Справа № 646/692/25
№ провадження 1-кп/646/846/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2025 року м. Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000011 від 03.01.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро, громадянина України, з вищою освітою, офіційно працевлаштований в інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради на посаді інспектора з питань паркування, головний спеціаліст, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації на посаді оператора 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , який зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:

09.03.2024 приблизно о 08:30, ОСОБА_3 , проходячи військову службу за призовом під час мобілізації на посаді оператора 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , знаходячись у АДРЕСА_2 , проходячи міст через річку Оскіл, знайшов пластичну вибухову речовину на основі гексогену та запал МД-5М до неї, після чого, у останнього виник умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання вибухової речовини без передбаченого законом дозволу.

В подальшому ОСОБА_3 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність, в порушення вимог «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів» затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року №622, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07 жовтня 1998 року за № 637/3077 (із змінами затвердженими наказом МВС № 459 від 16 червня 2020 року), підібрав вказану пластичну вибухову речовину та запал МД-5М і почав незаконно зберігати їх при собі.

Надалі, 09.03.2024 приблизно об 11:00 год., ОСОБА_3 , знаходячись на території автовокзалу по просп. Аерокосмічний, 22 в м. Харків, був зупинений працівниками поліції, де на підставі ст.ст. 213, 237 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення та відшукування предметів, знарядь, інших речових доказів, а також фактичних відомостей щодо вищезазначених протиправних дій, у період часу з 11:00 год. 09.03.2024 по 11:05 год. 09.03.2024, було проведено огляд місця події за адресою: м. Харків, просп. Аерокосмічний, 22, в ході якого у ОСОБА_3 було виявлено та вилучено речовину, схожу на пластилін сірого кольору, яка є пластичною вибуховою речовиною на основі гексогену, здатною до вибухового перетворення та запал МД-5М до неї, який є конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначив про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, зібраними матеріалами справи та необхідність призначення останньому покарання в межах санкції відповідної частини статті КК України, а саме: у виді позбавлення волі на строк 3 роки, а також про можливість звільнення ОСОБА_3 від покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком 1 (один) рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Також прокурор просив вирішити питання речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, визнав у повному обсязі, повністю підтвердив фактичні обставини вчиненого злочину, надав пояснення щодо місця, часу, способу вчинення злочину так, як вони встановлені судом. У вчиненому щиро розкаявся. Просив суворо його не карати.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини, а також те, що він не піддає сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності його позиції, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ними не оспорюються, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів досудового розслідування, а саме даних, що характеризують особу обвинуваченого.

Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 в обсязі пред`явленого обвинувачення, є доведеною.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 263 КК України, як носіння, зберігання, придбання вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, непрацездатних та неповнолітніх осіб на утриманні не має, з вищою освітою, офіційно працевлаштований в інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради на посаді інспектора з питань паркування, головний спеціаліст, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації на посаді оператора 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , в силу ст. 89 КК України не судимий.

Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає щире каяття.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд виходить з положень ст.ст. 50, 65 КК України, а саме: принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, його наслідки, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого, його відношення до скоєного злочину.

Якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням (ч. 1 ст. 75 КК України).

Враховуючи конкретні обставини справи, а також те, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів, особу винного, який в силу ст. 89 КК України не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання, позицію прокурора, який вважав за можливе виправлення ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства та зазначав про необхідність застосування положень ст. 75 КК України, суд приходить до переконання щодо необхідності призначення ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції ч. 1 ст. 263 КК України та про можливість виправлення ОСОБА_3 без відбування покарання, у зв`язку із чим він може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням на підставі ч. 1 ст. 75 КК України.

Суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого ст.ст. 69, 69-1 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для подальшого виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

Згідно матеріалів кримінального провадження запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувався.

Питання доцільності зміни діючого запобіжного заходу на інший суд не розглядає з огляду на відсутність відповідних клопотань учасників процесу, та у світлі того, що відповідно до ст.ст. 22, 26 КПК України суд розглядає тільки ті питання, які винесені на такий розгляд сторонами.

Цивільний позов не заявлено.

Заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування не застосовувалися.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 згідно ст. 124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Строк покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з дати набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати на залучення експерта у зв`язку з проведенням судової вибухо-технічної експертизи №СЕ-19/121-24/8060-ВТХ від 18.04.2024 у розмірі 3029 (три тисячі двадцять дев`ять) грн. 12 коп. та судової вибухо-технічної експертизи №СЕ-19/121-24/8155-ФХВР від 25.03.2024 у розмірі 3029 (три тисячі двадцять дев`ять) грн. 12 коп., а всього у розмірі 6058 (шість тисяч п`ятдесят вісім) грн. 12 коп.

Речові докази по кримінальному провадженню: пластичну речовину сірого кольору із домішками бруду (залишок після проби) поміщену до сейф-пакету FPS5000283, який опечатано та скріплено підписами учасників слідчої дії; упаковку від пластичної вибухової речовини на основі гексогену, яка опечатана биркою із відбитком печатки №9 Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, запал МД-5М, який поміщено до сейф-пакету №1221617 із пояснювальними написами - знищити після набрання цим вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Основ`янський районний суд міста Харкова шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1