Справа № 287/1369/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю:

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції)

представника потерпілого ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олевську матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000107 від 11.10.2021 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Олевського районного суду Житомирської області знаходиться обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000107 від 11.10.2021 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Кримінальне провадження було призначено до судового розгляду в приміщенні Олевського районного суду Житомирської області на 16 год. 30 хв. 04 червня 2025 року.

Потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, у встановленому законодавством порядку.

Представник Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся, що стверджується матеріалами справи.

28.03.2025 до суду через систему «Електронний суд» надійшло клопотання потерпілого ОСОБА_6 у якому він просить суд ухвалити рішення про тимчасову заборону обвинуваченому ОСОБА_4 керувати транспортними засобами до моменту ухвалення вироку у цій справі. В обґрунтування клопотання потерпілий зазначає, що обвинувачений неодноразово не з`являвся на судові засідання без поважних причин. Його відсутність унеможливлювала проведення засідань, що свідчить про навмисне затягування процесу. Потерпілий вважає, що така поведінка є маніпуляцією правовою системою, намаганням уникнути відповідальності за скоєне та неповагою до суду та до нього. Обвинувачений своєю поведінкою показав, що він не усвідомлює серйозності вчиненого злочину. Замість того, щоб сприяти швидкому розгляду справи, обвинувачений навмисно відтягує судовий процес, розуміючи, що через затягування він може уникнути або пом`якшити відповідальність. Потерпілий зазначає, що відповідно до матеріалів справи обвинувачений вчинив тяжке правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286-1 КК України, керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та спричинив потерпілим тілесні ушкодження середньої тяжкості. На думку потерпілого, факт того, що після такого злочину обвинувачений досі має право керувати транспортним засобом, є неприпустимим. Це ставить під загрозу безпеку інших учасників дорожнього руху та суспільства загалом. Вважає, що безкарність обвинуваченого дає йому відчуття вседозволеності, який розуміє, що може затягувати справу до нескінченості. Також, потерпілий зазначає, що залишаючись за кермом, обвинувачений може повторно створювати небезпеку на дорозі.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 та представник потерпілого ОСОБА_7 , які приймають участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, клопотання потерпілого про тимчасову заборону обвинуваченому керувати транспортними засобами підтримують повністю з підстав у ньому зазначених.

Прокурор відносно задоволення клопотання не заперечує, при цьому стверджує, що із клопотанням про тимчасове обмеження підозрюваного у користуванні спеціальним правом керувати транспортними засобами, до слідчого судді або суду, він не звертався.

Обвинувачений ОСОБА_4 та захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 відносно клопотання потерпілого заперечують, вважають, що у задоволенні клопотання слід відмовити.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, клопотання потерпілого, заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 148 КПК України у разі наявності достатніх підстав вважати, що для припинення кримінального правопорушення чи запобігання вчиненню іншого, припинення або запобігання протиправній поведінці підозрюваного щодо перешкоджання кримінальному провадженню, забезпечення відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, необхідно тимчасово обмежити підозрюваного у користуванні спеціальним правом, слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа мають право тимчасово вилучити документи, які посвідчують користування спеціальним правом, у законно затриманої ними особи в порядку, передбаченому статтею 208 цього Кодексу.

Тимчасово вилученими можуть бути документи, які посвідчують користування таким спеціальним правом, зокрема, право керування транспортним засобом.

Відповідно до ч. 2 ст. 148 КПК України тимчасове обмеження у користуванні спеціальним правом може бути здійснене на підставі рішення слідчого судді під час досудового розслідування на строк не більше двох місяців.

Згідно з ч. 1 ст. 333 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Частиною 1 ст. 131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Заходами забезпечення кримінального провадження у тому числі є тимчасове обмеження у користуванні спеціальним правом (п. 3 ч. 2 ст. 131 КПК України).

Зокрема, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором під час досудового розслідування має право звернутися до слідчого судді із клопотанням про тимчасове обмеження у користуванні спеціальним правом (ч.1 ст. 150 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 152 КПК України, - слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про тимчасове обмеження у користуванні спеціальним правом, якщо слідчий, прокурор не доведе наявність достатніх підстав вважати, що такий захід необхідний для припинення кримінального правопорушення чи запобігання вчиненню іншого, припинення або запобігання протиправній поведінці підозрюваного щодо перешкоджання кримінальному провадженню, забезпечення відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Також, пунктом 5 частини 1 статті 177 КПК України прямо передбачена можливість існування ризику вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення.

При цьому наявність такого ризику не встановлена ні судом під час розгляду клопотання, ні доведена потерпілим при розгляду клопотання про тимчасову заборону обвинуваченому керувати транспортним засобом.

Слід зазначити, що повідомивши ОСОБА_4 про підозру за ч. 1 ст. 286-1 КК України, прокурор до слідчого судді або суду із клопотанням про тимчасове обмеження підозрюваного у користуванні спеціальним правом керувати транспортними засобами, не звертався, що також підтвердив прокурор у судовому засіданні.

Також, в матеріалах клопотання та кримінального провадження відсутні відповідні докази, які б підтверджували, що у період після вручення підозри обвинувачений ОСОБА_4 притягувався до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, а також, що обвинувачений має право керувати транспортними засобами відповідної категорії.

Окрім цього, належні докази про те, що інкримінований ОСОБА_4 злочин вчинено у стані алкогольного сп`яніння, потерпілим до суду не надані.

За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання потерпілого про тимчасову заборону обвинуваченому керувати транспортними засобами до моменту ухвалення вироку у справі, оскільки в судовому засіданні не доведено наявність достатніх підстав вважати, що на даний час існує реальний ризик вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 злочину у сфері безпеки руху, а потреби судового розгляду вимагають обмеження права обвинуваченого керувати транспортними засобами.

Керуючись ст. 131, 132, 150-152, 369, 372 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_6 про тимчасову заборону обвинуваченому ОСОБА_4 керувати транспортними засобами до моменту ухвалення вироку у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1