Справа № 185/6748/25
Провадження 1-кп/185/1212/25
В И Р О К

іменем України

02 липня 2025 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000198 від 07.06.2025, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорськ Донецької області, громадянина України, який має середню освіту, не працює, не одружений, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

11.07.2021 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за

ч. 2 ст. 307 КК України, на 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

22.04.2025 звільнився з Криворізької ВК №80 Дніпропетровської області,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України, та Угоду про визнання винуватості від 18.06.2025, укладену між прокурором Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_4 , та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участі захисника ОСОБА_5

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

установив:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

ОСОБА_3 вчинив самовільне залишення місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, за таких обставин.

01.05.2025 року Металургійним районним судом міста Кривий Ріг у відношенні ОСОБА_3 був встановлений адміністративний нагляд терміном на 1 рік із заборонами на час адміністративного нагляду: заборонити виходити з місця мешкання в період з 22:00 до 06:00 години; заборонити виїзд за межі району без дозволу органу Національної поліції; заборонити перебувати у ресторанах, кафе, барах та місцях продажу спиртних напоїв на розлив; з`являтися в орган Національної поліції (відділу поліції) для реєстрації 2 рази на місяць.

13.05.2025 року ОСОБА_3 належним чином був ознайомлений з ухвалою Металургійного районного суду міста Кривий Ріг про встановлення у відношенні нього адміністративного нагляду. Крім того, був попереджений про адміністративну та кримінальну відповідальність за порушення правил адміністративного нагляду та був ознайомлений з обмеженнями встановленими судом: заборонити виходити з місця мешкання в період з 22:00 до 06:00 години; заборонити виїзд за межі району без дозволу органу Національної поліції; заборонити перебувати у ресторанах, кафе, барах та місцях продажу спиртних напоїв на розлив; з`являтися в орган Національної поліції (відділу поліції) для реєстрації 2 рази на місяць.

ОСОБА_3 з метою ухилення від адміністративного нагляду, маючи реальну можливість виконувати покладені на нього зобов`язання, без поважної причини, проігнорувавши їх самовільно, залишив місце свого мешкання, без повідомлення працівників Павлоградського РВП ГУНП та дозволу керівництва Павлоградського РВП ГУНП, став проживати за іншою адресою.

ОСОБА_3 починаючи з початку кінця квітня 2025 року, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, не проживав за адресою: АДРЕСА_2 , та ухиляючись від адміністративного нагляду, без дозволу начальника Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області став проживати за іншою адресою, в наслідок чого, ігноруючи правила встановленого адміністративного нагляду, порушив встановлені йому 01.05.2025 року Металургійним районним судом міста Кривий Ріг, зобов`язання, пов`язані з адміністративним наглядом.

Таким чином ОСОБА_3 , діючи умисно, не ставлячи до відома уповноважені органи про свої дії, достовірно знаючи, що за невиконання покладених на нього ухвалою суду обов`язків йому загрожує кримінальна відповідальність, діючи умисно, без поважної причини будучи в належній формі ознайомленим із порядком та умовами проведення адміністративного нагляду, які були йому присуджені судом, достовірно знаючи про наслідки не виконання покладених на нього обов`язків, будучи зобов`язаним додержуватися встановлених умов адміністративного нагляду, про що був неодноразово попереджений, однак ігнорував вимоги законодавства, умисно ухилявся від покладених на нього обов`язків, а саме не проживав за місцем свого мешкання, тобто скоїв кримінальне правопорушення проти правосуддя.

Відповідальність за кримінальне правопорушення, винуватим у вчиненні якого визнається ОСОБА_3 передбачена ст. 395 КК України.

Відомості про укладену угоду

18.06.2025 між прокурором Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_4 , та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участі захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 395 КК України.

Угода містить формулювання та обсяг обвинувачення, а також правову кваліфікацію дій ОСОБА_3 , із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка відповідає тим, що зазначені в обвинувальному акті та істотні для відповідного кримінального провадження обставини.

Сторони визначили кваліфікацію дій ОСОБА_3 , за ст. 395 КК України, тобто самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

Угода містить інформацію про беззастережне визнання ОСОБА_3 , винуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. Угодою про визнання винуватості встановлено, що ОСОБА_3 , повністю та беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України в обсязі висунутого обвинувачення.

При вирішенні питання щодо міри покарання прокурором відповідно до вимог ст. 470 КПК України враховано обставини та узгоджено із ОСОБА_3 , міру покарання за ст. 395 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить (вісімсот п`ятдесят гривень)

Позиції учасників судового провадження

ОСОБА_3 , підтримав укладення угоди, зробив це добровільно. Насильства, примусу чи погроз до нього ніхто не застосовував. Обіцянок, чи будь-яких інших обставин, не передбачених угодою ніхто не надавав. Зі скаргами на сторону обвинувачення під час здійснення провадження не звертався. Обвинувачений повідомив, що беззастережно визнає свою вину. Розуміє характер обвинувачення та погоджується з його формулюванням, що зазначене в угоді. ОСОБА_3 , зазначив, що він цілком розуміє, що має право на повний судовий розгляд, у якому прокурор має довести усі обставини кримінального правопорушення. І він при цьому має право мовчати, допитати під час такого розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь. Однак, при цьому наполягає на укладенні угоди. Він повністю усвідомлює вид покарання, призначення якого обумовлене угодою, а також інші заходи, що будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди.

Захисник ОСОБА_5 , повідомив, що здійснював захист обвинуваченого під час досудового слідства, в тому числі під час укладення угоди. Повністю підтвердив зазначені його підзахисним дані. Просив суд прийняти рішення про затвердження угоди про визнання винуватості від 18.06.2025.

