Справа № 175/8155/24
Провадження № 1-кп/175/499/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 року селище Слобожанське

Дніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Натирбове Кошехабльського району Краснодарського краю рф, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимості не маючого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

15.07.2023 приблизно о 15:00 год. ОСОБА_4 проходив біля житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , який на праві власності належить ОСОБА_5 , де з метою протиправного отримання доступу до будинку, діючи умисно, протиправно, шляхом вільного доступу, через незачинену хвіртку ОСОБА_4 незаконно проник на територію вказаного домоволодіння, що є іншим володінням особи. Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_4 діючи умисно та цілеспрямовано, з метою протиправного отримання доступу до житлового будинку за вказаною адресою, без відповідного дозволу власника чи інших законних підстав, у порушення ст. 30 Конституції України, згідно якої кожному гарантується недоторканість житла чи іншого володіння особи, демонтував вікно та проник до приміщення будинку, що є житлом.

Продовжуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 15.07.2023 приблизно о 16:00 год. з метою протиправного отримання доступу до будинку, діючи умисно, протиправно, шляхом вільного доступу через незачинену хвіртку знову незаконно проник на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , що є іншим володінням особи та на праві власності належить ОСОБА_5 .. Надалі ОСОБА_4 діючи умисно та цілеспрямовано, з метою протиправного отримання доступу до житлового будинку за вказаною адресою, без відповідного дозволу власника чи інших законних підстав, у порушення ст. 30 Конституції України, згідно якої кожному гарантується недоторканість житла чи іншого володіння особи, через відсутнє вікно проник до приміщення будинку, що є житлом.

Крім того, 03.08.2023 приблизно о 22:00 год. ОСОБА_4 проходив по АДРЕСА_4 , який на праві власності належить ОСОБА_6 , де з метою протиправного отримання доступу до будинку, діючи умисно, протиправно, через хвіртку незаконно проник на територію вказаного домоволодіння, що є іншим володінням особи. Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_4 діючи умисно та цілеспрямовано, з метою протиправного отримання доступу до житлового будинку за вказаною адресою, без відповідного дозволу власника чи інших законних підстав, у порушення ст. 30 Конституції України, згідно якої кожному гарантується недоторканість житла чи іншого володіння особи, шляхом демонтування вікна за допомогою фізичної сили рук, проник до приміщення будинку, що є житлом.

Крім того, 12.04.2024 приблизно о 14:00 год. ОСОБА_4 проходив по АДРЕСА_4 , який на підставі договору дарування від 03.08.1991 належить ОСОБА_7 , де з метою протиправного отримання доступу до будинку, діючи умисно, через хвіртку незаконно проник на територію вказаного домоволодіння, що є іншим володінням особи. Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_4 діючи умисно та цілеспрямовано, з метою протиправного отримання доступу до житлового будинку за вказаною адресою, без відповідного дозволу власника чи інших законних підстав, у порушення ст. 30 Конституції України, згідно якої кожному гарантується недоторканість житла чи іншого володіння особи, поштовхом відчинив двері будинку та проник до приміщення будинку, що є житлом.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені кримінальних правопорушень визнав повністю та показав, що влітку 2023 року він проникав на території будинків, які належать потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а потім через вікна потрапляв до самих будинків. Також, весною 2024 року він проник на територію будинку потерпілої ОСОБА_7 , а потім через двері потрапив до будинку. Розуміє протиправність своїх дій, засуджує їх та шкодує. Зробив відповідні висновки.

Надані обвинуваченим ОСОБА_4 показання не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості та добровільності.

Винність обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162 КК України повністю підтверджується його показаннями та щирим каяттям.

Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч.3 ст.349 КПК України, роз`яснені судом у судовому засіданні учасникам судового провадження.

Від потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до суду надійшли заяви, в яких вони просили розглянути обвинувальний акт зі зміненим обвинуваченням відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162 КК України без їх участі, зазначили, що будь-яких претензій до ОСОБА_4 вони не мають та просили йому призначити покарання на розсуд суду.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи та кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, а тому суд, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують його особу і стосуються вирішення питання про долю речових доказів та процесуальних витрат.

Таким чином, винуватість ОСОБА_4 , який не оспорював фактичні обставини справи у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, знайшла повне підтвердження під час судового розгляду.

Аналізуючи вищенаведене суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.1 ст.162 КК України, як незаконне проникнення до житла та іншого володіння особи, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4 покарання, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує: ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, (а саме, його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали), дані про особу обвинуваченого, який судимості не має, щиро розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні, неодружений, офіційно не працевлаштований, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Обставинами, які, відповідно до вимог ст. 66 КК України пом`якшують покарання суд визнає щире каяття, обставин, які обтяжують покарання не встановлено.

Тому, суд приходить до висновку, що з метою виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання за ч.1 ст.162 КК України в межах санкції частині статті у виді обмеження волі, без реального відбування покарання, звільнивши останнього від відбування покарання з випробуванням відповідно до статей 75 і 76 КК України.

Суд приходить до висновку, що у відповідності до ст. 50 КК України саме таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст.100 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадженні не застосовувалися, процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного іспитового строку - 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок спливу іспитового строку обчислювати з дати постановлення вироку.

Речові докази:

- телевізор марки «Saturn» модель ТV LЕD40Р у корпусі чорного кольору та вакуумний пилосос марки «LG», які передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 залишити останній, як власнику майна;

- електричний чайник марки «Perfezza» модель FZ-828 та телевізор торгівельної марки «RAINFORD», модель TV-3740, які передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 залишити останньому, як власнику майна;

- електронасос «Ручеек техноприбор-1» та комплект постільної білизни, які передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_7 залишити останній, як власнику майна.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до суду апеляційної інстанції через Дніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1