В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.06.2025 року м.Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, з вищою освітою, офіційно не працевлаштованого, розлученого, маючого на утриманні доньку 2007 року народження, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 Кримінального кодексу України,

встановив:

ОСОБА_4 , у невстановлений досудовим слідством час та місці, але не пізніше 12.05.2024, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовин і прекурсори», у невстановлений досудовим слідством спосіб незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено «PVP», та незаконно зберігав таку при собі до 12.05.2024. Так, 12.05.2024 в період часу з 14:37 год. по 15:47 год. на площі Старий Ринок, 1 у м. Львові, в ході проведення затримання ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст.208 КПК України, в останнього працівниками поліції виявлено та вилучено 2 прозорі зіп-пакети, в яких містилось 50 згортків, обмотаних клейкою стрічкою, з вмістом кристалоподібної речовини бежевого кольору, яка, згідно з висновком експерта, є «PVP», що відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, масою 33,8808 грам, що становить особливо великі розміри.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у інкримінованому йому злочині визнав частково. Вказав, що він не погоджується з визначеною органом досудового розслідування кваліфікацією кримінального правопорушення. Пояснив, що дійсно в обвинувальному акті вірно відображено, що він незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - «PVP» у двох прозорих зіп-пакетах, в яких містилось 50 згортків, масою 33,8808 грам, та незаконно зберігав її у розфасованому вигляді при собі до 12.05.2024. Водночас, наголошує, що придбав та зберігав зазначену особливо небезпечну психотропну речовину виключно для власного використання без мети збуту. Зокрема, вказав, що він працює машиністом баштового крану. Ця професія на даний час є дуже затребуваною, адже у місті Львові на даний час здійснюється будівництво багатьох будинків. Крім того, ця професія є достатньо добре оплачуваною. З огляду на велику зайнятість на роботі, він тривалий час вживає зазначену психотропну речовину, адже це дозволяє йому подолати втому. Цю речовину він вживає практично щодня останні чотири роки. При цьому, раніше перед проходженням медичного огляду на роботі, за певний проміжок часу, він припиняв вживання психотропних речовин, аби успішно його пройти. На даний час він офіційно не працевлаштований, оскільки регулярно залучається різними роботодавцями до тимчасових робіт «на підміну». При цьому, для виконання таких робіт медичного допуску роботодавці не вимагають.

Виявлену у нього психотропну речовину він придбав за допомогою чату у месенджері «Телеграм» наступним чином. Підписавшись на телеграм-канал «Гудвін», він побачив там пропозицію на придбання відповідної речовини (PVP). При цьому продавець вказав, що чим більше він придбає речовини, тим більшу знижку на товар йому буде надано. Оскільки він вживає PVP регулярно і не має багато вільного часу для витрачання його на придбання цієї речовини, така пропозиція його зацікавила. Він зв`язався з продавцем, здійснив попередню оплату за наданими йому продавцем реквізитними та отримав дані про місце, де зазначений товар для нього залишили (геолокацію). Після цього, він приїхав за наданими йому координатами та забрав товар у прихованому місці. Безпосереднього візуального контакту з продавцем товару у нього не було.

Наголошує на тому, що він не мав наміру здійснювати продаж цієї речовини. Крім того, зазначив, що у вилученому у нього під час затримання мобільному телефоні наявні відповідні переписки у месенджері, але він не може згадати графічного паролю до нього. Натомість, він не розуміє чому представники поліції не залучили відповідного спеціаліста для розблокування телефону.

У вчиненому щиро розкаюється, засуджує свою поведінку. Просить суворо не карати.

В ході судового провадження судом створено необхідні умови для реалізації сторонами процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, що зокрема підтверджується тим, що усі докази були досліджені судом безпосередньо в присутності учасників процесу, а кожен з учасників процесу мав можливість скористатись правом на їх подачу суду, висловитись щодо допустимості та належності кожного доказу як окремо, так і в сукупності, а також заявити відповідні клопотання суду. Крім того, жоден з учасників процесу не висловив заперечень проти завершення дослідження обставин справи.

Безпосередньо дослідивши нижченаведені докази подані під час судового розгляду, оцінюючи їх у сукупності з точки зору належності, допустимості, достатності та взаємозв`язку, провівши у повному обсязі судовий розгляд, допитавши обвинуваченого, перевіривши доводи учасників процесу, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні дій наведених у формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним, повністю та об`єктивно стверджується наступними дослідженими по справі доказами.

Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 12.05.2024 року, диску до даного протоколу та фототаблиці з яких вбачається, що 12.05.2024 року у м. Львові на площі Старий Ринок, 1 затримано ОСОБА_4 . Під час затримання в капюшоні куртки ОСОБА_4 виявлено 2 зіп-пакети. В одному із зіп-пакетів знаходилось 25 шт. згортків замотаних в клейку стрічку жовтого кольору, а у другому зіп-пакеті 25 шт. згортків замотаних в клейку стрічку червоного кольору. У згортках знаходилась кристалічна речовина бежевого кольору.

