ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 619/1648/25 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №: 11-кп/818/ 1630 /25 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.190, ч.3 ст.357,ч.4 ст.185 КК України
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю обвинуваченого ОСОБА_7 , який взяв захист своїх інтересів на себе, без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме потерпілих по справі, належним чином повідомлених про розгляд справи, від яких надійшли заяви про розгляд справи без них, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою прокурора на вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 29.05.2025 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краснодар, Краснодарського краю, рф, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого, останній раз: 28.07.2021 Золочівським районним судом Харківської області за ч.1 ст.310 КК України, до покарання у вигляді штрафу 1700 гривень,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 357 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, із застосуванням положень ст. 72 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки та на підставі ст.76 КК України покладено на нього обов`язки:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Також вирішено питання щодо речових доказів відповідно до вимог ст.ст.100 КПК України.

Згідно вказаного вироку, ОСОБА_7 звинувачується у тому, що він, 02.02.2025 приблизно 11:00 години, знаходячись на території подвір`я домоволодіння ОСОБА_8 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де в ході бесіди з останнім, завідомо знаючи, що у володінні ОСОБА_8 , перебуває бензопила марки «STIHL MS 180», з мотивів незаконно збагатитися за рахунок чужого майна та заздалегідь не плануючи повертати майно власнику, зловживаючи довірою співрозмовника, виниклої за час їх тривалого знайомства, повідомивши неправдиві відомості, а саме під приводом необхідності здійснення заготівлі дров для опалення будинку, запевнивши, що поверне бензопилу в найкоротший термін, отримав від ОСОБА_8 у тимчасове користування належну йому бензопилу марки «STIHL MS 180», тим самим зловживаючи довірою цією бензопилою вартістю 6 966 гривень 34 копійок. У подальшому з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

У результаті злочинних дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_8 , відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 488 від 20.02.2025, спричинено матеріальну шкоду у розмірі 6 966 гривень (шість тисяч дев`ятсот шістдесят шість) гривень 34 копійок.

Крім того, 09.02.2025 приблизно 10:00 години, ОСОБА_7 з дозволу господаря ОСОБА_8 знаходився в приміщенні кімнати житлового будинку домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де разом з останнім розпивав спиртні напої. Скориставшись тим, що ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння заснув, ОСОБА_7 виявивши на поверхні комоду, під скатертиною, схований ОСОБА_8 паспорт громадянина України (у формі ID-картки) на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за № НОМЕР_1 , виданий 09.08.2023 органом 6336 та, керуючись раптово виниклим прямим умислом, спрямованим на викрадення паспорта громадянина України, переслідуючи особисті інтереси, впевнившись, що його протиправні дії ніким помічені не будуть, таємно викрав цей паспорт. У подальшому з місця вчинення злочину зник, тим самим незаконно заволодів паспортом громадянина України.

Крім того, 12.03.2025 приблизно об 11:00 годині ОСОБА_7 , перебуваючи біля приміщення аптеки «911», розташованої за адресою: вул. Центральна, 7, с-ще Золочів, Золочівської ОТГ, Богодухівського району, Харківської області, де побачив велосипед марки Corso «ОРТІМА» 24», який належить потерпілій ОСОБА_9 та який остання залишила без нагляду біля приміщення вищевказаної аптеки. В цей час ОСОБА_7 , маючи прямий умисел на таємне заволодіння чужим майном, під час введеного у зв`язку з військовою агресією рф проти України, згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, на території України особливого правового режиму у вигляді воєнного стану, із врахуванням змін щодо продовження строку дії воєнного стану, внесеними Указом Президента України № 26/2025 від 14.01.2025, бажаючи незаконно збагатитися за рахунок чужого майна, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи повторно, скориставшись відсутністю потерпілої ОСОБА_9 , здійснив крадіжку вищевказаного велосипеду марки Corso «ОРТІМА» 24». У подальшому з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

У результаті злочинних дій ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_9 , відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 695 від 20.03.2025, спричинено матеріальну шкоду у розмірі 6 211 гривень (шість тисяч двісті одинадцять) гривень 42 копійки.

Продовжуючи злочинні дії, 14.03.2025 приблизно о 01:00 годині, ОСОБА_7 з дозволу потерпілого ОСОБА_10 знаходився в одній із кімнат будинку останнього, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де спільно з потерпілим ОСОБА_10 розпивав спиртні напої. Через деякий час, ОСОБА_10 пішов в іншу кімнату, щоб відпочити, а ОСОБА_7 вирішив піти відпочивати в іншу кімнату, де побачив мотокосу марки «STIHL» моделі «FS55», власником якої є потерпілий ОСОБА_10 . В цей час ОСОБА_7 , маючи прямий умисел на таємне заволодіння чужим майном, бажаючи незаконно збагатитися за рахунок чужого майна, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи повторно, скориставшись відсутністю потерпілого ОСОБА_10 та здійснив крадіжку вищевказаної мотокоси марки «STIHL» моделі «FS55». У подальшому ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

У результаті злочинних дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_10 , відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 694 від 20.03.2025, спричинено матеріальну шкоду у розмірі 8 782 гривень (вісім тисяч сімсот вісімдесят дві) гривні 38 копійок.

Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_7 за епізодом від 02.02.2025 суд кваліфікував за ч. 2 ст. 190 КК України, а саме, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство) вчинене повторно; за епізодом від 09.02.2025 суд кваліфікував за ч. 3 ст. 357 КК України, тобто, незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом; за епізодами від 12.03.2025 та від 14.03.2025 суд кваліфікував за ч.4 ст.185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану, вчинена повторно.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з прийнятим судом рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок стосовно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, в тому числі, застосуванню закону, який не підлягає застосуванню ст.75 КК України та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначитипокарання: за ч.4 ст.185 КК у виді 5 років позбавлення волі; за ч.2 ст.190 КК України у виді 2 років позбавлення волі; за ч.3 ст.357 КК України у виді 2 років пробаційного нагляду.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 5 років позбавлення волі.

В обґрунтування своїх вимог прокурор посилається на необґрунтоване застосування судом вимог ст.75 КК України, оскільки судом неповно враховано відомості стосовно особи засудженого та характер вчинених ним дій, зокрема те, що він, будучи неодноразово судимим 11 разів, в тому числі за вчинення умисних злочинів проти власності, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення та перевиховання не встав, та протягом нетривалого часу скоїв 3 епізоди злочинів проти власності, а також незаконно заволодів паспортом громадянина України. Наведене, на думку прокурора, характеризує ОСОБА_7 як суспільно-небезпечну особу, яка наполегливо не бажає ставати на шлях виправлення. Крім цього, вказані злочини вчинив в умовах воєнного стану.

Крім цього, прокурор зауважує, що покарання у виді обмеження волі до обвинуваченого ОСОБА_7 не повинно застосовуватися, оскільки ОСОБА_7 є ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто, є особою, що на момент вчинення кримінального правопорушення досягла пенсійного віку, у зв`язку з чим, суд повинен був призначити ОСОБА_7 за ч.3 ст.357 КК України покарання у виді штрафу або пробаційного нагляду.

У зв`язку з вищевикладеним, прокурор просить задовольнити його вимоги, оскільки вважає, що покарання, не пов`язане із ізоляцією від суспільства, не може стати на заваді вчинення ОСОБА_7 нових злочинів, а тому, вважає недоцільним застосування відносно нього ст. 75 КК України, зі звільненням його від відбування покарання з випробуванням.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Прокурор підтримав свою апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити.

Обвинувачений заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

Потерпілі в судове засідання не з`явились, надавши заяви про розгляд справи без них.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, думку обвинуваченого, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.3 ст.357, ч.4 ст.185 КК України, за обставин, встановлених вироком суду першої інстанції, та правова кваліфікація його дій за вказаними статтями КК України, ґрунтуються на зібраних та оцінених судом доказах, є обґрунтованими, належним чином мотивованими, не оспорюються прокурором в апеляційній скарзі, а тому судом апеляційної інстанції, відповідно до ч.1 ст.404 КПК, не перевіряються.

Аналізуючи доводи прокурора щодо неправильного застосування судом першої інстанції, під час призначення обвинуваченому покарання за ч.3 ст.357 КК України, закону України про кримінальну відповідальність, а саме вимог ст.61 КК України, колегія суддів вважає їх обґрунтованими, виходячи з наступного.

Незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом або іншим важливим особистим документом, передбачене ч.3 ст.357 КК України, - карається штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційним наглядом на строк до трьох років, або обмеженням волі на той самий строк.

Вимогами ст.61 КК України встановлено, що покарання у виді обмеження волі полягає у триманні особи в кримінально-виконавчих установах відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею нагляду з обов`язковим залученням засудженого до праці. Обмеження волі встановлюється на строк від одного до п`яти років та не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, а також до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.

Виходячи з даних про вік обвинуваченого ОСОБА_7 , він народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто, на час вчинення кримінального правопорушення, передбаченого за ч.3 ст.357 КК України, а саме 09 лютого 2025 року та на час призначення судом покарання був особою пенсійного віку.

А отже, покарання у вигляді обмеження волі до ОСОБА_7 застосуванню не підлягає, як до особи, яка досягла пенсійного віку.

За таких обставин, апеляційні доводи прокурора в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо апеляційних вимог прокурора стосовно безпідставного звільнення судом першої інстанції ОСОБА_7 від відбування покарання, з призначенням йому іспитового строку, та невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, то в даному випадку, колегія суддів вважає їх небезпідставними, виходячи з наступного.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, суд врахував їх ступінь тяжкості, два з яких - за ч. 4 ст. 185 КК України, у відповідності до ст. 12 КК України, є тяжкими злочинами, кримінальні правопорушення: за ч. 2 ст. 190 КК України - є нетяжким злочином, а за ч. 3 ст. 357 КК України - є кримінальними проступком. Також судом враховано те, що обвинувачений визнав себе винним у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному та відшкодував потерпілим збитки, шляхом повернення їм майна. Суд врахував обставини, що пом`якшують покарання та ставлення обвинуваченого до вчиненого, яке полягає у щирому каятті, що, відповідно до ст.66 КК України, визнано судом першої інстанції обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , а саме - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Судом враховані дані про особу обвинуваченого, зокрема, те, що він не працює, за даними наявної документації на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, що свідчить про його осудність, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, за місцем мешкання характеризується нейтрально, інвалідом не являється, а також те, що обвинувачений добровільно відшкодував завдані кримінальними правопорушеннями збитки, шляхом повернення майна потерпілим.

