УХВАЛА

Іменем України

04.09.2025 Справа №607/18355/25 Провадження №1-кс/607/5178/2025

м. Тернопіль

Слідча суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_8 , під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000122 від 28.08.2025 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернополя, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого головним інженером ПП «Східний Масив», раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 369-2 КК України,

УСТАНОВИЛА:

04.09.2025 старший слідчий СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 звернувся до слідчої судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання мотивоване тим, що СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000122 від 28.08.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Згідно зі ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну.

Так, Верховною Радою України 24.02.2022 прийнятий Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» № 2102-IX. Даним Законом затверджений Указ Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 та який триває по даний час.

Згідно з ч. 3 Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводяться тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану: встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Згідно з ч. 8 Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1455 від 29.12.2021, перетинання державного кордону в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю на території, де введено воєнний стан, здійснюється з урахуванням обмежень, встановлених законодавством.

Так, у невстановленому досудовим розслідуванням місці та час, ОСОБА_4 в ході розмови з ОСОБА_9 дізнався про те, що його знайомий ОСОБА_10 бажає легально виїхати за межі державного кордону України. Того ж дня, більш точного часу та місця досудовим розслідуванням не встановлено, у ОСОБА_4 , який достовірно знав про встановлені на період дії воєнного стану правила перетину державного кордону України, виник злочинний умисел, направлений на організацію незаконного переправлення ОСОБА_10 через державний кордон України, з корисливих мотивів.

Надалі 26.08.2025 ОСОБА_4 під час телефонної розмови з ОСОБА_10 повідомив йому, що інформацію про дату виїзду та місце перетину кордону повідомить пізніше, а також озвучив суму, яку ОСОБА_10 повинен сплатити йому за організацію незаконного перетину через державний кордон України, а саме 10000 доларів США.

29.08.2025 в ході особистої зустрічі ОСОБА_4 розповів ОСОБА_10 про деталі виїзду за межі кордону України, а також надав вказівки щодо переліку особистих речей, які необхідно мати при собі.

У подальшому ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний намір, 02.09.2025 приблизно о 12 год. 30 хв., перебуваючи поблизу ПП «Східний Масив», що за адресою: проспект С.Бандери, 94, м. Тернопіль, розповів ОСОБА_10 про подальший порядок дій та механізм перетину кордону ОСОБА_10 , а також запевнив надійність даного перетину. Після цього ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, направленим на організацію незаконного переправлення ОСОБА_10 через державний кордон України, з корисливих мотивів наказав останньому пройти до нього в службовий кабінет, який знаходиться на першому поверсі ПП «Східний Масив», що за адресою: проспект С.Бандери, 94, м. Тернопіль, де в подальшому одержав від ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 10000 доларів США, що за офіційним курсом гривні до іноземної валюти, встановленим НБУ, станом на 02.09.2025 становить 413722 гривні.

Таким чином ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тобто в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчиненій з корисливих мотивів.

Крім цього, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, ОСОБА_4 в ході розмови з ОСОБА_9 дізнався про те, що його знайомий ОСОБА_10 бажає легально виїхати за межі державного кордону України. Того ж дня, більш точного часу та місця досудовим розслідуванням не встановлено, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на вимагання та одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_10 за вплив на посадових осіб Державної прикордонної служби України щодо сприяння безперешкодного виїзду ОСОБА_10 за межі кордону України.

Надалі 26.08.2025 ОСОБА_4 під час телефонної розмови із ОСОБА_10 повідомив йому, що інформацію про дату виїзду та місце перетину кордону повідомить пізніше, а також висловив йому вимогу про необхідність надати кошти у розмірі 10000 доларів США за вплив на посадових осіб Державної прикордонної служби України, які при перетині кордону ОСОБА_10 без відповідних військово-облікових документів, що надають право виїзду за межі України, не будуть чинити перешкод.

Водночас ОСОБА_4 зазначив, що у разі якщо ОСОБА_10 відмовиться від його послуг чи буде намагатися знайти інші шляхи вирішення свого питання, то останній не зможе виїхати за межі кордону України, оскільки ОСОБА_4 має достатньо засобів впливу для цього.

29.08.2025 в ході особистої зустрічі ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_10 про деталі виїзду за межі кордону України, а також надав вказівки щодо переліку особистих речей, які необхідно мати при собі.

