справа № 462/6520/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2025 року Залізничний районний суд міста Львова

в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному провадженні кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, без місця реєстрації та визначеного місця проживання, останнє місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судженого, востаннє 20 червня 2024 року Залізничним районним судом м. Львова за ч. 2 ст. 389 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік 5 днів,-

за ч. 3 ст. 389 КК України,

ВСТАНОВИВ:

обвинувачений ОСОБА_2 , будучи засудженим згідно вироку Залізничного районного суду м. Львова від 20 червня 2024 за ч. 2 ст. 389 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік 5 днів на якого покладено, у тому числі у відповідності до ч. 2 ст. 59-1 КК України обов`язок у виді періодичної явки для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, ухилився від відбування вказаного покарання за наступних обставин. Так 11 вересня 2024 року до Залізничного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області надійшов вирок Залізничного районного суду м. Львова від 20 червня 2024 року разом із розпорядженням про його виконання відносно обвинуваченого ОСОБА_2 19 вересня 2024 року, органом пробації роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_2 , порядок та умови перебування на обліку під час відбування покарання у виді пробаційного нагляду згідно ст. 49-1 КВК України, а також попереджено про наслідки невиконання обов`язків, покладених судом, та систематичного скоєння адміністративних правопорушень, про що відібрана підписка та інші документи, передбачені наказом №272/5 від 29.01.2019 «Про затвердження Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі». Крім того 19 вересня 2024 року, представником пробації винесено постанову про встановлення днів явки на реєстрацію, з якою обвинувачений ОСОБА_2 , ознайомлений під особистий підпис. Незважаючи на проведену профілактичну бесіду, обвинувачений ОСОБА_2 , 06 січня 2025 року, маючи умисел на ухилення від відбування покарання у виді пробаційного нагляду вперше без поважних причин не з`явився на реєстрацію до органу пробації, у зв`язку з чим представником пробації 03 лютого 2025 року винесено застереження у виді письмового попередження про притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 389 КК України. В подальшому, 03 березня 2025 року, обвинувачений ОСОБА_2 , вдруге без поважних причин не з`явився на реєстрацію до органу пробації, у зв`язку з чим представником пробації 20 березня 2025 року, винесено застереження у виді письмового попередження про притягнення до кримінальної відповідальності за ст.389 КК України. В подальшому 07 квітня 2025 року, 05 травня 2025 року, 02 червня 2025 року, 07 липня 2025 року, обвинувачений ОСОБА_2 , без поважних причин не з`явився на реєстрацію до органу пробації, у зв`язку з чим представником пробації 28 липня 2025 року, винесено застереження у виді письмового попередження про притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 389 КК України. В подальшому 04 серпня 2025 року, обвинувачений ОСОБА_2 всьоме без поважних причин не з`явився на реєстрацію до органу пробації, у зв`язку з чим представником пробації скеровано подання про притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 389 КК України на адресу ВП №1 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області. Таким чином, обвинувачений ОСОБА_2 , сім разів без поважних причин не виконав обов`язок, покладений на нього вироком Залізничного районного суду м. Львова від 20 червня 2024 та який визначено ст. 59-1 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_2 , з участю захисника ОСОБА_3 , подав до суду письмову заяву про визнання винуватості, згоду із встановленими досудовим розслідуванням обставинами та розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, а тому, суд, згідно ч. 2 ст. 181 КПК України, вважає за необхідне розглянути обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, оскільки обвинувачений ОСОБА_2 , не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

На підставі повного визнання своєї винності обвинуваченим ОСОБА_2 , та враховуючи те, що обставини встановлені органом досудового розслідування щодо вчинення ним кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, не оспорюються учасниками судового провадження, суд вважає повністю доведеними факт скоєння кримінального проступку та винність обвинуваченого у вчиненні злочинних дій.

Дії обвинуваченого ОСОБА_2 , слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 389 КК України, оскільки він будучи засудженим до відбування покарання у виді пробаційного нагляду, вчинив ухилення засудженого від відбування покарання у виді пробаційного нагляду.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного проступку, його наслідки, обставини та мотиви скоєння кримінального проступку, особу обвинуваченого, який неодноразово притягався до адміністративної відповідальності під час відбуття покарання у виді пробаційного нагляду, згідно характеристики працівників ЛКП «Сяйво», поводить себе агресивно, вчиняє хуліганські дії на контейнерних майданчиках, проявляє агресію, ворожість до оточуючих людей, є конфліктною особою. В той же час, судом враховується, що обвинувачений щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, що є обставинами, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, які обтяжують покарання відсутні.

На основі наведеного суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , слід обрати в межах санкції ч. 3 ст. 389 КК України за якою кваліфіковано злочин у виді обмеження волі, оскільки таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_2 , попередження нових злочинів, та на переконання суду, саме таке покарання відповідатиме гуманності, справедливості, не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Крім цього, суд бере до уваги, що кримінальне правопорушення, за якими ОСОБА_2 , притягається до кримінальної відповідальності (за даним вироком) було вчинено ним до повного відбуття покарання, призначеного вироком Залізничного районного суду м. Львова від 20 червня 2024 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

За таких обставин, згідно вимог ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком, ОСОБА_2 , слід частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 20 червня 2024 року, застосувавши правила складання покарань, визначені п. 5 ч. 1 ст. 72 КК України, згідно якого одному дню обмеження волі відповідає один день пробаційного нагляду та визначити ОСОБА_2 , остаточне покарання у виді обмеження волі.

Керуючись ст. 371, 381-382 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 3 ст. 389 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 /одного/ року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, пункту 5 ч. 1 ст. 72 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Залізничного районного суду міста Львова від 20 червня 2024 року, призначивши остаточне покарання у виді 2 /двох/ років обмеження волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_2 рахувати з моменту фактичного звернення вироку до виконання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду протягом 30 діб з моменту проголошення, засудженим у цей же термін з моменту вручення копії вироку.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Суддя: ОСОБА_1