ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
УХВАЛА

15 вересня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000209 від 25.03.2025 року відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, -

встановив:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси, на стадії підготовчого провадження, перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

В підготовчому судовому засіданні сторони кримінального провадження висловили думку про можливість призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду. Обвинувачений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про звернення застави на користь Збройних Сил України.

Заставодавець ОСОБА_6 в судовому засіданні не заперечував проти звернення застави на користь ЗСУ.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого, та просив змінити запобіжний захід на особисте зобов`язання.

Під час проведення підготовчого судового засідання судом не встановлено підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 КПК України.

Згідно з наданим до суду обвинувальним актом, складеним слідчим відповідно до вимог КПК України, прокурором дотримані вимоги територіальної підсудності та підстав для закриття провадження або повернення обвинувального акту прокурору не встановлено.

Зазначене судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч.2 ст.27 КПК України відсутні.

Заслухавши думку учасників судового провадження щодо можливості призначення кримінального провадження до судового розгляду та якими не було заявлено клопотань про витребування певних речей чи документів, виклику свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе закінчити підготовче судове провадження та призначити судовий розгляд.

Вирішуючи клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про звернення застави на користь ЗСУ, суд виходить з наступного.

Правові засади застосування запобіжних заходів регламентовано главою 18 КПК «Запобіжні заходи, затримання особи» (статті 176-213 КПК). Термін «застосування запобіжного заходу» охоплює не тільки його обрання, але й зміну на інший запобіжний захід, що узгоджується з усталеною практикою Касаційного кримінального суду Верховного Суду.

Під час судового провадження в кримінальному провадженні запобіжні заходи застосовуються судом за клопотанням прокурора.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, які істотно вплинуть на розгляд справи.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Одним із видів запобіжних заходів в кримінальному провадженні є застава, яка може застосуватись до особи підозрюваного або обвинуваченого як самостійний запобіжний захід, так і альтернативний триманню під вартою у визначених кримінальним процесуальним законом випадках (ст.182, ч.ч.3, 4 ст.183 КПК).

Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді чи суду.

Відповідно до ст. 182 Кримінального процесуального Кодексу України, застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою, тобто заставодавцем.

Так, частинами 1-3 ст. 182 КПК України передбачено, що застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 КПК України.

Застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Згідно із ч. 6 ст. 182 КПК України з моменту звільнення підозрюваного, обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Водночас, чинні положення кримінального процесуального закону не визначають конкретного строку дії запобіжного заходу у виді застави, отже застава, як запобіжний захід діє до завершення кримінального провадження відносно особи.

При цьому, з аналізу положень ч. 3 ст. 182 КПК України, вбачається, що на підозрюваного при застосування запобіжного заходу у виді застави автоматично в обов`язковому порядку покладаються обов`язки із забезпечення його належної процесуальної поведінки та його явки за викликом.

Частиною 11 ст. 182 КПК України передбачено, що застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Порядок зміни запобіжних заходів врегульовано статтями 200, 201 КПК, поряд з цим щодо окремих видів запобіжних заходів закон передбачає спеціальні умови для їх зміни.

Так, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, обвинувачений порушив покладені на нього ухвалою про застосування запобіжного заходу у вигляді застави обов`язки, вирішується питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу в вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу (ч.ч.8, 10 ст.182 КПК). При порушенні умов такого запобіжного заходу як застава процедура його застосування включає також застосування заходів кримінально-процесуальної відповідальності. Так, у разі порушення умов застави вона звертається в дохід держави, відповідне питання вирішується слідчим суддею, судом за клопотанням прокурора або за власною ініціативою в порядку, передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу (ч.9 ст.182 КПК).

Таким чином, системний аналіз наведених норм кримінального процесуального закону свідчить, що застава є безстроковим запобіжним заходом та повертається лише у таких видках:

- зміна запобіжного заходу на менш суворий;

- вироком, якщо обвинувачений, засуджений не порушував покладені на нього обов`язки (в разі порушення таких, застава звертається в дохід держави) або якщо заставу не було звернуто в дохід держави на виконання вироку в частині майнових стягнень;

- закриття кримінального провадження.

У випадку, що розглядається судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 06.03.2025 року, відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, із визначенням розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, у розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у сумі 90840 грн., з покладенням у разі внесення застави на ОСОБА_5 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

10.03.2025 року заставодавцем ОСОБА_6 було внесено за обвинуваченого ОСОБА_5 розмір застави, визначений в ухвалі від 06.03.2025 року та ОСОБА_5 було звільнено з-під варти, отже він вважається таким до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Станом на день розгляду клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 судове провадження відносно останнього перебуває на стадії підготовчого судового засідання, тобто остаточне рішення судом ще не прийнято, отже у суду відсутні підстави вирішувати питання про звернення застави на користь ЗСУ. При цьому, ані сторона захисту, ані сторона обвинувачення до суду не звертались із клопотанням про зміну застосованого відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу, натомість прокурор лише формально зазначив про зміну запобіжного заходу без подання відповідного клопотання, у зв`язку із поданням обвинуваченим клопотання про звернення застави на користь ЗСУ. Також, ОСОБА_5 , перебуваючи під заставою не порушує, покладені на нього обов`язки, тому у суду також відсутні підстави вирішувати питання про звернення застави в дохід держави або на користь ЗСУ та зміни запобіжного заходу на більш суворий.

Враховуючи вищевикладене, суд констатує, що клопотання про звернення застави на користь ЗСУ є передчасним та таким, що суперечить меті застосування запобіжного заходу, зокрема меті застосованого відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді застави, яка полягає у забезпеченні належної процесуальної поведінки останнього, оскільки розгляд справи не закінчено, остаточне рішення у справі не прийнято, а тому таке клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 314, 369-372, 376 КПК України, суд, -

постановив:

Призначити судовий розгляд обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000209 від 25.03.2025 року відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, у відкритому судовому засіданні у залі судового засідання №106 Приморського районного суду м. Одеси за адресою: м. Одеса, вул. Балківська, 33 на 15:00 год. 25 вересня 2025 року.

Кримінальне провадження здійснювати суддею одноособово.

В судове засідання викликати сторони кримінального провадження.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 відмовити.

Забезпечення явки свідків кримінального провадження покласти на прокурора.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

Єдиний унікальний номер справи: №522/14863/25

Номер провадження № 1-кп/522/2958/25

Головуючий суддя ОСОБА_1