Надалі ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний намір, 02.09.2025 приблизно о 12 год. 30 хв., перебуваючи поблизу ПП «Східний Масив», що за адресою: проспект С.Бандери, 94, м. Тернопіль, повідомив ОСОБА_10 про подальший порядок дій та механізм перетину кордону ОСОБА_10 , а також запевнив надійність даного перетину. Після цього ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, направленим на одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_10 за вплив на посадових осіб Державної прикордонної служби України щодо сприяння безперешкодного виїзду ОСОБА_10 за межі кордону України, наказав останньому пройти до нього в службовий кабінет, який знаходиться на першому поверсі в ПП «Східний Масив», що за адресою: проспект С.Бандери, 94, м. Тернопіль, де в подальшому одержав від ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 10000 доларів США, що за офіційним курсом гривні до іноземної валюти встановленим НБУ, станом на 02.09.2025 становить 413722 гривні, які попередньо вимагав.

Таким чином ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, тобто в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди.

Слідчий зазначив, що у кримінальному провадженні № 0000122 від 28.08.2025 наявна обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 369-2 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

02.09.2025 о 12 год. 56 хв. ОСОБА_4 затриманий відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 208 КПК України.

02.09.2025 у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Також необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий доводить наявністю ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відтак слідчий вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти наявним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

За таких підстав слідчий просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_11 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів із визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240 грн, та покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання з підстав, викладених у клопотанні, та просила клопотання задовольнити. Зазначила, що з урахуванням розміру неправомірної вигоди, яку вимагав ОСОБА_4 , просить визначити максимальний розмір застави, визначений для категорії даних кримінальних правопорушень, у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки саме такий розмір застави здатний забезпечити покладені на підозрюваного обов`язки.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання. Зазначив, що підозра, пред`явлена ОСОБА_4 , є необґрунтованою, а зазначені стороною обвинувачення ризики є недоведеними. Вказав, що у задоволенні клопотання слід відмовити або ж, якщо слідча суддя дійде переконання про наявність підстав для застосування запобіжного заходу, слід застосувати запобіжний захід у виді застави із визначенням мінімального розміру застави.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання. Вказав, що органом досудового розслідування невірно визначена правова кваліфікація даного діяння, оскільки останнє не може кваліфікуватись одночасно за ч. 3 ст. 332 КК України та за ч. 3 ст. 369-2 КК України. Також вказав, що стороною обвинувачення не надані належні докази щодо наявності ризиків даного кримінального провадження. При цьому просив врахувати, що ОСОБА_11 офіційно працевлаштований, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, одружений, має на утриманні двох дітей, одна із яких є неповнолітньою, а інша є повнолітньою та є здобувачем освіти платної форми навчання.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 підтримав позицію своїх захисників.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши зміст клопотання та додані до нього матеріали, слідча суддя дійшла висновку, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Частина 1 ст. 29 Конституції України визначає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований, зокрема до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншими чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї (ч. 1 ст. 178 КПК України).

Так, ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000122 від 28.08.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 369-2 КК України.

02.09.2025 о 12 год. 56 хв. ОСОБА_4 затриманий відповідно до ч. 4 ст. 208 КПК України.

02.09.2025 у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Про обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_4 , та його можливу причетність до вчинених кримінальних правопорушень свідчать долучені до клопотання матеріали кримінального провадження у їх сукупності, а саме: заява ОСОБА_10 від 27.08.2025; протоколи допиту свідка ОСОБА_10 від 28.08.2025, 01.09.2025, 02.09.2025; протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 02.09.2025; протокол обшуку від 02.09.2025; протокол огляду особи та вручення грошових коштів від 02.09.2025.

При цьому слідча суддя враховує, що Верховний Суд у постанові від 10.03.2025 у справі № 466/5535/23 зазначив, що з об`єктивної сторони кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 332 КК України, може проявлятися у чотирьох формах: 1) незаконне переправлення осіб через державний кордон України, 2) організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, 3) керівництво незаконним переправленням осіб через державний кордон України, 4) сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод.

Організація - це дії, які виявляються в розробці планів, визначенні місця, часу незаконного переправлення, пошуку співучасників, створенні організованої групи, її фінансуванні, озброєнні тощо.

Згідно з повідомленням про підозру від 02.09.2025 ОСОБА_4 підозрюється саме в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчиненій з корисливих мотивів. При цьому з показань свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_9 вбачається, що ОСОБА_4 міг вчиняти указані вище дії, які у сукупності становлять таку складову указаного кримінального правопорушення як організація.