При цьому, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Беручи до уваги вказані обставини в їх сукупності, а також враховуючи дані про особу ОСОБА_7 , суд першої інстанції дійшов висновку про призначення ОСОБА_7 покарання за ч.3 ст.357 КК у вигляді 2 років обмеження волі та у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 190 та ч. 4 ст. 185 КК України, остаточно визначивши ОСОБА_7 покарання, з урахуванням ст.72 КК України у виді 5 років позбавлення волі та застосувавши до нього положення ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням та покладенням на засудженого обов`язків, які, на думку суду, сприятимуть його виправленню, враховуючи позицію потерпілих та відшкодування обвинуваченим збитків, шляхом повернення майна потерпілим.

На переконання колегії суддів, з висновками суду першої інстанції щодо виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства, не можна погодитись, оскільки вони не ґрунтуються на загальних засадах призначення покарання, встановлених ст.ст.50,65 КК України, виходячи з даних щодо особи обвинуваченого та його процесуальної поведінки після ухвалення вироку, зокрема, тієї обставини, що під час підготовки справи до апеляційного розгляду, обвинувачений ОСОБА_7 був повідомлений апеляційним судом, в порядку ст.ст.134-136 КПК України, про явку в судове засідання, шляхом направлення йому судової повістки на зазначену в матеріалах справи адресу: АДРЕСА_4 , яку він отримав, проте, в судове засідання не з`явився, будь-яких заяв та клопотань про відкладення розгляду справи, чи про причини неявки до суду, не надав.

З цих підстав апеляційним судом, відповідно до вимог ст.139 КПК України, було застосовано до обвинуваченого ОСОБА_7 привід, а розгляд справи перенесено. У наступне судове засідання ОСОБА_7 знов не з`явився, судовий розгляд було перенесено та в наступне судове засідання ОСОБА_7 був доставлений до апеляційного суду приводом.

Вказана процесуальна поведінка обвинуваченого ОСОБА_7 , на думку апеляційного суду, вказує про неможливість виконання вироку відносно нього, зокрема, в частині виконання ним обов`язків, покладених на нього відповідно до вимог ст.76 КК України та свідчить про неможливість виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства, внаслідок чого вирок суду першої інстанції в частині звільнення засудженого від призначеного покарання, слід скасувати.

Верховним Судом України вказується на обов`язкову необхідність індивідуалізації покарання, яке судом призначається конкретній особі з врахуванням даних, які всебічно характеризують особу винного, суди також повинні додержуватися принципу доцільності покарання, сформульованому у ч. 2 ст. 65 КК України, тобто покарання повинно бути необхідне та достатнє для виправлення особи, попередження вчинення нових злочинів, в кожному конкретному випадку суд, призначаючи покарання повинен мотивувати у вироку чому саме обрана ним міра покарання є достатньою для досягнення цілей, сформульованих у ч. 2 ст. 50 КК України.

Враховуючи вищевикладене, призначення ОСОБА_7 покарання з реальним його відбуванням, відповідатиме загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а також буде необхідним та достатнім для його виправлення, що цілком відповідатиме вимогам та цілям, передбаченим ст.50, 65 КК України.

Разом з тим, враховуючи визнання обвинуваченим своєї провини у повному обсязі, його щирого каяття та відшкодування потерпілим збитків, шляхом повернення їм майна, колегія судді вважає за можливе, при визначенні ОСОБА_7 покарання за ч.4 ст.185 КК України застосувати положення ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень.

На підставі вимог п.2 ч.1 ст.420 КПК України, суд апеляційної інстанції вважає необхідним скасувати вирок в частині призначеного покарання та ухвалити свій вирок, призначивши обвинуваченому ОСОБА_7 покарання: за ч.4 ст.185 КК України, із застосуванням положень ст.69 КК України, у виді 3 (трьох) років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 190 КК України, у виді 2 (двох) років позбавлення волі; за ч.3 ст.357 КК України, у виді 2 (двох) років пробаційного нагляду. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, із застосуванням положень ст.72 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404,405, п.3 ч.1 ст.407,п.4 ч.1 т.409, п.1 ч.1 ст. 413, 418, п.п. 2,4 ч.1 ст. 420, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора, задовольнити частково.

Вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 29.05.2025 року по справі щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.2 ст.190, ч.3 ст.357, ч.4 ст.185 КК України, в частині призначеного покарання, скасувати.

Призначити ОСОБА_7 :

- за ч.4 ст.185 КК України, із застосуванням положень ст.69 КК України, покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 190 КК України покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі;

- за ч.3 ст.357 КК України покарання у виді 2 (двох) років пробаційного нагляду.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, із застосуванням положень ст.72 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в порядку ч.1 ст.424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________ ____________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3