У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 6 червня 2025 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Троїцьке Любашівського району Одеської області, мешкає в АДРЕСА_1 , є особою, яка не має судимостей,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000073.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,

захисник ОСОБА_6 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 6 червня 2025 року відносно підозрюваного ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 03.08.2025 р., без визначення розміру застави.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Узагальнені доводи апелянта.

Захисник ОСОБА_6 зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, вказуючи, що ОСОБА_5 є раніше несудимою особою, має на утриманні дитину, позитивно характеризується, кається у скоєному, визнає провину, має проблеми зі здоров`ям, а також готовий дотримуватись процесуальних обов`язків.

На думку захисника, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не обґрунтовані належними доказами, що суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці ЄСПЛ. Захисник наполягає, що слідчий суддя не розглянув можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, зокрема цілодобового домашнього арешту, всупереч вимогам ст. 178 КПК України.

З урахуванням викладеного, захисник просить обрати щодо підозрюваного менш суворий запобіжний захід, який забезпечить його процесуальну поведінку без необґрунтованого обмеження права на свободу.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

СВ відділення поліції № 3 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000073, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що військовослужбовець ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем за мобілізацією та, проходячи військову службу на посаді солдата резерву 62 запасної роти в/ч НОМЕР_1 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, маючи на меті злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, зберігання боєприпасів, діючи з прямим умислом, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та, бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що йому не надано дозволу на придбання, носіння та зберігання боєприпасів, у не встановлений в ході досудового розслідування час та в не встановленому місці, незаконно придбав корпус наступальної гранати GHО-1, без запалу, яка споряджена вибуховою речовиною гексогеном, та 29 військових патронів калібру 5,45 мм. Тим самим ОСОБА_5 незаконно придбав вибухові речовини, а саме корпус наступальної гранати GHО-1, без запалу, яка споряджена вибуховою речовиною гексогеном, та 29 військових патронів калібру 5,45 мм, які у подальшому незаконно зберігав у невстановленому місці та незаконно перевозив з собою. В подальшому, незаконно придбані корпус наступальної гранати GHО-1, без запалу, яка споряджена вибуховою речовиною гексогеном, та 29 військових патронів калібру 5,45 мм., ОСОБА_5 вирішив незаконно збути. Виконуючи задумане, реалізуючи свій прямий злочинний умисел, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_5 01.05.2025 р., приблизно об 11.55 год., з метою отримання грошових коштів за незаконний збут корпусу наступальної гранати GHО-1, без запалу, яка споряджена вибуховою речовиною гексогеном, та 29 військових патронів калібру 5,45 мм., на вул. Горького в с. Криве Озеро Друге Первомайського району Миколаївської області, зустрівся з ОСОБА_8 , якому, за грошові кошти в сумі 3 600 грн. незаконно збув корпус наступальної гранати GHО-1, без запалу, яка споряджена вибуховою речовиною гексогеном, та 29 військових патронів калібру 5,45 мм. придатних до стрільби. Після цього ОСОБА_8 , діючи під контролем правоохоронних органів, добровільно видав працівниками поліції корпусу наступальної гранати GHО-1, без запалу, яка споряджена вибуховою речовиною гексогеном, та 29 військових патронів калібру 5,45 мм., які придатні до стрільби.

Крім того, військовослужбовець ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем по мобілізації та проходячи військову службу на посаді солдата резерву 62 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , обґрунтовано підозрюється у тому, що діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, маючи на меті злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, зберігання боєприпасів, діючи з прямим умислом, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що йому не надано дозвіл на придбання, носіння та зберігання боєприпасів, у не встановлений в ході досудового розслідування час та в не встановленому місці, незаконно придбав 2 корпуси гранат типу РГД-5, 1 корпус гранати типу Ф-1, та 3 підривача типу УЗРГМ (УЗРГМ-2), які у подальшому незаконно зберігав у невстановленому місці та незаконно перевозив з собою. В подальшому, незаконно придбані 2 корпуси гранат РГД-5, 1 корпус гранати типу Ф-1, та 3 підривача типу УЗРГМ (УЗРГМ-2), вирішив незаконно збути. Виконуючи задумане, реалізуючи свій прямий злочинний умисел, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_5 05.06.2025 р. приблизно о 12.50 год., з метою отримання грошових коштів за незаконний збут 2 корпусів гранат типу РГД-5, 1 корпусу гранати типу Ф-1, та 3 підривачів типу УЗРГМ (УЗРГМ-2), на околиці с. Криве Озеро Друге Первомайського району Миколаївської області, зустрівся з ОСОБА_8 , якому за грошові кошти в сумі 5 600 грн. незаконно їх збув. Після цього ОСОБА_8 , діючи під контролем правоохоронних органів, добровільно видав працівниками поліції 2 корпуси гранат типу РГД-5, 1 корпус гранати типу Ф-1, та 3 підривача типу УЗРГМ (УЗРГМ-2)

05.06.2025 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, як носіння, зберігання, придбання та збут вибухових речовин, бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Своє клопотання слідчий мотивував наявністю обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, наявністю ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливістю застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Врахувавши, що підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, обставини ймовірно вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для визначення підозрюваному певного розміру застави.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав ухвалу законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали надані судом, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України, перевіряє вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей та інші обставини, які забезпечать належну процесуальну поведінку особи під час досудового розслідування та судового розгляду.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України. Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).

