Справа № 183/5428/25
№ 1-кс/183/1289/25

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(резолютивна частина)

16 липня 2025 року м. Самар

Слідчий суддя Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Луганської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000101 від 14.08.2024 року, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь Нікопольського району Дніпропетровської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, -

за участю (в режимі відеоконференції):

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

в с т а н о в и в:

Прокурор Луганської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 звернувся з клопотанням про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000101 від 14.08.2025 року.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_4 підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період та проходячи її на посаді стрільця-помічника гранатометника 1 аеромобільного відділення 3 аеромобільного взводу 2 аеромобільної роти НОМЕР_2 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , в порушення ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів і начальників, без поважних причин, в умовах воєнного стану 01 липня 2024 року у вечірній час (більш точно час під час досудового розслідування не встановлено) самовільно залишив місце служби - місце тимчасової дислокації підрозділу НОМЕР_2 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , розташованого поблизу АДРЕСА_2 та ухилявся від несення обов`язків військової служби, проводячи час на власний розсуд, поза межами тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 , не пов`язуючи його із виконанням обов`язків з військової служби, доки 03 червня 2025 року не був затриманий в порядку ст. 208 КПК України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

04.06.2025 року до підозрюваного ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якої закінчується 01.08.2025р.

26.06.2025 року прокурором Луганської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 скеровано до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області для розгляду по суті. Однак підготовче судове засідання у вказаному кримінальному провадженні призначене на 18.08.2025 року.

Статтею 176 ч. 8 КПК України визначено, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої статті 176 КПК України, тобто тримання під вартою.

Метою продовження запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спроб: переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Така потреба обумовлена наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5

ч. 1 ст. 177 КПК України, які наразі не зменшилися.

Неможливість застосування запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, домашнього арешту та особистої поруки відносно обвинуваченого пов`язана з тим, що вказані запобіжні заході будуть не достатніми для запобігання вищевказаним ризиками та в умовах воєнного стану обраний запобіжний захід має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. Крім того, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочину.

Прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити, мотивуючи обставинами, викладеними в ньому, вказавши, що ризики, які були застосовані раніше судом не втратили значення та є достатніми для продовження запобіжного заходу.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні вказав, що хоче продовжити військову службу, згоден із триманням під вартою.

Захисник ОСОБА_5 висловив думку, вказавши, що не заперечує проти заявленого клопотання.

Слідчий суддя, дослідивши заявлене клопотання, вислухавши доводи прокурора, захисника, підозрюваного у відповідності до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 177, ст. 178, ст. 183 КПК України вважає його обґрунтованим з наступних підстав.

03.06.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

04.06.2025 року слідчим суддею Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області застосовано до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 01.08.2025р.

Згідно витягу з ЄРДР від 14.07.2025р. обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000101 від 14.08.2024 року щодо ОСОБА_4 направлено до суду 27.06.2025р.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.07.2025р. по справі №182/4112/25 підготовче судове засідання у вказаному кримінальному провадженні призначене на 18.08.2025 року.

Положення ч.6 ст.199 КПК України наділяють слідчого суддю правом на розгляд клопотання про продовження строку тримання під вартою у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу тримання під вартою, який був обраний ОСОБА_4 ухвалою Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 червня 2025 року, строк дії якого спливає 01 серпня 2025 року, слідчий суддя враховує вимоги п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Слідчий суддя враховує, що серед вказаних у клопотанні слідчого ризиків є доведеним тільки один, який і дає підстави для продовження запобіжного заходу ОСОБА_4 .

Також, слідчий суддя бере до уваги вагомість наявних доказів, які є достатніми для висновку про обґрунтовану підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України віднесений до категорії особливо тяжких, суворість покарання за вказаною статтею КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі, дані про особу підозрюваного, відсутність відомостей про наявність хвороб, які б виключали застосування такого запобіжного заходу як тримання під вартою, та приходить висновку, що докази та обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який був встановлений 04 червня 2025 року слідчим суддею Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області при вирішенні питання про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на цей час не зменшився.

В той же час, слідчий суддя вважає, що органом досудового розслідування не доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме що підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

При перевірці наявності ризику переховування від органу досудового розслідування та суду, слідчий суддя також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризики втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 КПК України.

В своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 р. ЄСПП зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Крім того, відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_4 підозрюється, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, до нього може бути застосований виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Розглядаючи питання щодо застосування застави, суд виходить з того, що ч. 3 ст. 183 КПК України, покладає на слідчого суддю обов`язок при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Так, згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ураховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого, зокрема, статтею 408 Кримінального кодексу України.

Тобто, у даному випадку слідчий суддя має право, а не обов`язок, не визначати розмір застави.

Слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, а тому за положеннями ст. 182 КПК України, розмір застави може бути визначено у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Також, слідчий суддя враховує і дані про особу підозрюваного, обставини кримінального правопорушення, ризики, встановлені під час розгляду клопотання, сімейний стан підозрюваного. Слідчий суддя дійшов до висновків про наявність підстав для можливості застосування альтернативного запобіжного заходу, і вважає, що розмір застави у вигляді 100 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб повинний достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

У разі внесення підозрюваним застави, слідчий суддя вважає, що на підозрюваного ОСОБА_4 повинні бути покладені обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Таким чином, враховуючи вказані вище обставини та особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України необхідно продовжити до 29 серпня 2025 року.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 184, 194, 199, 376 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання задовольнити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 29 серпня 2025 року включно.

Одночасно визначити альтернативний запобіжний захід у виді застави в розмірі ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 302 800 (триста дві тисячі вісімсот) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним/обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Роз`яснити, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у визначеному слідчим суддею розмірі протягом дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі звільнення ОСОБА_4 з-під варти під заставу, покласти на нього такі обов`язки:

1) прибувати до суду із встановленою періодичністю або за викликом у зв`язку з реалізацією завдань кримінального провадження;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому розташована або тимчасово розташована військова частина, де проходить військову службу підозрюваний, без дозволу командира військової частини або суду;

3) повідомляти прокурора чи суд про зміну дислокації військової частини;

4) не залишати місце несення служби, тимчасове розташування підрозділу військової частини без дозволу командира військової частини.

5) повернутися до виконання покладених військових обов`язків до постійного або тимчасового розташування військової частини, де наразі перебуває його частина.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний ОСОБА_4 , вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Попередити підозрюваного ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, внесена застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України, а до підозрюваного може бути застосований запобіжний захід у виді застави у більшому розмірі або інший запобіжний захід, з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Виконання та контроль за виконанням ухвали слідчого судді покласти на прокурора.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1