ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/491/25 Справа № 243/1397/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

08 травня 2025 року Кривий Ріг

08.05.2025р. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області клопотання прокурора Слов`янської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_6 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30.04.2021р. визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на сім років

за участю захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_9

в с т а н о в и л а :

В провадженні Дніпровського апеляційного суду перебувають апеляційні скарги захисника ОСОБА_10 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30.04.2021р., яким обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на сім років.

До суду апеляційної інстанції прокурором ОСОБА_6 подано клопотання про продовження строку запобіжного заходу щодо обвинуваченого, в якому прокурор зазначив, що 17.10.2024р. постановою колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб на строк до 16.12.2024р.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 05.12.2024р. обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб на строк до 02.02.2025р.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 23.01.2025р. обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб на строк до 23.03.2025р.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 20.03.2025р. обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб на строк до 18.05.2025р.

Метою застосування запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_7 у виді тримання під вартою є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також уникнення вчинення іншого кримінального правопорушення та запобіганню його спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

На теперішній час заявлені ризики, які стали підставою для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою та стадії досудового розслідування не зменшилися, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 у разі скасування чи зміни обраного запобіжного заходу може переховуватись від органів досудового розслідування, суду та сторони обвинувачення оскільки обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, покарання за вчинення якого передбачено законом у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років. Знаючи про наслідки своїх протиправних дій, обвинувачений ОСОБА_7 може вчинити дії, спрямовані на ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від органів сторони обвинувачення та суду. Натомість, наслідки та ризик втечі для обвинуваченого ОСОБА_7 у цьому випадку можуть бути визнаними, як менш небезпечними, ніж покарання та процедура його відбування.

Наявність ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, ґрунтується на тому, що свідками даного кримінального правопорушення є сусіди та син обвинуваченого, з якими обвинувачений добре знайомий та підтримує дружні зв`язки, а отже він може незаконно впливати на свідків, спонукаючи до зміни наданих небажаних для нього свідчень, а також надання бажаних свідчень у подальшому чи давання завідомо неправдивих показань.

Наявність ризику передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме вчинити інше кримінальне правопорушення, ґрунтується на тому, що обвинувачений ОСОБА_7 вже неодноразово вчиняв кримінальні правопорушення, відповідальність за які відбував у місцях позбавлення волі та після звільнення на стан виправлення не став і знову вчинив особливо тяжке кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я особи відносно близької особи.

Також, обвинувачений ОСОБА_7 на момент затримання офіційно не працевлаштований, джерел постійного доходу він не мав та може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_7 в разі визнання його винуватим у злочині, у вчиненні якого він обвинувачується (позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років); вік та стан його здоров`я (стан здоров`я задовільний, пенсійного віку не досяг); міцність соціальних зв`язків в місті його постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців (характеризується посередньо, майновий стан (не працевлаштований) існують обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений, знаходячись на волі, може ухилитися від слідства та суду, вчинити вплив на можливих свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

У разі застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, неможливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки всі вони передбачають перебування на волі, що дає можливість вчинити дії, вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повне, об`єктивне та всебічне встановлення істини у кримінальному провадженні.

Обвинувачений ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, покаранням за яке є позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, у зв`язку з чим існує імовірний ризик, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від органів слідства і суду, перешкоджати встановленню істини у справі, незаконно впливати на свідків.

Вказані обставини виправдовують подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Прохає продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення розміру застави.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи прокурора, який підтримав подане клопотання щодо продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого у виді тримання під вартою, позицію обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти задоволення клопотання щодо продовження запобіжного заходу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою за таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що вироком суду першої інстанції обвинуваченого визнано винуватим у тому, що він 19.11.2019р., о 21 год. 00 хв., знаходячись у приміщенні житлової кімнати домоволодіння АДРЕСА_1 , разом зі своєю співмешканкою потерпілою ОСОБА_12 , яка, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, затіяла сварку із обвинуваченим та між ними стався конфлікт. Під час конфлікту, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, обвинувачений умисно наніс потерпілій не менше 40 (сорока) ударів в обличчя, по верхнім та нижнім кінцівкам, чим спричинив потерпілій синці та садна обличчя, синці верхніх та нижніх кінцівок, після чого наніс не менше п`яти ударів кухонним ножем в праве стегно потерпілої та один удар ножем у лобнотім`яну ділянку зліва волосистої частини голови, спричинивши колоторізані рани правого стегна без пошкоджень великих кровоносних сосудів і з пошкодженням великої підшкірної вени стегна та різану рану лобнотім`яної ділянки зліва волосистої частини голови. Після чого потерпіла залишила будинок через вікно у спальній кімнаті, та перебуваючи біля гаража у подвір`ї домоволодіння по АДРЕСА_1 , від отриманих тілесних ушкоджень померла. Вказані тілесні ушкодження у своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних в момент їх заподіяння та перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Причиною смерті потерпілої явилися пошкодження великої підшкірної вени стегна, колото різані рани правого стегна без пошкоджень великих кровоносних сосудів і різана рана лобнотім`яної ділянки зліва волосистої частини голови, які ускладнились розвитком загального гострого недокрів`я внутрішніх органів.

Судом першої інстанції дії обвинуваченого кваліфіковано за ч. 2 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, обвинуваченого визнано винуватим та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на сім років.

Вимоги апеляційної скарги прокурора спрямовані на перекваліфікацію дій обвинуваченого з ч. 2 ст. 121 на ч. 1 ст. 115 КК України, тобто на більш тяжке кримінальне правопорушення.

Суд апеляційної інстанції, керуючись вимогами ст.ст. 177, 178, 194 КПК України, дослідивши у судовому засіданні сукупність обставин, які стали підставою для продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме існування ризиків, визначених ст. 177 КПК України, фактичні обставини, за якими щодо обвинуваченого ухвалено обвинувальний, та який оскаржується прокурором не на користь обвинуваченого вважає доводи клопотання прокурора слушними.

Суд апеляційної інстанції, досліджуючи наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які у своєму клопотанні послався прокурор, встановив їх існування, та вважає вказані ризики підтвердженими.

Зокрема суд апеляційної інстанції наголошує, що ризиками, крім іншого, слід рахувати передбачувану небезпеку вчинення обвинуваченим протиправних дій, зазначених у ч. 1 ст. 177 КПК України, та які дозволять суду на основі закону та внутрішнього переконання зробити висновок про необхідність обрання запобіжного заходу.

Суд апеляційної інстанції досліджуючи можливість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, не вбачає достатніх та належних підстав для зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки вважає, що тримання під вартою, у даному випадку, є заходом забезпечення кримінального провадження, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Враховуючи, що обвинувачений обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення внаслідок якого настала смерть потерпілого, суд апеляційної інстанції, відповідно до вимог п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, не вбачає підстав для визначення розміру застави.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст.ст. 177, 183, 405 КПК України колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Клопотання прокурора Слов`янської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_6 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого за ч. 2 ст. 121 КК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому за ч. 2 ст. 121 КК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 06.07.2025р. включно без визначення розміру застави.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді