КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №359/6390/25 Головуючий у І інстанції - ОСОБА_1
апеляційне провадження №11-сс/824/4600/2025 Доповідач у ІІ інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

підозрюваного: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

розглянув у закритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 червня 2025 року щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бориспіль, українця, громадянина України, з вищою педагогічною освітою, працюючого педагогом-організатором в Бориспільському ліцеї ім. К. Могилка, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого частиною четвертою статті 153 КК України, у кримінальному провадженні №0001099 від 30 травня 2025 року,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 червня 2025 року клопотання старшого слідчого слідчого відділу Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Бориспільської окружної прокуратури ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задоволено.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бориспіль, українця, громадянина України, з вищою педагогічною освітою, працюючого педагогом-організатором у Бориспільському ліцеї ім. К. Могилки, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого частиною четвертою статті 153 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Перебіг строку тримання ОСОБА_7 під вартою постановлено рахувати з 30 травня 2025 року.

Строк дії ухвали слідчого судді встановлено до 24 години 00 хвилин 28 липня 2025 року.

Постановлено утримувати ОСОБА_7 у державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Зобов`язано адміністрацію державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України вжити до ОСОБА_7 заходи безпеки, спрямовані на запобігання заподіяння йому тілесних ушкоджень та каліцтва під час тримання його під вартою.

Не погоджуючись з указаною ухвалою захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження; ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання сторони обвинувачення про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 відмовити.

Уважає, що ухвала слідчого судді базується лише на припущеннях, що порушує принцип презумпції невинуватості, що ставить під сумнів вмотивованість та обґрунтованість оскаржуваної ухвали.

У мотивування скарги зазначає, що слідчий не надав доказів, що дійсно підозрюваний або вже вчиняв аналогічні дії, або має намір у подальшому переховуватись від слідства, як наслідок слідчий суддя виснував щодо наявності вказаного ризику лише на припущеннях, що призводить до нівелювання інституту доказування.

Уважає, що твердження слідчого про те, що підозрюваний ОСОБА_7 є класним керівником малолітнього потерпілого ОСОБА_11 , а тому може впливати шляхом залякування, погроз тощо з метою уникнення кримінальної відповідальності, нівелює факт аргументованості підозри, оскільки відповідно до тексту останньої встановлено наявність достатніх доказів для пред`явлення підозри та на час розгляду клопотання вже відібрані покази у постраждалих, проведено огляд місця ймовірних подій та обшук у помешкання підозрюваного.

Вказує, що сам підозрюваний не має наміру щодо вчинення впливу будь-якими засобами або способами на потерпілого, що не спростовується матеріалами поданого до суду клопотання.

Наголошує на тому, що відео, на які посилається суд, слідчим не надано та судом не вивчались під час судового засідання, як наслідок такі відео не можуть слугувати підґрунтям для будь-яких висновків; слідчим не доведено та матеріали, що нібито наявні в телефоні, не підтверджують, що ОСОБА_12 вчиняв дії насильницького характеру відносно інших дітей та/або будь-яких людей будь-якої статі, що нівелює припущення слідчого та слідчого судді щодо вчинення нового злочину.

Зауважує, що телефон підозрюваного був у розпорядженні старшого оперуповноваженого ВКП Бориспільського РУП майора Заруби приблизно з 18:00, а після нібито фактичного вилучення при оформленні протоколу затримання від 31 травня 2025 року взагалі не був поміщений у сейф-пакет більше години, що підтверджується доповненням до протоколу, що є грубим порушенням КПК України.

Зазначає, що окремої уваги потребує час внесення 30 травня 2025 року відомостей про вчинення кримінального провадження до єдиного реєстру досудових розслідувань, що відповідає 20:54:11, проте у порівнянні з протоколом огляду місця події процесуальну дію щодо огляду місця події було розпочато о 21 год. 02 хв., що не відповідає дійсності, та згідно протоколу огляд проводився у вечірній час доби при штучному освітленні, що спростовується Ілюстративною таблицею до протоколу огляду місця події, відповідно до якої чітко вбачається наявність природного освітлення під час огляду, що неопосередковано вказує на початок слідчих дій у світлу пору доби, тобто до моменту внесення відомостей в ЄРДР та автоматично відносить даний протокол до розряду недопустимих доказів у розумінні статті 87 КПК України.

Уважає, що наразі також невідомо, що слідчий ОСОБА_13 , який проводив огляд місця події, має процесуальні права щодо даного кримінального провадження, оскільки у матеріалах клопотання відсутня постанова про призначення групи слідчих, що викликає сумнів щодо наявності у слідчого ОСОБА_13 процесуальних повноважень щодо вчинення дій у рамках кримінального провадження №0001099.

Також на переконання захисника, відповідно до тексту самої підозри, у вказаний день, час (30 травня 2025 року о 16:00) та місці (кабінет організатора №16А Бориспільського ліцею імені Костянтина Могилки) ОСОБА_7 вчинив сексуальне насильство відносно самого ж себе без добровільної на те згоди, що межує на грані здорового глузду та одночасно ставить під сумнів обґрунтованість наведеної підозри.

