Справа №639/1687/25
Провадження №1-кс/639/759/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 липня 2025 року м. Харків

Слідчий суддя Новобаварського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові клопотання представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000207 від 03.03.2025 року, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.03.2025 частково задоволено клопотання прокурора Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000207 від 03.03.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 289 КК України.

Накладено у кримінальному провадженні № 0000207 від 03.03.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 289 КК України, арешт на майно, яке вилучене 13.03.2025 в ході проведення огляду місця події, а саме на транспортний засіб FORD BroncoSport, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , кузов синього кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , з даними про автомобіль FORD BroncoSport, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , ключі від автомобіля FORD BroncoSport, д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Передано на відповідальне зберігання транспортний засіб FORD BroncoSport, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , кузов синього кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , з даними про автомобіль FORD BroncoSport, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , ключі від автомобіля FORD BroncoSport, д.н.з. НОМЕР_2 , власнику ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , попередивши її про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 388 КК України, а саме за розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення майна або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт.

До суду надійшло клопотання представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвало. Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.03.2025. У клопотанні заявник посилається на те, що майно перебуває під арештом протягом тривалого часу, будь-які слідчі дії у кримінальному провадженні, зокрема, експертні дослідження, не призначаються та не проводяться, особи, які вчинили кримінальне правопорушення, на думку заявника, встановлені, проте їм не повідомлено про підозру. Тривалим накладенням арешту на майно порушуються права його власника ОСОБА_5 на вільне розпорядження вказаним майном.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 підтримав доводи клопотання та просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотання заперечував. Пояснив, що на даний час у кримінальному провадженні змінено кваліфікацію на ч. 4 ст. 191 КК України, вилучений автомобіль є речовим доказом у кримінальному провадженні, а також предметом кримінального правопорушення. Скасування арешту майна призведе до його відчуження, а відтак до втрати речового доказу, який повинен бути відкритим сторонам кримінального провадження при завершенні досудового розслідування та бути дослідженим в ході судового розгляду. Права ОСОБА_5 на володіння та користування автомобілем не порушуються, оскільки слідчим суддею обрано найменш обтяжливий спосіб арешту майна. У той же час, саме дії ОСОБА_5 , яка намагалася провести відчуження зазначеного автомобіля, призвели до фактичного вчинення кримінального правопорушення. Просив відмовити у задоволенні клопотання.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, перевіривши доводи клопотання та матеріали, отримані в ході розгляду клопотання, приходить до наступного.

Слідчими СВ ВП № 1 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000207 від 03.03.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

При цьому попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення була ч. 1 ст. 289 КК України. Кваліфікацію змінено постановою слідчого від 31.03.2025.

В ході досудового розслідування Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.03.2025 частково задоволено клопотання прокурора Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000207 від 03.03.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 289 КК України.

Накладено у кримінальному провадженні № 0000207 від 03.03.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 289 КК України, арешт на майно, яке вилучене 13.03.2025 в ході проведення огляду місця події, а саме на транспортний засіб FORD BroncoSport, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , кузов синього кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , з даними про автомобіль FORD BroncoSport, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , ключі від автомобіля FORD BroncoSport, д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Передано на відповідальне зберігання транспортний засіб FORD BroncoSport, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , кузов синього кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , з даними про автомобіль FORD BroncoSport, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , ключі від автомобіля FORD BroncoSport, д.н.з. НОМЕР_2 , власнику ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , попередивши її про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 388 КК України, а саме за розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення майна або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи з наведеного, дана норма пов`язує повноваження слідчого судді на скасування арешту майна, якщо встановлені в ході судового розгляду обставини вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба.

Арешт зазначеного у клопотанні майна здійснено з метою збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, якою визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

На переконання слідчого судді, на даному етапі досудового розслідування існують достатні підстави вважати арештоване майно таким, що містить у собі відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. У зв`язку з цим, слідчий суддя приходить до переконання, що арешт на майно накладено обґрунтовано, застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідало належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Суд враховує, що заходи забезпечення у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи.

У силу ст. 41 Конституції України, ст.1 протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права. Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Слідчий суддя погоджується з доводами представника ОСОБА_5 , що застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, порушує право власника майна на вільне користування майном, проте таке право не є абсолютним і за визначених законодавством умов може бути обмежене у встановленому порядку.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Вимоги адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майнаслідчий суддя вважає на даний час необгрунтованими та недостатніми для його скасування, оскільки при скасуванні арешту неможливо буде запобігти ризикам знищення, пошкодження, перетворення чи псування цього майна, що унеможливить у подальшому збереження речового доказа, його відкриття в порядку ст. 290 КПК України та дослідження в ході судового розгляду.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що заявником не доведено, що необхідність в подальшому продовженні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна відпала, чи обставини, якими обґрунтовувався арешт, перестали існувати, отже правові підстави, визначені ст. 174 КПК України, для скасування арешту майна відсутні, тому клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 174, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000207 від 03.03.2025 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 04.07.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1