Справа № 756/7647/25
Номер провадження № 1-кп/756/1473/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2025 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 3 Оболонського районного суду міста Києва судове провадження в рамках кримінального провадження, внесеного 16.05.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001337, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя Запорізької області, громадянки України, яка має професійно-технічну освіту, офіційно не працевлаштована, незаміжня, зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

УСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

1.1. 14.05.2025, близько о 23 год. 10 хв., ОСОБА_4 , знаходилася під мостом, а саме біля автомобільної мийної станції, за адресою м. Київ, просп. Степана Бандери, буд. 23-а, де на землі побачила два прозорі поліетиленові зіп-пакети із вмістом порошкоподібної речовини світлого кольору. Оскільки ОСОБА_4 раніше вживала психотропні речовини, усвідомила, що знайдені нею пакунки містять психотропну речовину. У цей момент у останньої виник умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини для власного вживання без мети збуту.

Реалізуючи наведений умисел, ОСОБА_4 підняла наведені пакети та помістила їх до кишені, яка розташована на лівому рукаві куртки, в яку була одягнена у той момент, чим незаконно безоплатно придбала та почала зберігати при собі психотропну речовину.

У подальшому, а саме 16.05.2025, близько 14 год. 12 хв., перебуваючи неподалік будинку № 16-б, що за адресою м. Київ, вул. Лугова, ОСОБА_4 була зупинена працівниками поліції. На запитання останніх щодо наявності у ОСОБА_4 заборонених засобів чи речовин, остання, повідомила, що у кишені, яка розташована на лівому рукаві куртки, в яку була одягнена у той момент, містяться два поліетиленові зіп-пакети, у середині яких знаходиться порошкоподібна речовина світлого кольору.

Під час досудового розслідування встановлено, що вилучена під час огляду місця події та надана на дослідження порошкоподібні речовини світлого кольору, містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін. Маса амфетаміну в речовині становить 2,108 г., що є великим розміром.

1.2. Отже, ОСОБА_4 учинила злочин, передбачений ч. 2 ст. 309 КК України, а саме незаконне придбання та зберігання психотропної речовини у великих розмірах, без мети збуту.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. Позиції сторони обвинувачення та захисту.

2.1.1. Прокурор у судовому засіданні зазначила, що у судовому засіданні достеменно встановлено, що інкримінований злочин вчинено обвинуваченою, тому просить визнати ОСОБА_4 винуватою та призначити покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у виді штрафу в розмірі 3000 (три тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одна тисяча) грн. У випадку призначення покарання в виді штрафу, проти розстрочки суми штрафу рівними частинами не заперечувала.

При цьому прокурор просила урахувати, що обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої, на її думку, є щире каяття.

2.1.2. У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України визнала повністю, у вчиненому щиро покаялася, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення нею інкримінованого їй органом досудового розслідування кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, вона їх у повному обсязі підтверджує та надала показання, що раніше вживала психотропні речовини, а тому, коли побачила на землі два прозорі пакунки, в яких містилася порошкоподібна речовина білого кольору, одразу усвідомила, що це психотропна речовина. Вирішила підібрати ці пакунки та залишити при собі, із метою особистого вживання, але у подальшому була зупинена працівниками поліції та на запитання останніх повідомила про наявність предметів та речей, обіг яких обмежено, які були в неї вилучені. У вчиненому щиро кається, засуджує свою поведінку, у зв`язку з чим, просить призначити мінімальне покарання у виді штрафу, а саме в розмірі 2000 (дві тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн., із можливістю розстрочити його на декілька місяців.

2.2. Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також уважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.

2.2.1. У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 у повному обсязі визнала свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй органом досудового слідства злочині при обставинах, викладених у обвинувальному акті. Тож, беручи до уваги, що прокурор не оспорювала фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачена ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності її позиції. При цьому суд роз`яснив обвинуваченій положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вона буде позбавлена права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

2.2.2. Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченої та не знайшов підстави вважати, що остання себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані нею у судовому засіданні обставини, чи визнає під примусом.

2.2.3. Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинувачену, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особистість обвинуваченої, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості ОСОБА_4 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, а саме незаконне придбання та зберігання психотропної речовини у великих розмірах, без мети збуту.

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

3.1. Вивченням обставин справи, оцінкою особистості ОСОБА_4 установлено, що обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання останньої є щире каяття, та відсутності обставин, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання.

3.2. Ці висновки суду ґрунтуються на тому, що як свідчать матеріали досудового розслідування, ОСОБА_4 беззаперечно визнавала свою винуватість, співпрацювала з органом досудового розслідування, повністю повідомила про спосіб незаконного придбання та інші відомості, які їй були відомі щодо обставин вчинення кримінального правопорушення. Наведені відомості є достатніми, аби вважати дії ОСОБА_4 як каяття, а отже підставою для врахування їх як обставину, що пом`якшує покарання.

Також суд бере до уваги, що і державне обвинувачення в особі прокурора ОСОБА_3 уважає наявність такої обставини, що пом`якшує покарання - щире каяття та вказана в обвинувальному акті.

4. Мотиви призначення покарання.

4.1. Суд, призначаючи обвинуваченій ОСОБА_4 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами, а індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду, що покарання є необхідним у тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

4.2 Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до категорій нетяжких злочинів. Обставину, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, вид та суспільна небезпечність. Наслідки вчинення проступку, зокрема, що матеріальна шкода не завдана. Також суд бере до уваги вже наведені відомості про особу обвинуваченої, яка має постійне місце проживання, професійно-технічну освіту, працює, хоча не офіційно, має сталий дохід, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувалася, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

При цьому в судовому засіданні при дослідженні особистості обвинуваченого відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання в порядку передбаченому статями 69, 69-1 КК України, не встановлено.

4.3. З урахуванням викладених обставин, суд уважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченої можливо без ізоляції від суспільства, шляхом призначення ОСОБА_4 покарання у виді у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн.

Зазначене судом покарання, на переконання суду, відповідає положенням статей 65-67 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченої, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень та відповідатиме особистості обвинуваченої.

Бо примус зі сторони держав здійснити платіж на корить останньої, у значному розмірі, є не лише дієвим інструментом перевиховання, а й нагадуванням, негативним досвідом, з метою утриматися в майбутньому учинення повторних дій, що відповідає меті притягнення до кримінальної відповідальності, визначеної ст. 50 КК України.

4.4. При цьому відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України підстави для звільнення від відбуття покарання з іспитовим строком обвинуваченої ОСОБА_4 - відсутні.

4.5. Між тим, відповідно до ч. 4 ст. 53 КК України з урахуванням майнового стану особи суд може призначити штраф із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року.

Указані положення статті 53 КК України не містять вимог про те, що суд може застосувати розстрочку лише за заявою особи, оскільки положення статті визначають розстрочку як право суду враховуючи матеріальний стан особи. При цьому, як було наведено, обвинувачена ОСОБА_4 працює не офіційно прибиральницею, а отже має сталий матеріальний дохід у виді заробітної плати, яка складає 30 000 грн на місяць, що не заперечувалось і прокурором. Крім того, обвинувачена ОСОБА_4 не заперечувала проти призначення покарання у виді штрафу, однак уважала про необхідність застосування розстрочки, із можливістю оплатити його рівними частинами. Приймаючи рішення про необхідність розстрочення штрафу, суд також ураховує, що покарання не має на меті завдати страждань, а лише здійснює виховний вплив. Наведені обставини свідчать, що сплату призначеного ОСОБА_4 штрафу слід розстрочити на чотири місяці (4 місяці), шляхом надання можливості сплачувати штраф щомісячно рівними частинами, що буде відповідати меті покарання в розумінні ст. 50 КК України.

5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

5.1. Суд ураховує, що стосовно обвинуваченої застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання який діє і наразі. А отже, до набуття вироком законної сили вказаний запобіжний захід слід залишити без змін до набуття вироком законної сили, ураховуючи прийняте судом рішення про наявність винуватості ОСОБА_4 в учинені інкримінованому злочині.

5.2. Цивільний позов у рамках даного кримінального провадження не заявлено.

5.3. Питання речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України, зокрема:

- психотропна речовина, обіг якої обмежено - амфетамін, масою 2,108 г., первинне пакування, які зберігаються у камері зберігання речових доказів Оболонського УП ГУ НП у м. Києві, слід знищити;

- мобільний телефон марки «Motorola», моделі «G40», чорного кольору, з чохлом прозорого кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , сім-карта з номером НОМЕР_3 , ліхтарик чорного кольору із написом «Лайк», ключі від квартири та закордонний паспорт, виданий на ім`я ОСОБА_4 , які передано на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , слід залишити у володінні останньої.

5.4. Процесуальні витрати у провадженні, а саме витрати на проведення експертизи № СЕ-19/111-25/30559-НЗПРАП від 17.05.2025 у сумі 1337 грн 10 коп., відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави.

Керуючись статтями 7, 100, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначити їй покарання у виді в виді штрафу в розмірі 2000 (дві тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн 00 коп., із розстрочкою виплати штрафу щомісячно рівними частинами строком на 4 (чотири) місяці.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що відповідно до ст. 26 КВК України вона має сплатити першу частину штрафу у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання шляхом пред`явлення документів про сплату штрафу.

Запобіжний захід ОСОБА_4 в вигляді особистого зобов`язання до набуття вироком законної сили - залишити без змін.

Процесуальні витрати: за проведення експертизи № СЕ-19/111-25/30559-НЗПРАП від 17.05.2025 у сумі 1337 грн 10 коп. стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Речові докази:

- психотропна речовина, обіг якої обмежено - амфетамін, масою 2,108 г., первинне пакування, які зберігаються у камері зберігання речових доказів Оболонського УП ГУ НП у м. Києві - знищити.

- мобільний телефон марки «Motorola», моделі «G40», чорного кольору, з чохлом прозорого кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , сім-карта з номером НОМЕР_3 , ліхтарик чорного кольору із написом «Лайк», ключі від квартири та закордонний паспорт, виданий на ім`я ОСОБА_4 , які передано на відповідальне зберігання ОСОБА_4 - залишити у володінні останньої.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному статтями 376, 615 КПК України.

Суддя ОСОБА_1