Зауважує, що підозрюваний вже три роки працює з дітьми та в літніх дитячих таборах, про що має подяки та відзнаки, за такий тривалий термін немає скарг на дії ані з боку дітей, ані батьків та інших педагогів, що в поєднанні з наявною заявою щодо поруки релігійної громади парафії на честь нерукотворного образу ОСОБА_14 надає можливість для суду застосувати менш суворий запобіжний захід у вигляді поруки.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно статей 7, 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02 червня 2016 року кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

Учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до вимог пункту 3 частини другої статті 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

За змістом частини першої статті 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Відповідно до вимог частини другої статті 113 КПК України будь-яка процесуальна дія під час кримінального провадження має бути виконана без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Строк апеляційного оскарження може бути поновлений, якщо причини його пропуску є поважними.

До поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження належать об`єктивні обставини, що перешкодили поданню апеляційної скарги у визначені законом строки.

Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що ухвала слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області постановлена 02 червня 2025 року.

З апеляційною скаргою захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 звернувся 07 червня 2025 року.

З урахуванням наведеного, строк на апеляційне оскарження апелянтом не пропущено, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, слідчим відділом Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001099 від 30 травня 2025 року за фактом вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною четвертою статті 153 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що 30 травня 2025 року приблизно о 16 годині 00 хвилин у кабінеті педагога-організатора у Бориспільському ліцеї ім. К Могилка, розташованому по вул. В. Момота, 16-а в м. Бориспіль, ОСОБА_7 вчинив відносно малолітнього учня ОСОБА_11 насильницькі дії сексуального характеру, не пов`язані з проникненням в тіло потерпілого. А саме, підозрюваний задовольнив статеву пристрасть орально-генитальним способом, помістивши до власної ротової порожнини статевий орган ОСОБА_11 .

31 травня 2025 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 153 КК України.

31 травня 2025 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 153 КК України.

31 травня 2025 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання слідчого слідчого відділу Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Бориспільської окружної прокуратури ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 153 КК України, у кримінальному провадженні №0001099 від 30 травня 2025 року.

Ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 червня 2025 року клопотання старшого слідчого слідчого відділу Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Бориспільської окружної прокуратури ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задоволено.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бориспіль, українця, громадянина України, з вищою педагогічною освітою, працюючого педагогом-організатором у Бориспільському ліцеї ім. К. Могилки, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого частиною четвертою статті 153 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Перебіг строку тримання ОСОБА_7 під вартою постановлено рахувати з 30 травня 2025 року.

Строк дії ухвали слідчого судді встановлено до 24 години 00 хвилин 28 липня 2025 року.

Постановлено утримувати ОСОБА_7 у державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Зобов`язано адміністрацію державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України вжити до ОСОБА_7 заходи безпеки, спрямовані на запобігання заподіяння йому тілесних ушкоджень та каліцтва під час тримання його під вартою.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до положень частини першої статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно частин першої, другої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що обґрунтованість підозри підтверджується протоколом допиту малолітнього потерпілого від 30 травня 2025 року (а.с.25-26) та відеозаписом слідчої дії (а.с.27), зі змісту яких вбачається, що ОСОБА_11 досить докладно розповів про те, як ОСОБА_7 спочатку здійснював мастурбацію статевого органу потерпілого, після чого помістив його до власної ротової порожнини; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 31 травня 2025 року (а.с.28-32), зі змісту якого вбачається, що в результаті особистого обшуку у підозрюваного був вилучений мобільний телефон; протоколом огляду речей і документів від 31 травня 2025 року (а.с.33-45), зі змісту якого вбачається, що в результаті огляду вилученого мобільного телефону стало відомо про те, що ОСОБА_7 має схильність до задоволення статевої пристрасті орально-генитальним способом шляхом поміщення до власної ротової порожнини статевих органів інших чоловіків.

Також, слідчим суддею обґрунтовано встановлено, що прокурором доведена наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконного впливу на потерпілого у кримінальному провадженні; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Окрім того, слідчим суддею враховано, що кримінальне правопорушення, інкриміноване ОСОБА_7 , відноситься до тяжких злочинів, оскільки за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, а тому ця обставина не виключає ризик переховування ОСОБА_7 від органу досудового розслідування під впливом тяжкості покарання; підозрюваний особисто знайомий із ОСОБА_11 та в такому випадку існує ризик здійснення ОСОБА_7 незаконного впливу на потерпілого з метою примушування його до зміни показань; зі змісту протоколу огляду речей і документів від 31 травня 2025 року вбачається, що у мобільному телефоні, вилученому у підозрюваного, зберігається чимало відеозаписів, на яких ОСОБА_7 задовольняє статеву пристрасть неприроднім способом з іншими особами чоловічої статі, а отже ці обставини свідчать про те, що, перебуваючи на волі та спілкуючись з дітьми, підозрюваний може продовжити вчиняти нові злочини проти їх статевої недоторканості.