Прокурор угоду підтримав, зазначив про її добровільність. Повідомив, що кримінальне правопорушення належить до числа тих, щодо яких законом передбачена можливість укладення угоди про визнання винуватості. Повідомив суду обставини, які ним було враховано при укладенні угоди про визнання винуватості, що фактично відповідають змісту самої угоди.

Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угод вимогам законодавства і при ухваленні вироку, а також положення законодавства, якими він керувався

При вирішенні питання щодо можливості затвердження угоди суд має встановити її відповідність вимогам законодавства та відсутність підстав для відмови у її затвердженні.

Дослідивши зміст угод про визнання винуватості, заслухавши думки прокурора, обвинуваченого, захисника, суд дійшов таких висновків.

Щодо відповідності умов угод вимогам КПК України та/або закону про кримінальну відповідальність

Судом встановлено, що укладена угода між прокурором та обвинуваченим містить формулювання обвинувачення, яке прокурор вважав доведеним щодо обвинуваченого, та його правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Формулювання обвинувачення, зазначене в угоді, обставини, описані в обвинувальному акті, а також підтвердження обвинуваченим ОСОБА_3 , цих обставин, дають можливість суду дійти висновку про існування фактичних підстав для визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 52 КПК України у разі укладення угоди про визнання винуватості участь захисника є обов`язковою та забезпечується з моменту ініціювання укладення угоди.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні, зокрема, щодо кримінальних проступків, до якого згідно зі ст. 12 КК України належать кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_3 .

Умови угоди не суперечать вимогам закону, дії ОСОБА_3 , кваліфіковано вірно, за ними можливе укладення угоди.

Щодо відповідності умов угод інтересам суспільства

Кримінальний процесуальний закон зобов`язує прокурора при вирішенні питання укладення угоди про визнання винуватості враховувати наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень, в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень (ст. 470 КПК України).

Так, за своєю правовою природою угода про визнання винуватості являє собою ключовий інструмент узгодження інтересів: з одного боку держави (публічний, або суспільний інтерес), з іншого обвинуваченого.

Суспільний інтерес є оціночним поняттям і в узагальненому виді являє собою інтерес суспільства або усередненого представника цієї спільноти, пов`язаний із забезпеченням його добробуту, стабільності, безпеки та сталого розвитку.

Дослідивши зміст угод про визнання винуватості, наявні матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, суд дійшов висновку, що умови відповідають суспільним інтересам з огляду на таке.

Затвердження угоди про визнання винуватості забезпечить скорочення часу розгляду цього кримінального провадження, мінімізує витрати державних ресурсів, особистих ресурсів учасників кримінального провадження, а також зменшить навантаження на прокуратуру та суду, забезпечить своєчасне та невідворотне покарання обвинуваченого, а також запобіганням повторному вчиненню кримінальних правопорушень, як самими обвинуваченим, так і іншими особами.

Умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб. Істотні умови угоди, в тому числі узгоджене покарання, відповідають вимогам кримінального процесуального кодексу України. Таким чином, не встановлено порушення угодою прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб. Судом не встановлено підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним. У суду не виникло жодних сумнівів у добровільності укладення угоди про визнання винуватості. Виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань є цілком можливим. Судом встановлено фактичні підстави для визнання винуватості ОСОБА_3 .

Вивченням обвинувального акту та угоди про визнання винуватості з`ясовано, що існують підстави стверджувати, що ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 395 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

Фактичні обставини, описані в обвинувальному акті, формулювання обвинувачення, вказане в угоді, підтвердження ОСОБА_3 цих обставин, дають можливість суду дійти висновку про доведеність вини обвинуваченого.

Отже, угода відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та закону. Підстав для відмови в затвердженні угоди немає.

Щодо відповідності умов угод вимогам закону в частині призначення покарання

Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_3 за ст. 395 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Покарання сторонами угоди визначено відповідно до положень статей 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру і ступеня тяжкості висунутого обвинувачення, а саме: його класифікації за статтею 12 КК України, особливостей і обставин вчинення: форми вини, мотиву і мети, способу, даних про особу обвинуваченого, а саме ОСОБА_3 , раніше судимий, не працює, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, характеризується позитивно; враховуючи його щире каяття, а також беззастережне визнання своєї винуватості, беручи до уваги інтереси суспільства, враховуючи, його вік та стан здоров`я.

Згідно з частиною п`ятою статті 65 Кримінального кодексу України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є щире каяття.

Зазначена в обвинувальному акті обставина, яка обтяжує покарання обвинуваченому згідно зі ст. 67 КК України, рецидив злочинів не підлягає врахуванню судом з огляду на таке.

Відповідно до ст. 34 КК України, рецидивом кримінальних правопорушень визнається вчинення нового умисного кримінального правопорушення особою, яка має судимість за умисне кримінальне правопорушення. Водночас, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання є рецидив саме злочинів, а не кримінальних правопорушень.

Таким чином, вчинення ОСОБА_3 умисного кримінального проступку за наявності непогашеної судимості за умисний злочин не утворює рецидиву злочинів у розумінні ст. 34 КК України.

Ураховуючи викладене, обставини, які б обтяжували покарання обвинуваченому згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між сторонами шляхом ухвалення вироку і призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання.

Мотиви ухвалення інших рішень

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Запобіжний захід під час досудового розслідування у відношенні ОСОБА_3 , не обирався та підстав для його обрання суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ст.ст. 373,469,472,475, 615 КПК України, суд

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 18.06.2025, укладену між прокурором Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_4 , та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участі захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України та призначити узгоджену сторонами міру покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України та з урахуванням обмежень визначених частиною другою статті 473 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області до Дніпровського апеляційного суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно зі статтею 476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за статтею 389-1 КК України.

Суддя ОСОБА_1