Протоколом огляду предмету від 28.05.2024 року з дисками до нього з яких вбачається, що предметом перегляду є паперові конверти білого кольору, у яких знаходяться три DVD-R диски. Вставивши почергово диски у дисковод та запустивши DVD-R-диск №1, виявлено, що при відкритті даного диску наявні наступні відеофайли з назвами: «clip-0», «clip-1», «clip-2», «clip-3», «clip-4», «clip-5», «clip-6», «clip-7», «clip-8», «clip-9». При перегляді даних, які містяться на носії інформації DVD-R-диску №1 встановлено, що там наявні 9 відеофайлів із записами з нагрудних камер поліцейських. При почерговому відкритті вказаних відеофайлів під назвами «clip-0», «clip-1», «clip-2», «clip-3», «clip-4», «clip-5», «clip-6», «clip-7», «clip-8», «clip-9» видно, що відеозапис ведеться із нагрудної камери №470224. Працівники патрульної поліції 12.05.2024 о 11:23 год., під час патрулювання по м. Львову, виявляють особу, яка помітно почала нервувати, побачивши машину патрульної поліції. Підійшовши до невідомого чоловіка, патрульні попросили останнього пред`явити документи, що посвідчують особу. Надалі, працівниками поліції встановлено невідомого чоловіка, який одягнутий у темно синю куртку, панамку темного кольору, темні штани та сумку чорного кольору через плече, в правій руці у нього була пляшка з слабоалкогольним напоєм, останній представився як ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також, під час спілкування ОСОБА_4 повідомив, що у нього є трубка для куріння та витягнув її з сумки і хотів непомітно викинути, працівник поліції попросив, щоб останній не викидав її, а пред`явив для огляду, проте, ОСОБА_4 почав шарпанину і розтоптав трубку для куріння. Після цього, поліцейськими прийнято рішення про проведення поверхневої перевірки. При подальшому перегляді відеозапису чути, як поліцейські спілкуючись між собою говорять що відчувають різкий запах наркотичних засобів/психотропних речовин, такі як «солі», після того як ОСОБА_4 розтоптав трубку для куріння. Надалі, ОСОБА_4 викрикає на адресу працівників поліції лайливі слова, вживаючи при цьому ненормативну лексику. У подальшому, ОСОБА_4 телефонує до когось та розповідає, що його зупинили працівники поліції. Крім цього, розпочавши поверхневу перевірку працівником поліції, виявлено у сумці чорного кольору, яка належить ОСОБА_4 прозорий зіп-пакет в якому знаходиться велика кількість зіп-пакетів. Також, у капюшоні куртки темно синього кольору, в яку був одягнений ОСОБА_4 , працівником поліції було виявлено велику кількість фасованих згортків. Після цього, працівник поліції здійснив виклик на лінію «102» для виклику слідчо- оперативної групи. Надалі, по прибуттю на місце події слідчо-оперативної групи, проводиться затримання ОСОБА_4 в порядку ст.208 КПК України, а після складання протоколу його доставлено до Львівського районного управління поліції №1 ГУНП у Львівській області, що на вул. Романчука, 18 у м. Львові.

Крім того, при відкритті даного диску виявлено наступні відеофайли з назвами: «с1ір-10», «clip-її», «с1ір-12», «с1ір-13», «с1ір-14», «с1ір-15», «с1ір-16», «с1ір-17», «clip-18», «clip-19». При перегляді даних, які містяться на носії інформації DVD-R-диску №2 встановлено наявність 10 відеофайлів із записами з нагрудних камер поліцейських. При почерговому відкритті вказаних відеофайлів під назвами «с1ір-10», «clip-11», «с1ір-12», «с1ір-13», «с1ір-14», «с1ір-15», «с1ір-16», «с1ір-17», «clip-18», «clip-19» виявлено, що відеозапис ведеться із нагрудної камери № 470224 та №470205. Під час перегляду відтворюються вищевказані події виявлення та затримання ОСОБА_4 з іншого ракурсу. При запуску DVD-R-диск №3 виявлено, що при відкритті даного диску наявні наступні відеофайли з назвами: «сІір-20», «с1ір-21», «с1ір-22», «с1ір-23», «с1ір-24», «с1ір-25», «с1ір-26», «с1ір-27»; «с1ір-28», «с1ір-29», «с1ір-30», «с1ір-31». При перегляді даних, які містяться на носії інформації DVD-R-диску №2 виявлено 12 відеофайлів із записами з нагрудних камер поліцейських. При почерговому відкритті вказаних відеофайлів під назвами «clip-10», «clip-11», «с1ір-12», «clip-13», «с1ір-14», «clip-15», «clip-16», «clip-17», «clip-18» видно, що відеозапис ведеться із нагрудної камери №470205. Під час перегляду цих файлів також відтворюються виявлення та затримання поліцейськими ОСОБА_4 з іншого ракурсу. Оглядом встановлено, що на вказаних DVD-R-дисках знаходиться інформація із відеоматеріалами події, яка мала місце 12.05.2024 із портативних відеореєстраторів працівників УПП, що були надані працівникам поліції 23.05.2024 на підставі запиту, в приміщенні Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП на вул. Перфецького, 19 у м. Львові.