Так само з протоколів допиту свідка ОСОБА_10 вбачається, що ОСОБА_4 повідомив, що якщо ОСОБА_10 не сплатить ОСОБА_4 неправомірну вигоду за вплив на посадових осіб Державної прикордонної служби України, то ОСОБА_4 може вжити заходи для того, щоб ОСОБА_10 взагалі не зміг виїхати з України. Такі обставини дають підстави дійти висновку про можливе вимагання ОСОБА_4 від ОСОБА_10 неправомірної вигоди, що спростовує доводи захисника ОСОБА_5 у цій частині.

Отже, з урахуванням змісту долучених до клопотання матеріалів кримінального провадження у їх сукупності, слідча суддя встановила, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю доказів.

Ураховуючи, що слідча суддя на цьому етапі провадження лише зобов`язана на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні дані слідча суддя доходить висновку про обґрунтованість підозри та можливу причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Розглядаючи питання наявності ризиків, на які посилався прокурор, та позицію сторони захисту щодо їх недоведеності, слідча суддя зазначає таке.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 23.02.2012 у справі «Клішин проти України» («Klishyn v. Ukraine», заява № 30671/04) наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. Як зазначено в п. 111-112 рішення Європейського суду з прав людини від 01.03.2007 у справі «Белеветський проти Росії» («Belevitskiy v. Russia», заява № 72967/01) обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Так, в обґрунтування застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою прокурор зазначив, що існують ризики, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризик того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, підтверджується тим, що підозрюваний, усвідомлюючи міру покарання за вчинені ним кримінальні правопорушенні, за одне із яких передбачене безальтернативне покарання у виді від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності. Слідча суддя вважає, що зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду. Таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.07.2001), де Суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. При цьому ОСОБА_4 підозрюється саме в організації незаконного перетину державного кордону України, а відтак обізнаний про можливість виїзду до іншої країни незаконним шляхом та може скористатись цією можливістю. Відтак слідча суддя вважає, що стороною обвинувачення доведена наявність вказаного ризику.

Щодо ризику впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, то згідно зі ст. 23 КПК України на стадії судового розгляду доказове значення матимуть показання цих осіб, отримані безпосередньо судом саме під час усного допиту у судовому засіданні. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. За таких обставин ризик впливу свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від цих осіб та дослідження їх судом. Указане доводить, що з метою зміни свідками своїх показань на користь підозрюваного або відмови від дачі показань останній може впливати на вказаних осіб у незаконний спосіб. При цьому слідча суддя також враховує той факт, що підозрюваний обізнаний про особи свідків, що свідчить про високу ймовірність здійснення такого впливу. З урахуванням викладеного слідча суддя вважає, що такий ризик є досить вірогідним та доведеним стороною обвинувачення.

Так само слідча суддя вважає доведеним ризик того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення. Так, кримінальні правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , вчинені з корисливим мотивом, а відтак підозрюваний з метою особистого збагачення може вчиняти інші аналогічні кримінальні правопорушення. Такий ризик також підтверджується показаннями свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , які показали, що ОСОБА_4 повідомляв їм про вчинення ним інших аналогічних протиправних діянь.

Разом з тим слідча суддя вважає, що стороною обвинувачення не доведений та не обґрунтований ризик того, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки грошові кошти у сумі 10000 доларів США, про які вказав слідчий на обґрунтування цього ризику. Вже віднайдені органом досудового розслідування.

Ураховуючи викладене, характер вчинення кримінальних правопорушень, особу підозрюваного, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, слідча суддя вважає, що застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе попередити ризики, визначені ст. 177 КПК України.

Відтак слідча суддя доходить висновку, що прокурор довів, що у даному кримінальному провадженні з метою виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є необхідним застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Також слідча суддя вважає, що підстави і обставини, які зазначені в клопотанні слідчого, є достатньо обґрунтованими, а прокурор в повному обсязі довів, що обмеження права підозрюваного на свободу є виправданим. З урахуванням викладеного слідча суддя доходить висновку про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу та що запобіжний захід у виді тримання під вартою є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. На переконання слідчої судді, такий висновок узгоджується з вимогами ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, так як тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою з наведених підстав виправдане існуванням суспільного інтересу на забезпечення належного досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо тяжкого злочину.

