Справа № 539/290/25
Провадження № 1-кс/539/68/2025
У Х В А Л А
11 червня 2025 року м. Лубни
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старий Іржавець, Полтавської області, громадянина України, не одруженого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою,
У клопотання зазначено, що солдат ОСОБА_5 призначений на посаду гранатометника 2 відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки.
Відповідно до приписів ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на момент вчинення злочину, солдат ОСОБА_5 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Вимоги ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують солдата ОСОБА_5 захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.
Солдат ОСОБА_5 у відповідності до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (зі змінами), ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551XIV, під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та інше.
Пунктом 3 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи протягом робочого часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком; на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Згідно вимог ст. ст. 12, 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків він зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові. Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.
Статтями 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, визначено необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 в Україні було введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, та який подовжено до цього часу, однак ОСОБА_5 під час проходження військової служби, в порушення вищезазначених вимог законодавства, вчинив злочин при наступних обставинах.
Так, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем призваним під час мобілізації, перебуваючи на посаді гранатометника 2 відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримкивійськової частини НОМЕР_1 , з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою незаконного ухилення від неї, не маючи об`єктивних та поважних підстав для залишення розташування військової частини, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, 05.09.2023, більш точний час під час досудового розслідування не встановлено, самовільно залишив розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та перебуває поза її межами, при цьому час проводить на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів до повернення у військову частину НОМЕР_1 або звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього.
Таким чином, 05.09.2023, більш точний час під час досудового розслідування не встановлено, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем призваним під час мобілізації, перебуваючи на посаді гранатометника 2 відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , умисно, самовільно залишив розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , в умовах воєнного стану та незаконно перебуває за її межами.
Зважаючи на достатність отриманих доказів, 07.01.2025 слідчим за погодженням із прокурором складено повідомлення про підозру відносно ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.
Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у самовільносу залишенню військової частини, понад три доби, вчиненому військовослужбовцем в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.
07.01.2025 слідчим СВ Лубенського РВ ГУНП в Полтавській області, за даним фактом злочинної діяльності ОСОБА_5 повідомлено про підозру та за відсутності останнього її було вручено дорослому члену сім`ї, а саме матері ОСОБА_8 .
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:
-матеріалами службового розслідування на військовослужбовця ОСОБА_5 , зокрема витягом з наказу комндира військової частини НОМЕР_1 № 458 від 06.09.2023 «Про призначення службового розслідування» та актом службового розслідування;
-протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ;
-протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ;
-протоколом допиту свідка ОСОБА_11 .
З метою забезпечення проведення слідчих дій із підозрюваним ОСОБА_5 йому поштою були надіслані повістки про виклик на 16.01.2025, 17.01.2025, 18.01.2025. Крім цього, примірник повідомлення про підозру ОСОБА_5 та аналогічні повістки про виклик на 16.01.2025, 17.01.2025, 18.01.2025 були надіслані поштою до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ).
Однак, підозрюваний ОСОБА_5 у визначені терміни не з`явився до слідчого та про свої неявки не повідомив.
20.01.2025 ОСОБА_5 був оголошений в розшук у зв`язку з його ухиленням від досудового слідства, так як на неодноразові виклики до слідчого жодного разу не з`являвся, за місцем реєстрації та фактичним місцем проживання відсутній та його місце перебування не відоме.
Враховуючи факт переховування підозрюваного ОСОБА_5 від слідства, а також наявність обґрунтованої підозри, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, слідчий приходить до висновку про необхідність застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Доводячи необхідність у обранні підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою стороною обвинувачення вказано на те, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Враховуючи викладене, сторона обвинувачення прохає обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб.
В судовому засіданні слідчий та прокурор подане клопотання підтримали, прохали задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник просив обрати більш м`який запобіжний захід. При цьому підозрюваний пояснив, що дійсно залишив в/ч з метою лікування.
Вивчивши клопотання слідчого та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення підозрюваного, з`ясувавши думку слідчого, прокурора, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню.
Згідно ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень.
Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
В ході розгляду даного клопотання слідчим суддею встановлено, що подані стороною обвинувачення докази свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст. 407 КК України.
Крім того, встановленим також є той факт, що підозрюваний ОСОБА_5 переховувався від органу досудового розслідування, знаходився в розшуку.
Так, постановою слідчого від 20.01.2025 підозрюваного ОСОБА_5 оголошено в розшук.
22.01.2025 ухвалою слідчого судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області органу досудового розслідування було надано дозвіл на затримання ОСОБА_5 з метою приводу підозрюваного для його участі у розгляді клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Згідно протоколу про затримання від 10.06.2025 підозрюваного ОСОБА_5 було затримано 10.06.2025 на підставі ухвали слідчого судді від 22.01.2025.
11.06.2025 досудове розслідування відновлено.
Викладене свідчить про наявність існування ризиків, передбачених п. 1 ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування і суду.
Відповідно до ч.8 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті тобто тримання під вартою.
На підставі викладеного, у відповідності до ч.8 ст.176 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на період досудового розслідування.
Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Відповідно до абз. 8 ч.4 ст.183 КПК України , під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.
Разом з тим, слідчий суддя вважає, що прокурором не наведено виключних обставин, що не надавали б права слідчому судді не визначити розмір застави, тому керуючись кримінальним процесуальним законом, зокрема ст.ст. 182-183 КПК України визначаю розмір застави у виді 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121 120 грн.
У разі внесення розміру визначеної застави на підозрюваного відповідно до ст.194 КПК України будуть покладені наступні обов`язки: прибувати до слідчого із встановленою ним періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; не відвідувати місця, де продають алкогольні напої на розлив; докласти зусиль до пошуку роботи.
Порядок внесення застави та як наслідок звільнення особи з-під варти здійснюється у порядку ст.202 КПК України.
Відповідно до ч.2 ст.197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, - з моменту затримання.
Відповідно до ст.219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до дня її скасування слідчим суддею або винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею.
Суд враховує, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України 07.01.2025, ст. 219 КПК України встановлено строк досудового розслідування два місяці з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Тому суд вважає, що у даному випадку строк дії даного запобіжного заходу у 60 діб буде перевищувати строк досудового розслідування, який закінчується 26.07.2025, з урахуванням строку, на який досудове розслідування зупинялося, з 20.01.2025 по 11.06.2025, тому клопотання підлягає частковому задоволенню.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.26, 176-178, 183, 194, 196, 197, 205, 208, 309, 395 КПК України,
Клопотання слідчого СВ Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити частково.
Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України розмір застави визначити у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює сумі еквівалентній 121 120 грн.
Звільнити підозрюваного ОСОБА_5 з-під варти в разі внесення за нього застави в розмірі 121 120 грн., при цьому зобов`язати його: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про зміну свого місця проживання.
Застава може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою, які мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі.
У разі невиконання обов`язків заставодавцем, покладених на нього судом, застава буде звернена в доход держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України. У разі звернення застави в дохід держави судом буде вирішено питання про застосування до цього підозрюваного іншого запобіжного заходу.
Застава, що не була звернена в дохід держави, буде повернута підозрюваному, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень.
Копію даної ухвали негайно після її оголошення вручити підозрюваному, та надати слідчому і прокурору.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а підозрюваним який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя

Лубенського міськрайонного суду ОСОБА_1