Висновком експерта № СЕ-19/114-24/10587-НЗПРАП від 13.05.2024 року з якого вбачається, що у складі кристалоподібної речовини бежевого кольору, що міститься в полімерному пакеті з пазовим замком, який поміщено в номерний полімерний пакет Національної поліції України (WAR1224732) виявлено PVP. PVP віднесений до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено.

Висновком експерта № СЕ-19/114-24/10589-НЗПРАП від 30.05.2024 року з якого вбачається, що у складі кристалоподібної речовини світло коричневого кольору, що міститься в полімерному пакеті з пазовим замком, який поміщено в номерний полімерний пакет Національної поліції України (WAR1224740) виявлено PVP. PVP віднесений до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено. Маса виявленого PVP становить 0,6063 грам. У складі кристалоподібної речовини світло коричневого кольору, що міститься у 20 полімерних пакетах з пазовим замком, які обмотані клейкою стрічкою жовтого кольору та поміщені в номерний полімерний пакет Національної поліції України (WAR1224740 ) виявлено PVP. PVP віднесений до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено. Загальна аса виявленого PVP становить 13,8941 грам. У складі кристалоподібної речовини світло коричневого кольору, що міститься у 3 полімерних пакетах з пазовим замком, які обмотані клейкою грінкою жовто-зеленого кольору та поміщені в номерний полімерний пакет Національної поліції України ( WAR1224740 ) виявлено PVP. PVP віднесений до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено. Загальна м аса виявленого PVP становить 2,1887 грам.

Висновком експерта № СЕ-19/114-24/10585-НЗПРАП від 14.06.2024 року з якого вбачається, що у наданій на дослідження кристалоподібній речовині бежевого кольору з 2 (двох) полімерних пакетів, що знаходяться у номерному пакеті WAR1224730 , виявлено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он). PVP віднесений до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено. Загальна маса PVP становить 1,2474 грам. У наданій на дослідження кристалоподібній речовині бежевого кольору з 23 (двадцяти трьох) полімерних пакетів, що знаходяться у номерному пакеті WAR1224730, виявлено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он). PVP віднесений до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено. Загальна маса PVP становить 15,1775 грам.

Висновком експерта № СЕ-19/114-24/10768-НЗПРАП від 06.06.2024 року, згідно якого у складі кристалоподібної речовини бежевого кольору, що міститься в полімерному пакеті з пазовим замком, який поміщено в номерний полімерний пакет Експертної служби МВС України ( 3051213 ) маса виявленого PVP становить 0,7668 грам.

Протоколом огляду предмету від 26.06.2024 року з якого вбачається, що предметом огляду є мобільний телефон марки «Samsung», модель «А13» з корпусом білого кольору у пластмасовому чохлі чорно-прозорого кольору, який належить ОСОБА_4 та був вилучений в ході затримання останнього в порядку ст.208 КПК України 12.05.2024 року і поміщений до сейф-пакету WAR1224731. Під час огляду виявлено мобільний телефон марки «Samsung» з корпусом білого кольору у пластмасовому чохлі чорно-прозорого кольору. На екрані мобільного телефону наявне захисне скло, на якому чітко видніються пошкодження у вигляді подряпин. На задньому корпусі мобільного телефону у верхньому лівому кутку наявні чотири камери без логотипу з ліхтариком та металевий магніт округлої форми, який приклеєний до корпусу телефону. При розблокуванні мобільний телефон вимагає ведення графічного ключа, однак доступ до даного мобільного телефону відсутній.

Дослідженими та оглянутими судом речовими доказами.

Органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.3 ст.307 КК України, як незаконне придбання та зберігання з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин в особливо великих розмірах, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Водночас, з наведеною кваліфікацією суд не погоджується з огляду на наступні доводи та мотиви.

Аналіз формулювання обвинувачення наведеного у обвинувальному акті та позиції прокурора озвученої в процесі судового розгляду свідчить про те, що така кваліфікація фактично визначена виходячи з обсягу психотропної речовини вилученої у обвинуваченого, а також на факті отримання цієї речовини від іншої (інших) особи.

