Справа №523/8793/25
Провадження №1-кс/523/5882/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Пересипського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , захисника - ОСОБА_4 , в присутності підозрюваної, розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області ОСОБА_5 , по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідування за № 0000097 від 07.02.2025, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Одеси, пенсіонерки, інваліда 2-ї групи, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідуванням встановлено, що в месенджері (сервісі для обміну голосовими, текстовими повідомленнями і медіафайлами) «Telegram» створено «Telegram-канал» із назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в якому є чат-група « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (ІНФОРМАЦІЯ_3 ), діяльність якої поширена на території м. Одеси та Одеської області. В чаті «Telegram-каналу» «Одесса INFO чат» станом на 07.04.2025 налічувалось 2435 підписників та в ньому поширювалась інформація щодо форм та методів здійснення мобілізаційних заходів в особливий період на території м. Одеси та Одеської області, а саме: розповсюдження фотознімків та інформаційних повідомлень про наявність блок - постів, місцезнаходження співробітників територіальних центрів комплектування (ТЦК), військових ЗСУ, інших правоохоронних органів, під час виконання останніми заходів з оповіщення людських мобілізаційних ресурсів.

Так, 12.05.2023 у громадянки України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка усвідомлювала, що Російська Федерація здійснює широкомасштабну неспровоковану військову агресію і збройний напад проти України, у зв'язку з чим в Україні у встановленому законом порядку введено воєнний стан і оголошено загальну мобілізацію, виник злочинний умисел, направлений на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, шляхом поширення серед невизначеного, але значного кола осіб інформації про дати і місце проведення військовослужбовцями районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_4 заходів з оповіщення людських мобілізаційних ресурсів, з метою сприяння ухиленню громадянами України від виконання визначеного Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" обов'язку з'явитися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік військовозобов'язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

На виконання свого злочинного умислу, 12.05.2023 о 22 год. 25 хв., ОСОБА_6 , діючи умисно, маючи умисел на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді зниження обороноздатності України в умовах воєнного стану і збройної агресії Російської Федерації проти України, загрози її національній безпеці, знаходячись на території Пересипського району м. Одеси, , використовуючи власний мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S20+», модель «SM-G985F/DS», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , із сім-карткою НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , приєднаний до мережі Інтернет, будучи зареєстрованою в месенджері (сервісі для обміну голосовими, текстовими повідомленнями і медіафайлами «Telegram» прив'язаним до її номеру телефону НОМЕР_4 під іменем користувача « ОСОБА_7 », за невстановлених досудовим розслідуванням обставин стала учасницею чат-групи (спільнота, в якій кожний із учасників групи, який авторизований у месенджері «Telegram», має право на публікацію текстового, аудіо- та відео повідомлення під іменем власного аккаунту, без дозволу адміністратора чату) із назвою «Telegram-каналу» « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (ІНФОРМАЦІЯ_3 ), маючи права та можливість поширювати публікації у вказаній чат-групі, поширила, шляхом розповсюдження, в зазначеній групі повідомлення, які містили інформацію про дату і місце проведення військовослужбовцями районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_4 заходів з оповіщення людських мобілізаційних ресурсів, що стали їй відомі за невстановлених досудовим розслідування обставин, наступного змісту:

1.12.05.2023, о 22-25 год.: "Только что видела своими глазами, остановка Кабельный завод, Николаевская дорога, двое оливки с автоматами остановили машину и кошмарят мужчину 21:45";

2.06.06.2023, о 22-57 год. - «На Церковной Блок Пост, только что проехала, проверяют документы у ВСЕХ водителей машин, маршрутки пропускают;

3. 17.12.2023 , о 20-58 год.: " Пакуют второй заливной!!! Будьте очень осторожны ";

4. 13.06.2024 , о 22-05 год.: "7 Пересыпская ТОЛПА ТЦУ в сторону Поселка, только что там проезжала";

5. 22.06.2024 , о 17-01 год.: "Тормозят МАРШРУТКИ «толпа», сейчас, Николаевская дорога, напротив магазина «Меблик» в сторону города, только что видела своїми глазами";

