Провадження № 1-кс/643/5233/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові погоджене з прокурором клопотання старшого слідчого 1 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні за №0000901 від 04.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.436-2, ч.3 ст.436-2, ч.2 ст.111 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Наволоки, Кінешемського району, Іванівської області, рф, неодруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Слідчим відділом УСБУ в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000901 від 04.07.2023, у якому ОСОБА_6 03.09.2025 повідомлено про підозру за ч.2 ст.436-2, ч.3 ст.436-2, ч.2 ст.111 КК України.

Під час досудового розслідування було встановлено громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який в мережі Інтернет, у період з листопада 2022 року по грудень 2023 року, здійснив поширення матеріалів, у яких містяться виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, представлення збройної агресії російської федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту, виправдовування, визнання правомірною, заперечення тимчасової окупації частини території України, а також глорифікацію осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України, розпочату у 2014 році, представників збройних формувань російської федерації, іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд та груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих російською федерацією.

При цьому, ОСОБА_6 , переслідуючи злочинну мету, з середини березня 2022 року (більш точні дата та час досудовим розслідуванням не встановлені), реалізуючи протиправний умисел, направлений на вчинення усвідомлених дій, добровільно перейшов на бік ворога в період збройного конфлікту, а саме вступив до лав ІНФОРМАЦІЯ_2 незаконних збройних формувань т.зв. «ДНР» (в/ч НОМЕР_1 ), під час окупації збройними силами РФ м. Горлівка Донецької області, був залучений до виконання завдань російської влади та приймав участь у бойових діях на донецькому напрямку проти Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, добровольчих формувань, що були утворені та самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України

Таким чином, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у виготовленні матеріалу, у якому міститься виправдовування, заперечення збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у тому числі шляхом представлення збройної агресії російської федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.436-2; у виготовленні, поширенні матеріалів, у яких міститься виправдовування, заперечення збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у томі числі шляхом представлення збройної агресії російської федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту, виправдовування тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України, розпочату у 2014 році, представників іррегулярних незаконних збройних формувань, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих російською федерацією, вчинене повторно, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 436-2 та у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту, вчинене в умовах воєнного стану, тобто у чиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України.

При всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

05.09.2025 слідчим за погодженням з прокурором з дотриманням вимог ст.ст.111, 135, 278 КПК України, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у відповідності та у спосіб, передбачений чинним кримінальним процесуальним законодавством України, а також здійснено виклик ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до СВ Управління СБ України в Харківській області, на 09.09.2025, 11.09.2025, 12.09.2025 на 12 год 00 хв для вручення останньому письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч.2 ст.436-2, ч.3 ст.436-2, ч.2 ст.111 КК України, а також для участі у проведенні слідчих та процесуальних дій у рамках кримінального провадження №0000901 від 04.07.2023, шляхом публікації повістки про виклик для вручення письмового повідомлення про підозру та проведення за її участю інших процесуальних та слідчих дій у кримінальному провадженні у засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур`єр», випуск № 182 (8107), від 05.09.2025, на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора у розділі «Повідомлення про підозру ОСОБА_6 та повістки про виклик на 09.09.2025, 11.09.2025, 12.09.2025».

Жодного разу у призначений час ОСОБА_6 у зазначене місце не з`явився, про неможливість та причини неприбуття не повідомив.

Вина підозрюваного ОСОБА_6 у скоєному злочині повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: повідомленнями про вчинення злочинів, що надійшли з Ізюмського РВ Управління СБ України; відповідями на доручення слідчого; протоколами допиту свідка та пред`явленням до впізнання свідка ОСОБА_7 ; протоколами допиту свідка та пред`явленням до впізнання свідка ОСОБА_8 ; протоколами допиту свідка та пред`явленням до впізнання свідка ОСОБА_9 ; протоколами допиту та пред`явленням до впізнання свідка ОСОБА_10 ; протоколами допиту свідка та пред`явленням до впізнання свідка ОСОБА_11 ; висновками експертів; іншими матеріалами кримінального провадження.

Разом із тим, 05.09.2025 на підставі постанови слідчого 1 відділення слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Харківській області у кримінальному провадженні № 0000901 від 04.07.2023 східним міжрегіональним центром з надання безоплатної правничої допомоги видано доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги підозрюваному ОСОБА_6 призначено захисника ОСОБА_4 (свідоцтво № 1367 від 20.12.2005 (місце здійснення адвокатської діяльності місто Харків).

Повідомлення про підозру та повістки про виклик були також вручені захиснику.