Разом з тим, в процесі судового розгляду суду не надано жодного належного чи допустимого доказу щодо збуту психотропних речовин обвинуваченим. Більше того, суду навіть не надано доказів того, що обвинувачений мав намір збувати вилучені у нього психотропні речовини або готувався до таких дій. Так, органом досудового розслідування не встановлено жодної особи, яка придбавала або мала намір придбати у обвинуваченого відповідні речовини, не встановлено фактів їх збуту чи отримання від таких дій прибутків.

Крім того, викликає обґрунтований сумнів кваліфікуюча ознака «за попередньою змовою групою осіб», адже жодної особи яка входить до такої «групи» орган досудового розслідування не встановив, як і не встановив де і за яких обставин відбулась «попередня змова». По суті єдиним доказом який опосередковано вказує на причетність до кримінального правопорушення інших осіб є покази самого ОСОБА_4 у яких він зазначив, що придав психотропну речовину у невідомих осіб за допомогою месенджера «Телеграм». Водночас, поза належної уваги органу досудового розслідування та прокурора залишились пояснення обвинуваченого щодо того, що «телеграм-канал» за допомогою якого він придбав психотропну речовину є анонімним і він безпосередньо з продавцем не зустрічався, а лише отримав у месенджер геолокацію місця залишення психотропної речовини.

Більше того, при затриманні у обвинуваченого було вилучено мобільний телефон за допомогою якого, за показами самого обвинуваченого, наявна відповідна інформація щодо «телеграм-каналу» за допомогою якого він придбав психотропну речовину. Очевидним є те, що у вказаному мобільному телефоні могла міститись інформація щодо контактів обвинуваченого, які доводять або спростовують як кваліфікуючу ознаку «за попередньою змовою групою осіб», так і «з метою збуту». Водночас, незважаючи на наведений факт орган досудового розслідування, визнавши мобільний телефон речовим доказом у кримінальному провадженні, під час проведення його огляду у відповідному протоколі обмежився лише зазначенням характеристик цього пристрою виявлених при візуальному огляді (колір, матеріал корпусу, механічні пошкодження, кількість камер тощо), вказавши, що «доступ до даного мобільного телефону відсутній». З яких причин орган досудового розслідування не зміг отримати відповідного доступу, зокрема із залученням відповідного спеціаліста, або які заходи вживалися для його отримання відповідний протокол даних не містить. Жодних обґрунтованих доводів з цього приводу також не було наведено прокурором в ході судового розгляду. Так, у протоколі огляду телефону зазначено, що такий проведено оперуповноваженим СРЗПВ ВКП львівського РУП №1 ГУНП України у Львівській області на підставі доручення слідчого. Не можна не відзначити і те, що отримання з телефону інформації щодо осіб які займаються збутом психотропних речовин дозволило б виявити та припинити цю протиправні діяльність і запобігти поширенню цих речовин, тобто виконати обов`язки визначені у ч. 2 ст. 9 КПК України покладені на прокурора та слідчого. Натомість, орган досудового розслідування поставився до дослідження даного речового доказу формально, не вживши вичерпних та дієвих заходів задля його належного огляду.

Слід відзначити, що згідно ч. 3 ст. 237 КПК України, з метою одержання допомоги з питань, що потребують спеціальних знань, слідчий, прокурор для участі в огляді може запросити спеціалістів. Натомість, жодних даних про залучення до огляду спеціалістів протокол не містить, як не містить відомостей про наявність у оперуповноваженого відповідних навичок або причини незалучення спеціаліста задля належного виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення.

Також, не можна залишити поза увагою і те, що прокурор обґрунтовує умисел обвинуваченого на збут психотропної речовини фасуванням її у пакети приблизно рівною вагою. Натомість, орган досудового розслідування не встановив те, хто саме здійснив фасування. Так, очевидним є те, що в органу досудового розслідування була можливість перевірити фасовані пакети на предмет наявності на них слідів відбитків пальців, у тому числі самого обвинуваченого. Водночас, наведених дій зроблено не було.

Суд не може не відзначити, що відповідно до положень ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Отже, наведений спосіб огляду речового доказу, задля належної перевірки показів підозрюваного та встановлення об`єктивної істини у справі, ставить під сумнів як повноту, так і об`єктивність досудового розслідування у справі.

Наведені вище обставини, самі по собі, ставлять під обґрунтований сумнів вірність кваліфікації дій обвинуваченого.

Крім того, оцінюючи позицію сторони обвинувачення щодо кількості вилученої психотропної речовини як фактор, що засвідчує умисел і дії спрямовані на її збут, суд, окрім неведених вище доводів, враховує наступне.

