Справа № 191/4516/25
Провадження № 1-кс/191/672/25
У Х В А Л А

іменем України

09 вересня 2025 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове в режимі відеоконференції з власних технічних засобів скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність службової особи поліції Дніпропетровської області щодо невнесення відомостей до ЄРДР за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі вказаною скаргою, мотивуючи свої вимоги тим, що 08.07.2025 року особисто ОСОБА_4 було подано до Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області заяву про вчинення кримінального правопорушення згідно ст. 214 КПК України, за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КПК України, в якій вказано, що будучи військовослужбовцем ЗСУ йому надано короткочасну відпустку у зв`язку із смертю його матері. Прибувши до свого місця проживання, де знаходилися документи його та його матері, двері обох квартир були зачинені і змінені замки. 29.08.2025 року ним отримано відповідь Синельниківського РУП про розгляд його заяви та відсутності підстав для її внесення до ЄРДР. Вважає, що в даній заяві викладені всі обставини вчинення кримінального правопорушення, суб`єктивний та об`єктивний склад злочину, додано докази на підтвердження викладених у заяві фактів та які свідчать про вчинення кримінального правопорушення, з наданням додатків. Згідно ст. 214 КПК України після отримання кожної заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення слідчий чи прокурор зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення та протягом 24 годин внести відповідні відомості у ЄРДР та розпочати розслідування. Вважає, що така бездіяльність уповноваженої особи суперечить вимогам ст. 214 КПК та призвела до того, що по заяві ОСОБА_4 не почато досудове розслідування, чим порушені його процесуальні права як заявника, передбачені КПК України.

У зв`язку з цим, адвокат ОСОБА_3 просить зобов`язати уповноважену службову особу поліції Дніпропетровської області внести відомості до ЄРДР за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а саме, про вчинення кримінального правопорушення, викладеного в заяві ОСОБА_4 від 08.07.2025 року (отримана черговим інспектором Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області).

Скаржник адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги скарги підтримав повністю, пояснив обставини таким чином як вони викладені у скарзі. Також доповнив, що оскільки стало відомо про існування судового рішення від 09.04.2021 року, на підставі якого за ОСОБА_5 визнано право власності на дану квартиру, та дане рішення він вважає незаконним, то на даний час вживаються необхідні заходи для підготовки відповідного позову для звернення до суду в порядку цивільного судочинства щодо оскарження дій ОСОБА_6 та її мати ОСОБА_7 по заволодінню житловим приміщенням.

Представник Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився по невідомій суду причині, хоча був належним чином повідомлений про судове засідання шляхом направлення на електронну адресу Синельниківського РУП скарги з додатками та виклику. Згідно ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали скарги та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду.

Згідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Отже, предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто така заява, як передумова для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні має містити достатні дані про наявність в описаній заявником події ознак кримінально-караного діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Згідно ч. 5 п. 4 ст. 214 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела. До ЄРДР також вносяться відомості про попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Пунктом 1.2 розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст.214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. До Реєстру підлягають внесенню відомості, які характеризують кримінальне правопорушення (п. 2.2 розділу ІІ положення).

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст. 2 та ст.11 КК України, згідно з якими підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Зазначені положення кримінального процесуального закону та закону про кримінальну відповідальність свідчать про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення. До того ж підставами вважати заяву чи повідомлення саме про кримінальне правопорушення є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки конкретного кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події кримінального характеру. Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Такий висновок слугує гарантією кожній особі від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу. До того ж законодавцем розмежовано поняття внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР у відповідності до положень ч. 1 ст. 214 КПК України та прийняття і реєстрації відповідних заяв, про що йдеться у ч. 4 ст. 214 КПК України.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18, у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

З огляду на викладене можна дійти висновку, що предметом судового контролю слідчого судді може бути бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні.

З матеріалів справи вбачається, що 07.07.2025 року ОСОБА_4 звернувся до начальника ГУНП України в Дніпропетровській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КПК України, а саме, дізнавшись про смерть своєї матері, приїхав до свого зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , де постійно проживав із своєю матір`ю до її смерті. Дана квартира належала його бабусі ОСОБА_8 , яка померла в 2020 році. У бабусі є онука ОСОБА_6 , яка ніколи не проживала в даній квартирі і не мала до неї жодного відношення, оскільки бабцю ніколи не провідувала та не приймала участь в її похоронах. ОСОБА_6 та її мати ОСОБА_9 забрали усі речі бабці, матері і його особисті речі, одяг і документи на дану квартиру та на квартиру його матері за адресою: АДРЕСА_2 і ключі до цієї квартири, та заявивши, що квартира належить ОСОБА_10 на підставі судового рішення про визнання за нею права власності. Вважає, що ОСОБА_11 викрала документи на дану квартиру, усі документи, які вона надала на реєстрацію її в квартирі, є підробленими, оскільки вона ніколи не проживала в цій квартирі, ніколи не допомагала бабусі. Оскільки шахрайським шляхом дані особи намагаються відібрати в нього належні йому квартири, використавши смерть його матері, то зазначені дії мають ознаки злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а тому просив внести дані відомості до ЄРДР і провести досудове розслідування за шахрайськими діями відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .

Згідно талону-повідомлення єдиного обліку № 12320 прийнято та зареєстровано заяву ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення, яка надійшла 08.07.2025 року та якою заявник просить прийняти міри до ОСОБА_6 та до її матері ОСОБА_7 , які шахрайським шляхом з підробленими документами заволоділи правом власності і розпоряджаються майном, яке їм не належить і тримають ключі та документи на іншу квартиру, яка належить заявнику за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, статтею 190 КК України, на яку посилається заявник, передбачена кримінальна відповідальність за заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство); шахрайство, вчинене повторно, або за попередньою змовою групою осіб, або таке, що завдало значної шкоди потерпілому; шахрайство, вчинене у великих розмірах, або шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки; Шахрайство, вчинене в особливо великих розмірах або організованою групою.

Предметом шахрайства є не тільки майно, але й право на майно. Об`єктивна сторона виражається у заволодінні чужим майном або придбанні права на майно шляхом обману або зловживання довірою.

Обман - повідомлення неправдивих відомостей (дія) або замовчування відомостей, які мають бути повідомлені (бездіяльність), з метою заволодіння чужим майном або придбання права на майно. Він може виражатися в усній, письмовій формі, у використанні підроблених документів тощо. У випадках коли для обману винний підробляє або використовує підроблений документ, потрібна кваліфікація за сукупністю статей 190 та 358 КК.

Зловживання довірою - це вид обману, що полягає у використанні винним довірливих відносин з потерпілим, заснованих на родинних, службових відносинах, знайомстві, інших цивільно-правових відносинах. Наприклад, винний входить у довіру до потерпілого і обіцяє йому допомогти купити машину, для чого потерпілий передає гроші, які винний привласнює.

Особливості шахрайства полягають у тому, що потерпілий, будучи введеним в оману, зовні добровільно передає винному майно або право на майно, вважаючи, що це є правомірним, необхідним або вигідним для нього, що він зобов`язаний це зробити. Тому обман або зловживання довірою за часом передує передачі майна або права на майно і викликає у потерпілого усвідомлення правомірності такої передачі. Наприклад, винний за фальшивим документом отримує грошовий переказ. Таким чином, обман чи зловживання довірою виступають як спосіб зовні законного, за згодою потерпілого отримання майна або придбання права на майно.

Якщо обман або зловживання довірою були лише способом отримання доступу до майна, а саме вилучення майна відбувалося таємно чи відкрито, то склад шахрайства відсутній. Винний має відповідати за крадіжку або грабіж (наприклад, особа під виглядом телефонного майстра, пред`явивши підроблене посвідчення, проникає в квартиру, а потім непомітно викрадає зі стола золоту обручку). У цьому випадку він має відповідати за крадіжку і використання підробленого документа (статті 185 та 358 КК).

Закінченим шахрайство вважається з моменту заволодіння майном або придбанням права на майно. Обман, що не призвів до заволодіння майном або правом на майно, визнається відповідно до конкретних обставин готуванням чи замахом на шахрайство. Так, якщо винний підробив документ для заволодіння чужим майном, але був затриманий, вчинене буде готуванням до шахрайства, якщо ж він був затриманий при пред`явленні такого документа з метою заволодіння майном, то це буде замахом на шахрайство і за сукупністю (і в першому і в другому випадку) закінченим злочином, передбаченим ст. 358 КК.

Суб`єктивна сторона - прямий умисел, корисливі мотив і мета.

Специфічною кваліфікуючою ознакою шахрайства є спосіб обману: шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки. Небезпека такого шахрайства полягає у тому, що ця техніка значно полегшує вчинення шахрайства, дозволяє заволодівати значними коштами, завдаючи непоправної шкоди власникам.

У даному випадку викладені у заяві ОСОБА_4 обставини за своїм змістом та суттю не є повідомленням про злочин, не містять відомостей, що свідчать про шахрайські дії з боку гр. ОСОБА_6 (« ОСОБА_12 » як вказав заявник за текстом) та її матері ОСОБА_7 , і не містять конкретних та достатніх даних про можливість вчинення ними кримінального правопорушення, передбаченого Кримінальним кодексом України, тому відомості щодо вказаних обставин не підлягають внесенню до ЄРДР. Достатніх даних щодо вчинення вказаними особами дій, які містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого КК України, заявником суду не надано.

Таким чином, вимоги даної скарги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.3 ст.307 КПК України положення частини третьої статті 307 щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р(II)/2020 від 17.06.2020.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.303, 306, 307 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні вимог адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність службової особи поліції Дніпропетровської області щодо невнесення відомостей до ЄРДР за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція протягом п`яти днів з дня складення повного її тексту до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст ухвали буде складено до 15.09.2025 року включно.

Слідчий суддя ОСОБА_1