При прийнятті рішення слідча суддя також враховує, що відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

За встановлених обставин слідча суддя вважає, що клопотання є обґрунтованим та доведеним прокурором у судовому засіданні, а застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою в даному випадку відповідатиме його особі, обставинам вчинених кримінальних правопорушень і на даному етапі досудового розслідування такий захід забезпечення кримінального провадження виправдовує втручання у право підозрюваного на особисту свободу та недоторканість.

Крім того, сторона захисту не надала беззаперечних доказів, які б свідчили, що інший захід забезпечення кримінального провадження, ніж тримання під вартою, зможе належним чином усунути ризики, які передбачені ст. 177 КПК України. Доводи сторони захисту щодо відсутності заявлених ризиків слідча суддя вважає безпідставними, недоведеними у судовому засіданні та такими, які є частиною єдиної лінії захисту підозрюваного у цьому кримінальному провадженні.

Так, навіть за умови застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді застави, останній матиме можливість безперешкодно залишити місце проживання та переховуватись від органів до судового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні або вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому слідча суддя також враховує обставини, визначені ст. 178 КПК України, і відповідно до наданих доказів приймає до уваги, що підозрюваний працевлаштований, одружений, має постійне місце проживання і сталі соціальні зв`язки, позитивно характеризується за місцем свого проживання. Однак слідча суддя вважає, що в світлі наведених вище фактичних даних ці обставини не є настільки переконливими та вагомими, щоб знизити встановлені ризики до малоймовірності чи до їх виключення.

Відтак слідча суддя доходить висновку, що обраний запобіжний захід є пропорційним меті та завданням цього кримінального провадження.

Також згідно з вимогами ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається, зокрема у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому слідча суддя приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Ураховуючи обставини вчинення кримінальних правопорушень, розмір неправомірної вигоди, наявність у ОСОБА_4 постійного доходу, слідча суддя доходить висновку про необхідність визначення застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Такий розмір застави є прийнятним з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Так, зокрема у рішенні від 20.11.2010 у справі «Мангурас проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 ст. 5 Конвенції, покликані забезпечити явку обвинуваченого в судове засідання. Сума застави повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку. Іншими словами, розмір застави повинен визначатись тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Також слідча суддя вважає, що такий розмір застави не є непомірним для підозрюваного, однак водночас є суттєвим для його майнового стану та небажаним для втрати, а відтак дієвим для виконання завдань цього кримінального провадження та запобігання встановленим ризикам.

Крім цього, на виконання вимог ч. 5 ст. 194 КПК України у разі внесення підозрюваним застави слідча суддя вважає за необхідне покласти на ОСОБА_4 обов`язки, визначені даною нормою закону та доведені прокурором, а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками ОСОБА_10 та ОСОБА_9 у цьому ж кримінальному провадженні;у разі наявності здати на зберігання до Управління державної міграційної служби України в Тернопільській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 205, 309, 369-372, 532 КПК України, слідча суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000122 від 28.08.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 369-2 КК України, задовольнити повністю.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів.

Встановити строк дії ухвали в частині застосування запобіжного заходу до 12 год. 56 хв. 31.10.2025.

Визначити ОСОБА_4 заставу у розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень. Застава має бути внесена на депозитний рахунок з такими реквізитами: код отримувача (код за ЄДРПОУ): 26198838; отримувач: ТУ ДСА України у Тернопільській області; банк отримувача: ДКСУ м. Київ; код банку отримувача (МФО): 820172; рахунок отримувача: UA0003454; призначення платежу: застава за ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000122 від 28.08.2025 за ухвалою слідчої судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.09.2025.

У разі внесення застави ОСОБА_4 звільнити з-під варти та покласти на нього обов`язки, передбачені статтею 194 Кримінального процесуального кодексу України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками ОСОБА_10 та ОСОБА_9 у цьому ж кримінальному провадженні;

- у разі наявності здати на зберігання до Управління державної міграційної служби України в Тернопільській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний ОСОБА_4 вважатиметься таким, до якого застосований запобіжний захід у виді застави.

У разі внесення застави встановити строк дії покладених на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків до 03.11.2025.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого у цьому кримінальному провадженні.

Копію ухвали негайно після її оголошення вручити підозрюваному ОСОБА_4 .

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідча суддя ОСОБА_1