Обвинувачений в процесі судового розгляду зазначив, що він не оспорює кількість вилучених у нього психотропних речовин, зазначивши, що придбав їх для власного вживання, адже більша кількість придбаної речовини вплинула на зниження її вартості. Крім того, обвинувачений зазначив, що протягом близько чотирьох років практично щоденно вживає психотропну речовину, яка у нього була вилучена (PVP). Даних про те, що такі покази обвинуваченого є непослідовними в ході судового розгляду не здобуто.

Суд погоджується з доводами прокурора щодо того, що характер роботи обвинуваченого (машиніст баштового крану), як роботи з підвищеною небезпекою, ймовірно вимагав періодичних медичних оглядів під час яких міг бути встановлений факт вживання обвинуваченим психотропних речовин. Разом з тим, суд не може залишити поза увагою і те, що обвинувачений в судовому засіданні повідомив, що його професія на даний час є досить затребуваною, адже у місті є багато будівельних майданчиків і його кваліфікація та спеціальність користуються попитом на ринку праці. Останнім часом він працював на заміні або тимчасово, що не передбачало проведення медичних оглядів, адже його трудові відносини, як правило, офіційно не оформлялись або роботодавець не вимагав медичних документів. Відтак, цілком логічною виглядає версія сторони захисту щодо того, що відсутність даних про перебування обвинуваченого на обліку у лікаря нарколога жодним чином не свідчить про те, що він не вживав на регулярній основі психотропні речовини. Навпаки, той факт, що фактично єдина професія та спеціальність якою володіє обвинувачений є затребуваною та приносить йому регулярний стабільний дохід свідчить про зацікавленість ОСОБА_4 у приховуванні фактів вживання відповідних речовин, адже у протилежному випадку він міг втратити роботу і, як наслідок, засоби для існування.

Крім того, суд вважає обґрунтованими доводи обвинуваченого озвученими у судовому засіданні про те, що орган досудового розслідування не перевірив даних про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень прямо пов`язаних із станом наркотичного сп`яніння, зокрема ст. 130 КУпАП. Встановлення відповідних обставин дозволило б більш об`єктивно перевірити факт вживання протягом тривалого проміжку час психотропних речовин обвинуваченим, за відсутності даних про його перебування на обліку у лікаря нарколога.

Сам по собі спосіб упакування психотропної речовини у зіп-пакети також не може доводити намір та умисел на збут цієї речовини. При цьому, версія обвинуваченого щодо того, що він отримав відповідну речовину саме у такому вигляді та фасуванні як було виявлено у нього при затриманні, стороною обвинувачення, в ході судового розгляду, належними та допустимими доказами спростована не була.

Суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 307 КК України характеризується прямим умислом і метою збуту при виробництві, виготовленні, придбанні, зберіганні, перевезенні чи пересиланні особою наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів.

Відповідно до п. 4 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від26.04.2002року №4«Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» із змінами і доповненнями від 18.12.2009 року, про умисел на збут наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів може свідчити як відповідна домовленість з особою, яка придбала ці засоби чи речовини, так й інші обставини, зокрема: великий або особливо великий їх розмір; спосіб упакування та розфасування; поведінка суб`єкта злочину; те, що особа сама наркотичні засоби або психотропні речовини не вживає, але виготовляє та зберігає їх; тощо.

В ході судового розгляду стороною обвинувачення не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що обвинувачений придбаваючи та зберігаючи наркотичні засоби мав умисел на їх збут. У судовому засіданні обвинувачений заперечив умисел на збут психотропних речовин та показав, що зберігав їх для власних потреб.

Відсутність даних про проведення освідування чи експертного дослідження щодо підтвердження чи спростування показів обвинуваченого про регулярне вживання відповідних речовин також ставить під обґрунтований сумнів версію сторони обвинувачення та свідчить про неповноту досудового розслідування.

Також, в ході досудового розслідування не виявлено жодних доказів (окрім факту виявлення відповідної речовини) які б вказували, що саме засуджений здійснював фасування психотропних речовин. Зокрема, орган досудового розслідування навіть не провів дослідження з приводу наявності на зіп-пакетах виявлених у обвинуваченого його відбитків пальців чи днк-матеріалів. Отже, слідством не здобуто доказів, які поза розумним сумнівом свідчили б про те, що саме обвинувачений розфасовував психотропну речовину у відповідні зп-пакети, з певною масою, тобто підготовлював їх до збуту (продажу).

В матеріалах справи відсутні також дані про те, що обвинувачений намагався продати чи продавав психотропну речовину, а тому її велика кількість сама по собі не може свідчити про наявність у нього умислу саме на його збут. Наведене відповідає правовій позиції викладеній у постанові Верховного Суду від 30.10.2018 року № 759/16565/16-к, відповідно до якої велика кількість вилученого не може свідчити про наявність у особи умислу саме на збут наркотичного засобу.

