Справа №534/1541/25
Провадження №1-кс/534/258/25
У Х В А Л А

16 червня 2025 року місто Горішні Плавні

Слідчий суддя Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області ОСОБА_1 за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ ВП № 2 Кременчуцького РУП ГУНП у Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 у кримінальному провадженні за № 0000247 від 22.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

у с т а н о в и в:

До Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області звернувся слідчий СВ ВП № 2 Кременчуцького районного управління поліції ГУНП у Полтавській області лейтенант поліції ОСОБА_6 із клопотанням, погодженим прокурором, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, серед іншого, вмотивовано слідчим тим, що Конвенція Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (далі Стамбульська конвенція) від 11.05.2011 в п. b ст. 3 встановлює, що «домашнє насильство» означає всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні.

Відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі Закон) домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Встановлено, що ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , з народження сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 проживали спільно однією родиною за адресою: АДРЕСА_1 та відповідно до Закону на них розповсюджується дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству.

Упродовж 2023 2025 років ОСОБА_4 , діючи умисно, в порушення приписів статті 28 Конституції України, згідно з якої кожен має право на повагу до його гідності та ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню, статті 29 Конституції України, яка передбачає, що кожна людина має право на особисту недоторканість. В порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству» умисно та систематично вчиняв фізичне, психологічне насильство по відношенню до своєї матері ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою спільно ОСОБА_4 проживав однією сім`єю, що має істотний психотравмуючий характер, обумовлює накопичення переживань пригніченості, тривожного очікування, напруги, почуттів приниженої гідності та образи. Тривала напружена обстановка в родині перешкоджає нормальному спілкуванню з іншими членами родини, обумовлює знижений та нестійкий настрій, появу психосоматичних змін.

Попередньо, ОСОБА_4 притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП), а саме: за вчинення домашнього насильства психологічного та фізичного характеру щодо ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким вона проживала однією сім`єю, що підтверджується Постанвою Кременчуцького районного суду м. Кременчук від 02.08.2024 року № 536/1641/24.

Зокрема, 16 вересня 2023 року близько 12 год 00 хв. ОСОБА_4 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_7 .. За даним фактом відносно ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП серії ВАВ № 790017 від 16.09.2023. Постановою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 19.12.2023 провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП було закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративних стягнень.

Після цього, 15 червня 2024 року близько 09 год 00 хв. ОСОБА_4 за місцем свого проживання, вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, відносно своєї матері ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: умисно виражався в її бік нецензурною лайкою та давав ляпаса, чим завдав шкоди її психологічному здоров`ю. За даним фактом відносно ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП серії ВАД 317455 від 15.06.2024 року. Постановою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 02.08.2024 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП із застосуванням стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

В подальшому, 07 грудня 2024 року близько 16 год 00 хв. в АДРЕСА_1 поблизу подвір`я, громадянин ОСОБА_4 вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме: висловлювання нецензурною лайкою, дав ляпаса по обличчю своїй матері ОСОБА_7 ,чим завдав шкоди її психологічному здоров`ю. Правопорушення вчинене повторно протягом року. За даним фактом відносно ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 173-2 КУпАП серії ВАД 591965 від 07.12.2024 року. Постановою Кременчуцького районного суду Полтавської області 17 квітня 2025 року провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП було закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративних стягнень.

Далі, 14 грудня 2024 року близько 17 год 00 хв. громадянин ОСОБА_4 , знаходячись поряд подвір`я, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 вчинив сварку з матір`ю ОСОБА_7 , в ході якої погрожував фізичною розправою, ображав честь та гідність, висловлювався нецензурною лайкою, чим вчинив психологічне домашннє насильство. Правопорушення вчинене повторно протягом року. За даним фактом відносно ОСОБА_4 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП серії ВАД 591977 від 14.12.2024 року. Постановою Кременчуцького районного суду Полтавської області 17 квітня 2025 року провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП було закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративних стягнень.

В подальшому, 09.05.2025 о 07 год. 40 хв., ОСОБА_4 знаходився за адресою: АДРЕСА_3 на зупинці громадського транспорту, де в цей час також перебувала його матір ОСОБА_7 . Далі, між ними виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_4 , діючи умисно, наніс ОСОБА_7 один удар рукою зігнутою в кулак по обличчю та спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці вушної раковини зліва, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Через такі систематичні дії ОСОБА_4 по відношенню до його матері ОСОБА_7 у неї виникли розлади у вигляді тривожних реакцій, відчуття страху за свою безпеку та життя, почуття безвиході, періодичних порушень сну, головних болей, підвищення артеріального тиску, тахікардії, серцевих нападів. Ці прояви зберігаються до теперішнього часу і визначаються комплексом ситуаційних психотравмуючих переживань, які знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку зі скоєним відносно неї домашнім насильством.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, а саме: у домашньому насильстві, тобто умисному систематичному вчиненні фізичного та психологічного насильства щодо особи, з яким винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до фізичних та психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.