З наведеного слідує, що рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

ЄСПЛ наголосив, що п. 3 ст. 5 Конвенції гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження. У рішеннях «Кудла проти Польщі» та «МакКей проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ констатував, що основною метою ст. 5 Конвенції, якою гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження, є запобігання свавільному або необґрунтованому позбавленню свободи. Безперервне тримання під вартою є виправданим лише за умови, якщо у справі наявний значний суспільний інтерес, який переважає принцип поваги до особистої свободи.

Конвенцією покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Як зазначив ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції» особлива тяжкість деяких злочинів викликає таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення принаймні протягом певного часу. За виняткових обставинах, цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, у всякому разі в тій мірі в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна вважати виправданим і необхідним, тільки, якщо є підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно перебуває під загрозою. Попереднє затримання не має перебувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Вказані вимоги закону та норми міжнародного права слідчим суддею дотримані, а також оцінені у сукупності всі обставини, які відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються при обранні запобіжного заходу.

Застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Так, наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання слідчого, зокрема дані протоколів допиту свідка ОСОБА_8 , від 28.04.2025 р., 02.05.2025 р., 05.06.2025 р., висновки експертів від 16.05.2025 р., 05.05.2025 р. та інші матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_5 .

Вирішуючи питання про наявність підстав для застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_5 під вартою, апеляційний суд дійшов висновку про існування сукупності процесуальних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які в умовах цього кримінального провадження є достатніми для застосування саме такого запобіжного заходу.

Так, ризики, які свідчать про ймовірність перешкоджання кримінальному провадженню підозрюваним у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є наявними у разі встановлення реальної можливості вчинення відповідних дій. При цьому закон не вимагає доведення того, що підозрюваний обов`язково вчинить такі дії, однак потребує об`єктивних даних, які підтверджують таку можливість у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення пов`язаного з незаконним збутом бойових припасів та вибухових речовин, за що передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років. З огляду на характер пред`явленої підозри, а також на те, що злочин вчинено в умовах воєнного стану особою, яка є військовослужбовцем і має статус учасника бойових дій, існує обґрунтований ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Оцінюючи ризик знищення або спотворення доказів, апеляційний суд враховує, що досудове розслідування перебуває на початковій стадії, місцезнаходження всіх доказів не встановлено, їх вилучення не забезпечено, зокрема не з`ясовано джерел надходження бойових припасів та вибухових речовин, що має істотне значення для кримінального провадження.

Ризик незаконного впливу на свідків також слід вважати наявним. Підозрюваному можуть бути відомі особи, які мають інформацію про обставини кримінального правопорушення, що вказує на можливість впливу на свідків, як безпосередньо, так і через третіх осіб шляхом переконання, схиляння до зміни або відмови від показань.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення або продовження вже вчиненого злочину є реальним, зважаючи на те, що за обставинами справи дії підозрюваного припинені правоохоронними органами, а не з його власної волі. Це вказує на те, що за відсутності належних обмежень він може знову вдатися до аналогічної злочинної діяльності з метою отримання неправомірної вигоди.

Отже, сукупність викладених обставин дає підстави вважати, що рішення слідчого судді ухвалено обґрунтовано, з урахуванням усіх релевантних факторів, і відповідає вимогам закону щодо необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З урахуванням наведених обставин, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про те, що саме така міра запобіжного заходу, як тримання під вартою, забезпечить виконання ОСОБА_9 процесуальних обов`язків, і, застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не забезпечить виконання процесуальних обов`язків.

Наявність у підозрюваного ОСОБА_9 соціальних зв`язків та відсутність судимостей не є підставами для зміни обраного запобіжного заходу, оскільки не спростовують висновків слідчого судді про можливість вчинення ним дій, передбачених ст. 177 КПК України.

Посилання сторони захисту на стан здоров`я підозрюваного, як на підставу для зміни запобіжного заходу, не є достатньо обґрунтованими. Стороною захисту дійсно долучено медичні документи, які свідчать про наявність у ОСОБА_5 певних захворювань, однак у поданих матеріалах відсутні будь-які висновки медичних працівників або адміністрації установи виконання покарань про неможливість його подальшого утримання під вартою чи необхідність спеціалізованого лікування поза межами слідчого ізолятора.

Відповідно, наведені обставини не свідчать про наявність виняткових умов, які б виправдовували зміну запобіжного заходу на більш м`який.

Отже, оскільки рішення слідчого судді, станом на день розгляду клопотання слідчого, є обґрунтованим та вмотивованим, а прокурором доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, ухвала слідчого судді відповідає вимогам кримінального процесуального закону, підстав для її скасування та вирішення питання про пом`якшення підозрюваному ОСОБА_5 застосованого запобіжного заходу, апеляційний суд не вбачає, апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 6 червня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без змін, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

_____________________ _____________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3