6. 01.04.2025 , о 07-15 год.: "Сахарный БП в сторону Пересыпьского моста";

7. 01.04.2025 , о 07-17 год.: "Красный сквер полно пятнистый";

Розповсюджені ОСОБА_6 повідомлення із вказаною інформацією були доступні для загального ознайомлення необмеженого кола осіб - учасників «Telegram-каналу» « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (ІНФОРМАЦІЯ_3 ), та автоматично надійшли як сповіщення всім користувачам (абонентам) месенджера «Telegram-каналу» « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (ІНФОРМАЦІЯ_3 ) (станом на 07.04.2025 в розділі "Підписники" «Telegram-каналу» « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (ІНФОРМАЦІЯ_3 ) перебували щонайменше 2435 користувачів (абонентів)).

Відповідно до листа ІНФОРМАЦІЯ_4 № 943/10103 від 16.05.2025, за вказаними у повідомленнях ОСОБА_6 адресами і датами, дійсно представниками ІНФОРМАЦІЯ_10 спільно з представниками Національної поліції України проводились заходи щодо забезпечення функціонування системи військового обліку, зокрема, щодо з оповіщення людських мобілізаційних ресурсів на території міста Одеси.

Крім того, інформація, яку розповсюдила ОСОБА_6 , Генеральним штабом ЗСУ, Міністерством оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_11 , його територіальними підрозділами ( ІНФОРМАЦІЯ_12 ) або іншими уповноваженими державними органами у відкритому доступі не розміщувалась. Завчасне розповсюдження ОСОБА_6 вказаної інформації негативно вплинуло на досягнення мети заходів щодо забезпечення функціонування системи військового обліку, оповіщення людських мобілізаційних ресурсів, а саме: сприяло ухиленню громадянами України від виконання визначеного Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" обов`язку з`явитися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік військовозобов`язаних, резервістів, визначення їх призначення на особливий період, а також перешкоджало законній діяльності ЗСУ та іншим військовим формуванням.

Розповсюдження інформації про місця проведення мобілізаційних заходів призведе до зменшення мобілізаційних людських ресурсів, внаслідок надання військовозобов`язаним інформації про місця оповіщення. Такі дії ставлять під загрозу обороноздатність держави.

У зв`язку з викладеними фактичними обставинами, громадянка України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України - перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період.

11.09.2025 ОСОБА_6 затримано в порядку ст.ст. 208, 615 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

11.09.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави відносно ОСОБА_6 .

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання слідчого та просив його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, продовжують існувати.

Захисник у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання слідчого, оскільки ризики вважав ризики не доведеними, крім того зауважила, що його підзахисна має постійне місце проживання, є пенсіонеркою, інвалідом другої групи. Просила застосувати заставу або більш м`який запобіжний захід.

Підозрювана пояснила, що не знала, що за її діяння передбачена така відповідальність.

Дослідивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання слідчого, заслухавши учасників судового розгляду, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме:

- повідомленням ВКІБ УСБУ в Одеській області про вчинення кримінального правопорушення від 11.09.2025;

- відповідями на доручення ВКІБ УСБУ в Одеській області №65/2/885 від 24.04.2025 та №65/2/1117 від 09.06.2025

- протоколом огляду від 07.04.2025, згідно з яким зафіксовані відомості, які свідчать про вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення;

- листом командування ІНФОРМАЦІЯ_4 № 943/3342 від 16.05.2025, за вказаними у повідомленнях ОСОБА_6 адресами і датами, дійсно представниками ІНФОРМАЦІЯ_10 спільно з представниками Національної поліції України проводились заходи щодо забезпечення функціонування системи військового обліку, зокрема, щодо з оповіщення людських мобілізаційних ресурсів на території міста Одеси.