Як наведено у правовому висновку наведеному у постанові Верховного Суду від 21 червня 2018 року у справі № 712/13128/16-к (провадження № 51-388км18), про умисел на збут наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів може свідчити як відповідна домовленість із особою, яка придбала ці засоби чи речовини, так і інші обставини, зокрема: великий або особливо великий їх розмір; спосіб упакування та розфасування; поведінка суб`єкта злочину; те, що особа сама наркотичні засоби або психотропні речовини не вживає, але виготовляє та зберігає їх тощо. При цьому, якщо висновок суду про наявність умислу особи на збут наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів ґрунтується на великому або особливо великому розмірі відповідної речовини, її упакуванні та розфасуванні, то у такому випадку повинні бути дослідженні обставини, за яких особа придбала відповідний засіб чи речовину, в тому числі чи залежало від волі особи те, який розмір речовини опиниться у володінні особи та її розфасування. Зокрема, якщо особа здійснює свідоме придбання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів у значному розмірі (шляхом купівлі, обміну, безоплатно і т. ін.), виготовляє їх, зберігає у відповідному фасуванні, що об`єктивно перевищує потреби такої особи у власному вживанні, то в такому випадку може мати місце умисел на збут. Якщо ж волею особи не обумовлено те, скільки наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів опиниться у її володінні (як у випадку зі знахідкою), то у такому разі умисел на збут потребує більш ретельного дослідження.

У даному випадку, версія обвинуваченого стосовно зацікавленості у придбанні виявленої у нього кількості психотропної речовини, яка пов`язана із зниженням ціни внаслідок придбання її більшої кількості, за переконанням суду стороною обвинувачення спростована не була, а на стадії досудового розслідування належним чином не перевірена.

Згідно усталеної судової практики, кримінальна відповідальність за ст.307 КК України настає лише у тому разі, коли відповідні протиправні дії вчинялися зі спеціальною метою - метою збуту. Вчинення протиправних дій з наркотичними засобами, психотропними речовинами, їх аналогами без такої мети утворює склад злочину, передбаченого ст. 309 цього Кодексу, а тому лише факт виявлення наркотичних засобів не може вважатися доказом умислу обвинуваченого саме на їх збут.

Відповідно до положень ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Згідно ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.307 КК України, віднесено до категорії особливо тяжкого злочину. У свою чергу, кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.309 КК України, закон відносить до категорії тяжких злочинів. Отже, зміна правової кваліфікації кримінального правопорушення з ч.3 ст.307 КК України на ч.3 ст.309 КК України не погіршує, а покращує та поліпшує становище особи, стосовно якої здійснюється дане кримінальне провадження, що у повній мірі узгоджується з вимогами, передбаченими ст. ст. 421, 437 КПК України.

За таких обставин, дії обвинуваченого підлягають перекваліфікації з ч.3 ст.307 КК України на ч.3 ст.309 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту в особливо великих розмірах.

Оцінюючи вищеописані зібрані по справі та досліджені в судовому засіданні докази, враховуючи вищеописані мотиви, суд визнає їх належними і допустимими в процесі доказування, оскільки такі знаходяться у об`єктивному взаємозв`язку з визнаним судом доведеним обвинуваченням, нічим не спростовані, передбачені як джерела доказування КПК України та зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством, а відтак суд вважає повністю доведеним факт вчинення наведеного в описовій частині даного вироку злочину та винуватість обвинуваченого у скоєнні наведених злочинних дій.

Підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом (ст. 2 КК України).

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

За оцінкою наведених вище показів обвинуваченого, суд покладає в основу даного вироку також вищеописані письмові та речові докази, які доводять вину обвинуваченого у вчиненні злочину. При цьому суд виходить з того, що наведені докази були досліджені судом безпосередньо в судовому засіданні, за участю сторін кримінального провадження і не були спростовані в процесі судового розгляду, вони являються належними та допустимими. Так, під час оцінки того, чи було провадження в цілому справедливим, суд враховує якість наданих суду доказів, які не дають приводу сумніватися в їх достовірності й точності.

Зважаючи на вищенаведені доводи та мотиви, суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_4 доведена поза розумним сумнівом.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.3 ст.309 КК України, як незаконне придбання та зберігання психотропних речовин в особливо великих розмірах.

В ході судового розгляду судом детально проаналізовано поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 після вчинення злочину, наслідки суспільно-небезпечного діяння останнього, дані про особу обвинуваченого, його спосіб життя, ймовірність вчинення ним нових злочинів, зважено на усі обставини кримінального провадження у їх сукупності.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує положення ст. 65 КК України, відповідно до яких, суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Також, суд враховує, що згідно зі статтями 50, 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.

Отже, суд виходить з того, що положення Кримінального кодексу України наділяють його правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає вибір однієї з альтернативних форм реалізації кримінальної відповідальності і потребує взяття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою. Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.

