Справа № 738/813/25
№ провадження 1-в/738/156/2025
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2025 року м. Мена

Менський районний суд Чернiгiвської областi в складi:

судді - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засiданнi подання Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, обмеженням волі, засудженому ОСОБА_2

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_3

учасників судового розгляду:

прокурора - ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

В С Т А H О В И В:

Суть питання, що вирішується ухвалою.

Державна установа «Менська виправна колонія (№91)» звернулася до суду з поданням про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, а саме обмеженням волі, засудженому ОСОБА_2 , яке обґрунтоване тим, що він відбув 3/4 частини призначеного судом строку покарання, за час відбування покарання в місцях позбавлення волі діючих стягнень не має, оскільки раніше накладене на нього стягнення, погашене у встановленому законом порядку, працевлаштований, має п`ять заохочень, його поведінка та ставлення до праці свідчать про те, що він став на шлях виправлення, а тому заслуговує на заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі, обмеженням волі.

Виклад позиції учасників судового розгляду.

Представник Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду подання повідомлявся належним чином.

Засуджений в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, подання задовольнити.

Відповідно до ч.5 ст.539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Прокурор в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення подання, посилаючись на те, що поведінка засудженого свідчить про те, що він став на шлях виправлення та відбув необхідну частину призначеного судом покарання.

Захисник просила подання задовольнити.

Встановлені судом обставини.

Вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27 лютого 2018 року ОСОБА_2 засуджений за ч.5 ст.185, ч.1 ст.263, ч.3 ст.365, ч.1 ст.70 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна та з позбавленням права займати посади в правоохоронних органах України на строк 3 роки.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 березня 2019 року виправлено описку у вироку Комунарського районного сулу м. Запоріжжя від 27 лютого 2018 року, зазначивши правильну дату вироку «27 лютого 2019 року», номер провадження «1-кп/333/17/19».

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 19 червня 2019 року вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27 лютого 2019 року в частині визнання ОСОБА_2 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України скасовано, кримінальне провадження закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України. ОСОБА_2 засуджено за ч.5 ст.185, ч.3 ст.365, ч.1 ст.70 КК України до 8 років позбавлення волі конфіскацією майна та з позбавленням права займати посади в правоохоронних органах України строком на 3 роки.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09 квітня 2020 року виправлено описку у вироку Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27 лютого 2019 року в частині відрахування початку строку відбування покарання ОСОБА_2 , зазначивши, що початок строку відбування покарання ОСОБА_2 обчислювати з моменту фактичного його затримання.

Строк відбування покарання ОСОБА_2 обчислюється з 19 грудня 2019 року. На підставі ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_2 в строк покарання зараховано строк його попереднього ув`язнення з 31 жовтня 2016 року до 09 листопада 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Отже, на час розгляду подання засуджений ОСОБА_2 відбув більше 2/3 частини призначеного судом покарання.

З характеристики засудженого, матеріалів особової справи вбачається, що засуджений ОСОБА_2 в місцях позбавлення волі знаходиться з 19 грудня 2019 року.

За час перебування у Вільнянській УВП №11 порушень встановленого режиму тримання не допускав, розпорядок дня виконував, до суспільно корисної праці не залучався, заохочень та стягнень не мав.

В ДУ «Менська ВК (№91)» відбуває покарання з 07 лютого 2020 року.

За час відбування покарання в установі допустив порушення за зберігання забороненого предмету, за що отримав стягнення, яке на даний час погашене у встановленому законом порядку, перебував на профілактичному обліку засуджених схильних до вчинення злісного порушення встановленого порядку відбування покарання, в подальшому порядок та умови відбування покарання, порушень розпорядку дня не допускає, з 18 травня 2020 року до 31 травня 2024 року виконував обов`язки робітника металообробної дільниці установи, за дотримання правил поведінки та сумлінне ставлення до покладених обов`язків працівника металообробної дільниці отримав п`ять заохочень. 06 червня 2024 року в порядку ст.ст.100, 101 КВК України переведений до ДСР. На підставі поданої засудженим письмової заяви та трудового договору з 20 червня 2024 року виконує обов`язки робітника майстерні установи на дільниці по ремонту автомобілів, до покладених на нього обов`язків ставиться добросовісно. Залучений до програми диференційованого впливу на засуджених «Фізкультура та спорт», яку намагається реалізовувати за планом у вільний час.