12.06.2025 ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Комсомольськ, Полтавської області, громадянин України, освіта середня, не одружений, не працюючий, на утриманні малолітніх дітей не маючий, фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 раніше судимий:

- вироком Кременчуцького районного суду від 07.08.2017 року за ч. 2 ст. 310, КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік;

- вироком Кременчуцького районного суду від 21.11.2024 року за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років обмеження волі. На підставі ст.75,76 КК Українивід відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік;

- вироком Комсомольського міського суду від 12.05.2025 за ч. 1 ст. 125, 71 КК України, до 2 років 25 днів обмеження волі.

Підозра ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

-Протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 від 03.12.1960;

-Протоколом слідчого експерименту від 09.05.2025 року;

-Протоколом огляду місця події від 09.05.2025 року;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 20.05.2025 року;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 20.05.2025 року;

-Постановою Кременчуцького районного суду м. Кременчук від 19.12.2025 року;

-Постановою Кременчуцького районного суду м. Кременчук від 02.08.2024 року;

-Постановою Кременчуцького районного суду м. Кременчук від 17.04.2025 року;

-Постановою Кременчуцького районного суду м. Кременчук від 17.04.2025 року;

-Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 09.05.2025 року;

-Протоколом огляду місця події від 09.05.2025 року;

-Протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 від 09.05.2025 року;

-Постановою про проведення судової експертизи та залучення експерта від 09.05.2025 року;

-Висновком експерта судово-медичної експертизи №540 від 09.05.2025 року;

-Протоколом проведення слідчого експеременту від 09.05.2025 року;

-Постановою про проведення додаткової судової експертизи та залучення експерта від 09.05.2025 року;

-Висновком експерта судово-медичної експертизи № 542 від 09.05.2025 року;

Метою обрання відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є перш за все запобігання спробам останнього переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_10 міцних соціальних зав`язків на території с. Келеберда Кременчуцького р-н., Полтавської обл. не має, на утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей не має, що може свідчити про можливість залишення останнім Горішньоплавнівської ОТГ Кременчуцького району Полтавської обл., з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Також, у разі визнання ОСОБА_4 винним у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до 2 років, а тому під загрозою покарання, ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Таким чином існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також, ОСОБА_4 обізнаний щодо місця проживання потерпілої у кримінальному провадженні ОСОБА_7 , а тому, маючи можливість вільно пересуватися, останній може здійснювати незаконний вплив на неї, що в подальшому може привести до відмови або зміни показань під час судового розгляду. а тому сторона обвинувачення приходить до висновку , що в даному випадку наявний ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також, сторона обвинувачення звертає увагу на те, що ОСОБА_4 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних кримінальних правопоуршень, при цьому ОСОБА_4 на шлях виправлення не став, офіційного джерела доходу не має, та продовжує вчиняти кримінальні правопорушення. Дані обставини можуть свідчити про вчинення ОСОБА_4 нових умисних кримінальних правопорушень, а тому в даному випадку наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що підозрюваний може здійснювати дії щодо переховування від органів досудового розслідування та суду, а також вчинити інші кримінальні правопорушення.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, наявність в підозрюваного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, наявність повідомлення про підозру у вчиненні іншого тяжкого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується тощо.

Окрім того, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У справі «Летельє протии Франції» від 26 червня 1991 року вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Разом з тим слідчий зазначив, що інші більш м`які запобіжні заходи неможливо застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 з наступних причин:

- особисте зобов`язання - не можливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 попередньо не одноразово притягався до кримінальної відповідальності, а також, з його боку можливе перешкоджання встановленню об`єктивної істини по даному кримінальному провадженні, повного, всебічного розслідування шляхом незаконного впливу на потерпілого та свідків з метою уникнення покарання, а також спробами ухилитися від слідства, та в подальшому, суду;

- особиста порука на адресу слідчого, прокурора не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за підозрюваного, оскільки ніхто не наважується поручитися за нього, що окрім вище наведеного негативно характеризує його особистість;

- застава слідчому чи прокурору не надходили заяви або клопотання від підозрюваного, її захисників, рідних або інших осіб про врахування можливостей внесення грошових коштів на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України при звернені слідчого, прокурора до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного запобіжного заходу;

- домашній арешт не можливо застосувати у зв`язку з тим, що такий запобіжний захід не може забезпечити відсутності можливості впливу на потерпілого та свідків у вказаному кримінальному провадженні, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також в нього відсутнє постійне місце проживання.