Таким чином, обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд бере до уваги характер, стадію, спосіб та тяжкість вчиненого ним злочину, форму вини, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, відношення обвинуваченого до скоєного.

Суд враховує фактичні обставини справи і тяжкість заподіяних злочином наслідків, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, розлучений, має доньку 2007 року народження.

Пом`якшуючих покарання ОСОБА_4 обставин судом не встановлено. При цьому, суд виходить з того, що надання обвинуваченим визнавальних показів щодо обставин вчинення ним кримінального правопорушення пов`язано виключно з освідомленням факту наявності переконливих доказів, що доводять його винуватість у скоєнні злочину пов`язаного з обігом психотропних речовин. В ході судового розгляду обвинуваченим не продемонстровано належного засудження своєї протиправної поведінки, тобто належного ставлення винної особи до вчиненого нею злочину За переконанням суду, у даному випадку сам по собі факт визнання вини не свідчить про щире каяття, зокрема щире жалкування про вчинене, негативна оцінка злочину, готовність понести заслужене покарання. Зокрема, суд не може залишити поза увагою те, що за словами самого обвинуваченого останній придбавав психотропні речовини протягом тривалого проміжку часу, а сам факт їх вживання та придбання виправдовує моральною та фізичною втомою. При цьому, жодних даних про намагання відмовитись від таких дій з боку обвинуваченого не встановлено. Більше того, розуміючи те, що придбання психотропних речовин у той спосіб, який це робив обвинувачений, суперечить вимогам закону, останній такі дії добровільно не припинив, а фактично такі були зупинені внаслідок його викриття під час затримання працівниками поліції.

Також, суд виходить з того, що вирішальним для щирого каяття є встановлення факторів, які б свідчили про справжність, щирість визнання вини, шляхом відповідного ставлення до скоєного, що передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, і має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації (постанова ККС ВС від 23.01.2024 у справі № 283/2169/19 (провадження № 51- 5093км23).

Обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин судом не встановлено.

Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст.ст. 50, 65 КК України, метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

При цьому, суд враховує положення ч.ч.1,2 ст.50 КК України, згідно яких, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Визначаючи вид та розмір покарання, суд також, виходить з того, що каральна функція, тобто акт покарання від імені держави, як засіб запобігання нових правопорушень, що є уособленням негативної реакції держави на скоєне правопорушення, не є домінуючою, а обраний захід примусу має найбільше сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства.

Отже, покарання має бути співмірним злочину, що передбачає врахування способу й об`єкту посягання, тяжкості його наслідків і потенційної суспільної небезпеки особи. Така домірність є необхідним проявом справедливості кримінальної відповідальності.

Беручи до уваги вказані обставини, а також дані про особу обвинуваченого, суд вважає, що його виправлення та перевиховання неможливе без ізоляції від суспільства, а тому обвинуваченому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, тобто в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд застосовує судову дискрецію (судовий розсуд), тобто поняття яке у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольовою владною діяльністю суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання.

На переконання суду, таке покарання для засудженого відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності. Таке покарання також перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

Також, виходячи з наведених вище доводів та мотивів, суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого положень ст.ст. 69, 75 КК України. Водночас, з огляду на відсутність даних про притягнення до кримінальної відповідальності та наведені вище дані про особу обвинуваченого суд вважає за можливе призначити обвинуваченому мінімальне покарання визначене межами частини 3 статті 309 КК України.

Судові витрати у даному кримінальному провадженні пов`язані із проведення експертних досліджень у сумі 13631 гривня 04 копійки підлягають стягненню з обвинуваченого у дохід держави.

Запобіжний захід застосований до ОСОБА_4 у виді застави до набрання вироком законної сили залишити без змін. Після вступу вироку у законну силу та приведення його до виконання запобіжний захід застосований до ОСОБА_4 в межах даного кримінального провадження вважати скасованим, а внесену в межах даного кримінального провадження заставу повернути заставодавцю або уповноваженій ними особам.

Як наведено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 04 червня 2024 року ( справа № 523/11745/22, провадження № 51-6949км 23) не будь-який час перебування особи у слідчому ізоляторі чи іншому місці попереднього ув`язнення може бути зараховано відповідно до частини 5 статті 72 КК. Такий строк тримання може бути зараховано лише в межах того самого кримінального провадження, у якому до особи було застосовано попереднє ув`язнення.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 72 КК України, слід зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк перебування під вартою в межах даного кримінального провадження у зв`язку із затриманням та застосуванням запобіжного заходу у період з 12.05.2024 по 28.06.2024 включно.

Застосовані в межах даної справи заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту на майно (речові докази), після набрання даним вироком законної сили слід скасувати.

