Провадження № 1-кс/369/1956/25
УХВАЛА

26.06.2025 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000115 від 20 червня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Києво-Святошинського районного суду Київської області з вказаним клопотанням звернувся прокурор, в якому просив накласти арешт на посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серія та номер НОМЕР_1 , яке видане ТСЦ 1242 від 12.09.2024, яке було вилучено та поміщено до спецпакету НПУ №РSР 1307765. Заборонити відчужувати, розпоряджатися та користуватися посвідченням водія на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серія та номер НОМЕР_1 , яке видане ТСЦ 1242 від 12.09.2024, яке було вилучено та поміщено до спецпакету НПУ № РSР 1307765.

Клопотання обґрунтоване тим, що Сектором дізнання відділення поліції №5 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення зареєстрованого 20.06.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000115 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 20.06.2025 до ЧЧ ВП5 Бучанського РУП ГУНП в Київській області надійшло повідомлення від працівника поліції про те, що за адресою: Київська область, Бучанський район, село Софіївська Борщагівка, вул. Шевченка, поряд з будинком № 243, було зупинено автомобіль марки «Volvo» днз НОМЕР_2 під керуванням гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який пред`явив посвідчення водія з ознаками підробки (ЄО № 8613 від 20.06.2025).

В подальшому, 20.06.2025 проведеним оглядом місця події за адресою: Київська область, Бучанський район, село Софіївська Борщагівка, по вулиці Шевченка, поблизу будинку 243, було виявлено автомобіль марки «Volvo», модель «740» в кузові білого кольору, НОМЕР_3 . Біля вищевказаного автомобіля виявлено громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є користувачем вказаного вище транспортного засобу. Під час проведення огляду громадянин ОСОБА_4 добровільно передав працівникам поліції посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , серія та номер НОМЕР_1 , яке видане ТСЦ 1242 від 12.09.2024, яке було вилучено та поміщено до спецпакету НПУ № РSР 1307765.

На даний час виникла необхідність у проведенні технічної експертизи документів.

У даному випадку на вищевказані речі, необхідно накласти арешт для запобігання можливості його знищення, використання, перетворення, передачі, відчуження.

Метою арешту є збереження вилученого майна як речового доказу в даному кримінальному провадженні, оскільки необхідно встановити чи є вказана річ предметом даного кримінального правопорушення.

В судове засідання прокурор та особа, щодо майна якої розглядається клопотання, не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Прокурор надав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши клопотання та надані до нього матеріали, суд дійшов висновку про можливість його задовольнити з таких підстав.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини другою цієї статті, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Згідно з вимогами ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ст. 98 Кримінального процесуального кодексу України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.ч. 2, 3, 4 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Оскільки судом встановлено, що клопотання про арешт майна подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна та вказана в клопотанні річ є речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні та, крім того, існують обставини, які підтверджують, що незастосування такого обмеження у користуванні та розпорядженні призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна, суд дійшов висновку про обґрунтованість клопотання прокурора.

Керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000115 від 20 червня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на речовий доказ шляхом накладення заборони на розпорядження, відчуження та користування майном, а саме на посвідчення водія, складене на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серія та номер НОМЕР_1 , яке видане ТСЦ 1242 від 12.09.2024, яке було вилучено та поміщено до спецпакету НПУ №РSР 1307765.

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення. Якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні під час розгляду питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя ОСОБА_1