При цьому, слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_7 постійно проживає та має міцні соціальні зв`язки за місцем проведення досудового розслідування, захисник ОСОБА_8 подав досить велику кількість характеристик, дипломів та подяк, зі змісту яких вбачається, що підозрюваний зарекомендував себе виключно позитивно, однак дійдено обґрунтованого висновку, що вказані докази не зменшують жодного з наведених ризиків, особливо ризику вчинення ОСОБА_7 нового злочину проти статевої недоторканості малолітніх.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що на даному етапі досудового розслідування жоден з більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Також місцевим судом обґрунтовано обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, зважаючи на положення частини четвертої статті 183 КПК України, згідно якої слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи у сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме вчинення його із застосуванням насильства, об`єктом якого є малолітній учень, у зв`язку з чим відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, у сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю інкримінованого йому кримінального правопорушення та його наслідками, є обґрунтованим та підстав для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри колегія суддів уважає безпідставними, оскільки наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, на даному етапі досудового розслідування свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 153 КК України.

Враховуючи те, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то, з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у пункті 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту статті 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, належності та допустимості зібраних у справі доказів, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

З наведених підстав, доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі про те, що відео, на які посилається суд, слідчим не надано та судом не вивчались під час судового засідання, як наслідок такі відео не можуть слугувати підґрунтям для будь-яких висновків; слідчим не доведено та матеріали, що нібито наявні в телефоні, не підтверджують, що ОСОБА_12 вчиняв дії насильницького характеру відносно інших дітей та/або будь-яких людей будь-якої статі, що нівелює припущення слідчого та слідчого судді щодо вчинення нового злочину; телефон підозрюваного був у розпорядженні старшого оперуповноваженого ВКП Бориспільського РУП майора Заруби приблизно з 18:00, а після нібито фактичного вилучення при оформленні протоколу затримання від 31 травня 2025 року взагалі не був поміщений у сейф-пакет більше години, що підтверджується доповненням до протоколу, що є грубим порушенням КПК України; у порівнянні з протоколом огляду місця події процесуальну дію щодо огляду місця події було розпочато о 21 год. 02 хв., що не відповідає дійсності, та згідно протоколу огляд проводився у вечірній час доби при штучному освітленні, що спростовується Ілюстративною таблицею до протоколу огляду місця події, відповідно до якої чітко вбачається наявність природного освітлення під час огляду, що неопосередковано вказує на початок слідчих дій у світлу пору доби, тобто до моменту внесення відомостей в ЄРДР та автоматично відносить даний протокол до розряду недопустимих доказів у розумінні статті 87 КПК України; відповідно до тексту самої підозри, у вказаний день, час (30 травня 2025 року о 16:00) та місці (кабінет організатора №16А Бориспільського ліцею імені Костянтина Могилки) ОСОБА_7 вчинив сексуальне насильство відносно самого ж себе без добровільної на те згоди, що межує на грані здорового глузду та одночасно ставить під сумнів обґрунтованість наведеної підозри, є передчасними та такими, що підлягають вирішенню під час розгляду кримінального провадження по суті.

Сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про недоведеність наявності ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, колегія суддів уважає безпідставними та такими, що не спростовані стороною захисту.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Так, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , характер та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного у сукупності, його вік, обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме вчинення його із застосуванням насильства, об`єктом якого є малолітній учень, а також місце роботи підозрюваного, який згідно наказу директора Бориспільського ліцею ім. К. Могилка №92-к від 22 серпня 2022 року працює в цьому навчальному закладі на посаді педагога-організатора, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України.

Викладеними вище обставинами, які встановлені судом першої інстанції при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_7 , спростовуються доводи скаржника щодо неналежності та необґрунтованості доказів на підтвердження існування ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України.

При цьому, посилання захисника на те, що підозрюваний вже три роки працює з дітьми та в літніх дитячих таборах, про що має подяки та відзнаки, за такий тривалий термін немає скарг на дії ані з боку дітей, ані батьків та інших педагогів, що в поєднанні з наявною заявою щодо поруки релігійної громади парафії на честь нерукотворного образу ОСОБА_14 надає можливість для суду застосувати менш суворий запобіжний захід у вигляді поруки, не є достатньою підставою для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Аргументи сторони захисту про те, що наразі невідомо, що слідчий ОСОБА_13 , який проводив огляд місця події, має процесуальні права щодо даного кримінального провадження, оскільки у матеріалах клопотання відсутня постанова про призначення групи слідчих, що викликає сумнів щодо наявності у слідчого ОСОБА_13 процесуальних повноважень щодо вчинення дій у рамках кримінального провадження №0001099, не є самостійною підставою для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді та відмови у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись статтями 176-178, 183, 193, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 червня 2025 року- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4