71 КК України, у виді 6 (шести) років 1 (одного) місяця позбавлення волі, залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя:ОСОБА_1