Питання речових доказів слід вирішити у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України,

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з моменту фактичного звернення даного вироку до виконання.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк перебування під вартою в межах даного кримінального провадження у зв`язку із затриманням та застосуванням запобіжного заходу у період з 12.05.2024 по 28.06.2024 включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Запобіжний захід застосований до ОСОБА_4 у виді застави до набрання вироком законної сили залишити без змін. Після вступу вироку у законну силу та приведення його до виконання запобіжний захід застосований до ОСОБА_4 в межах даного кримінального провадження вважати скасованим, а внесену в межах даного кримінального провадження заставу у розмірі 90840 гривень 00 копійок повернути заставодавцю ОСОБА_6 або уповноваженій ним особі.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення експертиз у кримінальному провадженні у розмірі 13631 гривня 04 копійки.

Речові докази, після набрання вироком законної сили:

- прозорий зіп-пакет, в якому міститься 23 згортки, обмотаних клейкою стрічкою червоного кольору в яких знаходиться речовина невідомого походження бежевого кольору та 2 розмотаних згортки червоного кольору в яких міститься по одному прозорому зіп-пакеті з невідомою речовиною бежевого кольору, які поміщено в сейфпакет НПУWAR1224730; прозорий зіп-пакет, в якому міститься 20 згортків, обмотаних клейкою стрічкою жовтого кольору та 3 згортки обмотаних клейкою стрічкою жовто-зеленого кольору в яких знаходиться речовина невідомого походження бежевого кольору та 1 розмотаний згорток жовто-зеленого кольору в якому міститься прозорий зіп-пакет з невідомою речовиною бежевого кольору, які поміщено в сейфпакет НПУWAR1224740; прозорий зіп-пакет в якому міститься речовина невідомого походження бежевого кольору, який поміщено в сейфпакет НПУWAR1224732; прозорий зіп-пакет з порожніми зіп-пакетами всередині, ампулу з маркуванням «вода для ін`єкцій», трубку пластикову, дві піпетки; кристалічну речовину світло-коричневого кольору, яку поміщено сейфпакету Експертної служби МВС України №5802981; кристалоподібну речовину бежевого кольору, яку поміщено до сейфпакету Експертної служби МВС України №5803098; кристалоподібну речовину бежевого кольору, яку поміщено до сейфпакету Експертної служби МВС України №5736676 - знищити;

- мобільний телефон марки «Samsung» модель «А13» білого кольору з чохлом чорного кольору, який поміщено в сейфпакет НПУ WAR1224731, банківську карту банку «Пумб» з номером НОМЕР_1 , банківську карту банку «А-банк» з номером НОМЕР_2 , «Леокарту» на ім`я ОСОБА_7 , банківську карту банку «Otpbank» з номером НОМЕР_3 , зіп-пакет в якому знаходиться річ схожа на флеш-носій, мобільну картку та ланцюжок срібного кольору, які поміщено в сейфпакет НПУWAR1324883 - повернути ОСОБА_4 ;

- три DVD-R диски із відеоматеріалами події, яка мала місце 12.05.2024 із портативних відеореєстраторів працівників УПП - залишити при матеріалах справи.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 13.05.2024 року на прозорий зіп-пакет, в якому міститься 23 згортки, обмотаних клейкою стрічкою червоного кольору в яких знаходиться речовина невідомого походження бежевого кольору та 2 розмотаних згортки червоного кольору в яких міститься по одному прозорому зіп-пакеті з невідомою речовиною бежевого кольору, які поміщено в сейфпакет НПУWAR1224730; прозорий зіп-пакет, в якому міститься 20 згортків, обмотаних клейкою стрічкою жовтого кольору та 3 згортки обмотаних клейкою стрічкою жовто-зеленого кольору в яких знаходиться речовина невідомого походження бежевого кольору та 1 розмотаний згорток жовто-зеленого кольору в якому міститься прозорий зіп-пакет з невідомою речовиною бежевого кольору, які поміщено в сейфпакет НПУWAR1224740; прозорий зіп-пакет в якому міститься речовина невідомого походження бежевого кольору, який поміщено в сейфпакет НПУWAR1224732; мобільний телефон марки «Samsung» модель «А13» білого кольору з чохлом чорного кольору, який поміщено в сейфпакет НПУ WAR1224731; банківську карту банку «Пумб» з номером НОМЕР_1 , банківську карту банку «А-банк» з номером НОМЕР_2 , «Леокарту» на ім`я ОСОБА_7 , банківську карту банку «Otpbank» з номером НОМЕР_3 , прозорий зіп-пакет з порожніми зіп-пакетами всередині, ампула з маркуванням «вода для ін`єкцій», трубка пластикова, дві пипетки, зіп-пакет в якому знаходиться річ схожа на флеш-носій, мобільну картку та ланцюжок срібного кольору, які поміщено в сейфпакет НПУWAR1324883, після набрання вироком законної сили, скасувати.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1