- протоколом обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого вилучено мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S20+», модель «SM-G985F/DS», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , із сім-карткою НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , використаний нею для вчинення кримінального правопорушення;

- іншими матеріалами досудового розслідування у сукупності.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, зібрані в ході досудового розслідування докази є вагомими, та у разі визнання її винною, їй загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, що згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України дозволяє обрання їй запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Орган досудового розслідування вважає, що підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, підозрювана особа може:

- переховуватися від суду в силу тяжкості вчиненого злочину.

На даний час досудове розслідування відносно ОСОБА_6 , лише розпочато та проводиться збір доказової бази, у зв`язку з чим вона має виконувати процесуальні обов`язки, які мають забезпечити об`єктивне та всебічне досудове розслідування в найкоротші строки.

Проведення вищевказаних процесуальних дій для досудового розслідування та судового розгляду має вирішальне значення у зв`язку з тим, що їх виконання є обов`язковим для повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування, встановлення об`єктивної істини, а також забезпечення прав підозрюваної.

Відомості, які будуть отримані в результаті перелічених слідчих (процесуальних) дій будуть мати значення доказів у кримінальному провадженні, оскільки підтвердять або спростують причетність підозрюваної до вчинення кримінального правопорушення за обставинами кримінального провадження. Крім того, дотримання положень ст.ст. 290-291 КПК України є обов`язковим і надасть суду право для допущення відомостей, що містяться у них, як доказів.

Обставинами, що перешкоджали здійснити вищевказані слідчі (розшукові) та процесуальні дії раніше, є те, що у разі визнання ОСОБА_6 виною, їй загрожує суворе покарання у вигляді позбавлення волі, що надає підстави вважати, що він, перебуваючи на свободі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити здійснювати злочинну діяльність, чим може зашкодити виконанню покладених на нього процесуальних обов`язків.

Підозрювана ОСОБА_6 , усвідомлюючи тяжкість злочину у вчиненні якого він на цей час підозрюється, а саме у вчиненні тяжкого злочину за який Кримінальним кодексом України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від притягнення до кримінальної відповідальності та подальшого засудження.

Посилання на один або кілька ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України та виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Вказані обставини дають обґрунтовані підстави вважати, що перебуваючи на свободі, підозрюваний буде перешкоджати виконанню покладених на нього процесуальних обов`язків.

За указаних обставин підстави для застосування до підозрюваної будь-якого іншого, більш м`якого, запобіжного заходу, відсутні.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Крім того, слідчий суддя враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Погоджуючись з прокурором, слідчий суддя виходить з того, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (Нечипорук і Йонкало проти України, no. 42310/04, § 219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків а також запобігання спробам: переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта або спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; або вчинити інше кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Підставою застосування є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК.

Відповідно до вимог пункту 4 частини 2 статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

При цьому, врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства (рішення ЄСПЛ у справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993). Суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів» (рішення ЄСПЛ «Ілійков проти Болгарії»)

У ч.1 ст. 178 КПК наведено перелік обставин, які суд має оцінити в сукупності при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу. Так суд бере до уваги, що ОСОБА_9 офіційно не працевлаштована, отже , без постійного джерела доходів, опинившись на волі, зможе ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення, незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні (які судом ще не допитувались), відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду, та його належну поведінку.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено, також не встановлення підстав для визначення застави.

При цьому суд виходить у тому числі з тих обставин, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , які відповідно до ст. 12 КК України класифікуються як тяжкий, має досить високий ступінь суспільної небезпечності, наявність якої, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого. Суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Вказані обставини є підставами вважати, що до підозрюваного з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків має бути застосований запобіжний захід - тримання під вартою. За указаних обставин підстави для застосування до нього будь-якого іншого, більш м`якого, запобіжного заходу, відсутні.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про можливість задоволення клопотання слідчого.

Крім того, згідно ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Також, згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України.

Питання щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину та правильності кваліфікації її дій слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

Керуючись ст.ст. 132, 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 201, 205, 369-372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області ОСОБА_5 , по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідування за № 0000097 від 07.02.2025, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 10.11.2025 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1