Єдиний унікальний номер 728/1039/25
Кримінальне провадження 1-кп/728/99/25
У Х В А Л А

ПРО ПРОДОВЖЕННЯ ДІЇ ЗАПОБІЖНОГО ЗАХОДУ

04 серпня 2025 року місто Бахмач

Бахмацький районний суд у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Бахмачі кримінальне провадження, відомості про яке 09.01.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000023, по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, раніше не судимого в силу статті 89 Кримінального кодексу України (далі також КК України)

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 307, частиною другою статті 307, частиною першою статті 263 та частиною першою статті 309 КК України,

а також за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

перебуваючи у нарадчій кімнаті,

У С Т А Н О В И В:

28 квітня 2025 року до Бахмацького районного суду (далі також Суд) з Ніжинської окружної прокуратури Чернігівської області надійшов обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні.

Ухвалою Суду від 02 травня 2025 року справу було призначено до судового розгляду.

Також у судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 звернувся до Суду з письмовими клопотаннями про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 .

В обґрунтування клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , прокурор посилався на те, що, зокрема, існує обґрунтована підозра у вчиненні обвинуваченим інкримінованого тяжкого кримінального правопорушення (злочину), за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією майна та вважає, що існують ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України, які стали підставою для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу, та продовжують існувати і наразі їх вагомість не зменшилась, а саме переховування від органів досудового розслідування та/або суду, здійснення незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, а також вчинення іншого кримінального правопорушення.

Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_5 , у судовому засіданні заперечував проти продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 та просив обрати обвинуваченому запобіжний захід, не пов`язаний із тримання під вартою, а саме цілодобовий домашній арешт. Зазначав, що, на його думку, прокурором не доведено фактичне існування заявлених ризиків.

Обвинувачений ОСОБА_3 приєднався до позиції свого захисника, просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, вказав, що не має наміру здійснювати тиск на свідків.

Суд, вислухавши думку учасників судового засідання щодо доцільності продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 дослідивши матеріали судвої справи, зазначає про таке.

Згідно із вимогами частин першої, другої статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Так, при вирішенні питання про доцільність продовження запобіжного заходу, Суд враховує вимоги статті 29 Конституції України, статті 9 Загальної Декларації прав людини, статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і статті 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

У рішенні по справі Харченко проти України від 10 лютого 2011 року Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.

Так, вирішуючи питання про доцільність продовження раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_3 , Суд враховує дані про особу обвинуваченого, який хоч і має постійне місце проживання, однак не одружений, дітей на утриманні немає, офіційно не працевлаштований.

З огляду на конкретні обставини та на суспільну небезпечність діяння, тяжкість покарання, зокрема і за тяжкий злочин, у вчиненні якого обвинувачується останній та обставини його вчинення, а також те, що судовий розгляд хоча і розпочався, однак усіх свідків не було допитано у судовому засіданні, Суд приходить до висновку, що наразі не перестали існувати ризики, які стали підставою для обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме, визначені пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України: можливість переховування від суду, незаконний вплив на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Виходячи з викладеного, враховуючи характер та фактичні обставини інкримінованих обвинуваченому злочинів, що в сукупності вказує про підвищену суспільну небезпеку особи, яка обвинувачується у їх вчиненні, а також те, що обвинуваченому інкриміновано декілька злочинів, зокрема й такий, який віднесено згідно зі статтею 12 КК України до тяжких злочинів, і за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією майна, виходячи з положень статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та вимог частини першої статті 197 КПК України, обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід відповідає характеру і тяжкості діяння, яке йому інкримінується, а разом з іншим, допомагає уникнути виникненню ризиків, існування яких доведено, тому Суд приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому строком на 60 днів.

При цьому Суд повторює, що на теперішній час у справі не допитано усіх свідків сторони обвинувачення, а тому, продовжуючи такий вид запобіжного заходу, як тримання під вартою, Суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених статтею 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого злочину, а також приймає до уваги ту обставину, що підстави, за яких Судом було обрано обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на теперішній час не відпали, не втратили своєї вагомості. Під загрозою можливого застосування покарання, передбаченого санкцією статті, яку інкриміновано обвинуваченому, останній може переховуватись від Суду та вчинити інше кримінальне правопорушення. Будь-яких нових обставин, які мають значення при вирішенні питання щодо запобіжного заходу обвинуваченим та, які не існували і не розглядались на час обрання та продовження запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою, у судовому засіданні не встановлено.

Судом вирішувалося питання про можливість вжиття до обвинуваченого альтернативного запобіжного заходу, але, на думку Суду, наявність вказаних вище ризиків та обставин виключає застосування таких. Між тим, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, що виправдовує подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Згідно з частиною третьою статті 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

З огляду на конкретні обставини справи, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , розмір застави можливо визначити у розмірі 30 (тридцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що, відповідно пункту 3 частини п`ятої статті 182 КПК України (30 х 3028 грн), становить 90 840,00 грн (дев`яносто тисяч вісімсот сорок гривень 00 коп.).

Одночасно з цим, у випадку внесення застави, необхідно покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки передбачені статтею 194 КПК України.

Відповідно, підсумовуючи зазначене, клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу виді тримання під вартою підлягає частковому задоволенню з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Керуючись статтями 177, 194, 199, 331, 371-372 КПК України, Суд,

П О С Т А Н О В И В:

1. Клопотання прокурора Ніжинської окружної прокуратури ОСОБА_4 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити частково.

2. Продовжити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів у Державній установі Чернігівський слідчий ізолятор.

Строк дії ухвали по 03 жовтня 2025 року включно.

3. Визначити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у розмірі 30 (тридцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90 840,00 грн (дев`яносто тисяч вісімсот сорок гривень 00 коп.).

4. Звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 з під варти після внесення застави на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області, згідно з вимогами частини четвертої статті 202 КПК України.

5. У разі внесення застави, відповідно до частини п`ятої статті 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 такі обов`язки:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідного органу державної влади паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

6. Виконання даної ухвали в частині контролю за виконанням обвинуваченим покладених на нього обов`язків доручити прокурорам Ніжинської окружної прокуратури.

Апеляційна скарга на ухвалу суду щодо продовження дії запобіжного заходу може бути подана до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1