Рішенням комісії Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» (протокол №8 від 31 березня 2025 року), беручи до уваги висновок щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_2 , згідно з яким він набрав 83 бали, що свідчить про те, засуджений став на шлях виправлення та може бути представлений до заміни йому невідбутої частини покарання більш м`яким, думку членів комісії, погоджено застосування до засудженого ОСОБА_2 пільги, передбаченої ст.82 КК України, оскільки останній став на шлях виправлення.

Мотиви, з яких суд виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керується.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Зі змісту частини другої статті 50 КК України слідує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до положень ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, або покарання у виді довічного позбавлення волі невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким є важливою складовою прогресивної системи відбування покарання, яка дає змогу, дотримуючись мети покарання, водночас покращувати правове становище засудженого і зменшувати обсяг та характер карально-виховного впливу на нього. У такий спосіб закон стимулює добросовісне відбування покарання засудженим, визначаючи, що саме від його поведінки значною мірою залежить можливість покращення його правового становища.

Умовами застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є: 1) засуджений відбуває покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі, або довічного позбавлення волі (ч. 1 ст. 82); 2) він став на шлях виправлення (ч. 3 ст. 82); 3) він фактично відбув встановлену ч. 4 ст. 82 частину призначеного судом покарання.

Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Ставлення особи на шлях виправлення це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись і в умовах відбування більш м`якого покарання. Підставою для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням є обставина, що засуджений не виправився, не довів своє виправлення, але став на шлях виправлення і для закріплення досягнутих результатів ще необхідний вплив на нього, але вже в умовах відбування більш м`якого виду покарання. Свідченням того, що засуджений став на шлях виправлення, є його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до праці, додержання режиму відбування покарання, однак ефективність і гарантованість цього процесу можливі лише за умови застосування до нього більш м`якого покарання.

Зразкова поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Сумлінне ставлення до покладених обов`язків насамперед передбачає, що особа бере участь у суспільно-корисній праці та добросовісно виконує трудові обов`язки, покращує кількісні та якісні показники виконуваної роботи, підвищує виробничу кваліфікацію, бережно ставиться до обладнання та інструментів, дотримується правил охорони праці та техніки безпеки.

Дослідивши дані, які характеризують особу засудженого ОСОБА_2 , в судовому засіданні встановлено, що засуджений, відбуваючи покарання в місцях позбавлення волі, у 2021 році допустив порушення, за що отримав стягнення, яке на даний час погашене у встановленому законом порядку, в подальшому порушень вимог, що визначають порядок та умови відбування покарання, не допускає, працевлаштований, отримав п`ять заохочень, вказані обставини свідчать про позитивні зміни в його поведінці.

Вказані обставини свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення засудженого, що може ефективно продовжуватись і в умовах відбування більш м`якого покарання.

Враховуючи викладене, в судовому засіданні знайшло підтвердження, що засуджений ОСОБА_2 відбув 2/3 частини призначеного строку покарання, став на шлях виправлення, про що свідчить його поведінка та ставлення до праці, обмежень щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, а саме обмеженням волі, передбачених ст.61 КК України, не має, а відтак, суд приходить до висновку про заміну йому невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, обмеженням волі.

Керуючись ст. 82 КК України, статтями 537, 539 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Подання Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, обмеженням волі, засудженому ОСОБА_2 - задовольнити.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , замінити невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на обмеження волі строком на 2 (два) роки 06 (шість) місяців 24 (двадцять чотири) дні.

Роз`яснити засудженому ОСОБА_2 , що відповідно до ч. 6 ст. 82 КК України, у разі вчинення нового кримінального правопорушення, суд до покарання за знову вчинене кримінальне правопорушення приєднує невідбуту частину більш м`якого покарання за правилами, передбаченими статтями 71, 72 КК України.

Засудженого ОСОБА_2 конвоювати до виправного центру в порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі, звільнивши з-під варти по прибуттю до місця відбування покарання.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1