Згідно відповіді на доручення від відділу у м. Чугуєві Управління СБ України в Харківській області, а також допитаних свідків, встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 виїхав через непідконтрольний пункт пропуску до російської федерації, де на теперішній момент й перебуває, що відповідно до Постанови ВРУ «Про Звернення Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, парламентів держав світу про визнання російської федерації державою-агресором» №129-VIII від 27.01.2015 року, беручи до уваги Статут ООН та Резолюцію Генеральної Асамблеї ООН 3314 «Визначення агресії» від 14 грудня 1974 року, визнана державою-агресором.

Окрім того, відповіддю Ізюмського РВ Управління СБ України в Харківській області щодо виконання доручення слідчого, встановлено факт того, що ОСОБА_6 , на теперішній час до території України не повертався і перебуває на території рф, тобто на території держави, визначеної Верховною Радою України державою-агресором.

Ізюмським РВ Управління СБ України в Харківській області встановлено, що за адресою проживання та реєстрації ОСОБА_6 ніхто з близьких родичів не проживає, так як разом з ним виїхали до РФ.

Постановою від 12.09.2025, на підставі ст. 281 КПК України, підозрюваного ОСОБА_6 оголошено у розшук, проведення якого доручено співробітникам Ізюмського РВ Управління СБ України в Харківській області.

В ході досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 підозрюється у виготовленні матеріалу, у якому міститься виправдовування, заперечення збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у тому числі шляхом представлення збройної агресії російської федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.436-2; у виготовленні, поширенні матеріалів, у яких міститься виправдовування, заперечення збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у томі числі шляхом представлення збройної агресії російської федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту, виправдовування тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України, розпочату у 2014 році, представників іррегулярних незаконних збройних формувань, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих російською федерацією, вчинене повторно, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 436-2 та у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту, вчинене в умовах воєнного стану, тобто у чиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, переховується від органів досудового розслідування, та з метою подальшого уникнення покарання, може і надалі переховуватись від слідства та суду, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється, тобто існує наявність ризиків, передбачених п.п. 1, ч.1 ст.177 КПК України - у органу досудового розслідування виникла необхідність у обранні підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно частини 6 ст.193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Вказані вище ризики, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному конкретному випадку є недоцільними, і саме тримання під вартою може запобігти зазначеним ризикам. На підставі викладеного слідчий просить клопотання задовольнити.

Прокурор клопотання підтримала, просила задовольнити та обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Також вказала, що 18.09.2025 судом розглянуто клопотання про проведення спеціального розслідування у цьому кримінальному провадженні.

Підозрюваний ОСОБА_6 доставлений в судове засідання не був, так як знаходиться у розшуку.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечувала, зазначила, що її підзахисний не оголошений у міжнародний розшук, відсутня інформація що він перебуває на території країни агресора або на тимчасово окупованій території. У задоволенні клопотання просила відмовити.

Суд, дослідивши вказане клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши думку прокурора, захисника, дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Згідно ч.6 ст.193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутністю підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК України, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Під час ознайомлення із матеріалами клопотання судом встановлено, що станом на день розгляду вищевказаного клопотання ОСОБА_6 оголошено у розшук на території України.

Крім того, ОСОБА_6 , серед іншого, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна. Надані стороною обвинувачення докази, які зібрані в кримінальному провадженні та доведені прокурором при розгляді даного клопотання, свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.436-2, ч.3 ст.436-2, ч.2 ст.111 КК України.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

На даний час органом досудового розслідування ОСОБА_6 оголошено про підозру, серед іншого, у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна. Отже, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, міру покарання, яка може бути до нього застосована у випадку визнання його винуватим у вчиненні, серед іншого, злочину, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, а також те, що останній після вчинення злочину покинув територію України та станом на даний час перебуває у розшуку, свідчить про те, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду після встановлення його місця знаходження. Характер вчинення кримінального правопорушення та встановлені в ході розслідування обставини вказують на те, що перебуваючи на волі підозрюваний може вчинити інший злочин.

Також, відповідно до ч.6 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

При вирішенні питання щодо задоволення клопотання слідчий суддя враховує, що слідчим та прокурором доведено, що встановлені під час розгляду клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, тому вважає за доцільне задовольнити клопотання та застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід - тримання під вартою.

Слідчий суддя констатує, що питання про належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, для підтвердження винуватості підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, вирішується судом безпосередньо під час розгляду кримінального провадження. Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість, на даній стадії досудового розслідування слідчим суддею суду першої інстанції перевірці не підлягають.

Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суддя враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст. 183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Відповідно до п.«с» ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Даних щодо неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я чи з інших підстав слідчому судді не надано.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 183, 193 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого 1 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області ОСОБА_5 задовольнити та обрати стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Харківській слідчий ізолятор» строком на 60 діб з часу її доставки до місця кримінального провадження.

Після затримання ОСОБА_6 не пізніш як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження, розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_6 в той самий строк з моменту вручення їй копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1