Сторона обвинувачення звертає увагу на:

- наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень;

- наявність вагомих доказів про вчинення ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень;

- відсутність доброї репутації підозрюваного, оскільки ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, постійного джерела доходів не має, є раніше судимим за вчинення кримінальних правопорушень, стійких соціальних зв`язків не має, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має.

Вказані обставини прямо вказують на необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_4 в тому числі з метою забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків у кримінальному провадженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів є недоцільним, оскільки здійснювати контроль за поведінкою підозрюваного, при його можливості вільно пересуватись, буде не можливо та ОСОБА_4 зможе переховуватись від слідства та суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання слідчого та зазначаючи про наявність обґрунтованих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, наполягав на обранні до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Підозрюваний та його захисник заперечували проти клопотання прокурора.

Заслухавши думку прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали судової справи та матеріали кримінального провадження, у контексті розгляду зазначеного вище клопотання, слідчий суддя, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, надавши оцінку кожному доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення , враховуючи, що жоден доказ не має наперед встановленої сили, дійшов таких висновків.

У відповідності до ч.4 ст.176, ст.177 КПК України, запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який відповідно до ст.183 КПК України може бути застосований, зокрема, до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Як вбачається з представлених суду матеріалів, в провадженні відділення поліції № 2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області за процесуального керівництва Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000247 від 22.04.2025 року за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

12.06.2025 ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо вчинила злочин (п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»), аналогічний правовий висновок викладено також у справі «Кавала проти Туреччини» (заява №28749/18), та у інших справах.

Враховуючи зазначені критерії, докази, додані до клопотання та пояснення учасників судового провадження, слідчий суддя дійшов до висновку, що підозра є обґрунтованою.

За змістом ст.194 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази, обставини, які свідчать про 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Проаналізувавши приєднані до клопотання слідчого матеріали досудового розслідування, слідчий суддя дійшов висновку, що наведені вище докази, доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке відноситься до нетяжкого злочину.

Одночасно, слідчий суддя зазначає, що у відповідності до ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного, його майновий стан; наявність судимостей.

В якості підстави для застосування найсуворішого запобіжного заходу слідчий у внесеному клопотанні посилається на наявність ризиків, що передбачені ст.177 КПК України, а саме: можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інші кримінальні правопорушення. Наявність зазначених ризиків була підтримана прокурором у судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 12 КК України інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення за ст. 126-1 КК України належить до нетяжкого злочину.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Слідчий суддя зазначає, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 01.06.2006 року у справі «Мамедова проти Росії», (пункті 74) Суд вказував, що хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину. Тримання під вартою також не можна застосовувати як передбачення вироку у формі позбавлення волі.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин, покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Також, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях статей 177, 178, 183 КПК України.

Згідно зазначених норм, наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. При розгляді питання про необхідність взяття під варту судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи і, зокрема, такі фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Оцінивши всі обставини в їх сукупності, у відповідності до вимог ст.178 КПК України, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного підлягає задоволенню. Лише такий запобіжний захід зможе дієво запобігти можливого переховування, наявність ризиків, передбачених у ст. 177 КПК України, що доведені під час розгляду клопотання, що виключає можливість застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу.

Слідчим суддею вивчалась можливість застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні. Проте, з урахуванням особи підозрюваного, відсутності у нього законних джерел доходів, застосування таких не буде дієвим. З аналогічних підстав слідчий суддя вважає неспроможними обґрунтування щодо доцільності застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Керуючись ст.ст.176-178,183,194, 205 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого СВ ВП № 2 Кременчуцького РУП ГУНП у Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 у кримінальному провадженні за № 0000247 від 22.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Комсомольськ, Полтавської області, громадянин України, освіта середня, не одружений, не працює, на утриманні малолітніх дітей не маючий, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий, запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) днів без визначення розміру застави.

Взяти підозрюваного під варту в залі суду негайно.

Строк тримання під вартою рахувати з 14 год. 01 хв. 16.06.2025 року.

Строк дії ухвали закінчується 14 серпня 2025 року о 14 год. 01 хв.

Контроль за виконанням ухвали суду покласти на ВП № 2 Кременчуцького РУП ГУНП України в Полтавській області.

Копію ухвали суду вручити підозрюваному, прокурору та направити начальнику ДУ «Полтавська установа виконання покарань (23)» в м. Полтава, начальнику ВП № 2 Кременчуцького РУП ГУНП України у Полтавській області.

Ухвала слідчого судді, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй повного тексту судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_11

Повний текст ухвали проголошено 20.06.2025 об 10 год. 00 хв.