№ 207/2806/25
№ 1-кп/207/298/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 року Південний районний суд міста Кам`янського у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 ,

за участі прокурора Кам`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження з угодою про визнання винуватості, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000074 від 13.05.2025 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпродзержинська. Дніпропетровської області, громадянки України, маючої професійно-технічну освіту, не працююча, заміжня, має на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , позбавлена батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_9 . ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

обвинуваченої у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідуванням встановлено, що згідно із заочним рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17.05.2024, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 я позбавлена батьківських прав у відношенні малолітньої дитини - сина ОСОБА_9 . ІНФОРМАЦІЯ_3 та зобов`язана до сплати аліментів на користь ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утримання малолітньої дитини - сина ОСОБА_9 . ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку) (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 07 листопада 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Однак, ОСОБА_11 , якій відомо про обов`язковість виконання вищезазначеного рішення суду та про те, що вона не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини, ще визначено нормами ч.2 ст. 166 Сімейного Кодексу України, допустила заборгованість з сплати аліментів, що сукупно перевищує суму виплат за три місяці відповідних платежів.

Так, ОСОБА_11 в період часу з 16.01.2025 року по 21.05.2025 року аліменти на утримання дитини не сплачувала, до Кам`янської філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості з метою отримання офіційного працевлаштування чи отриманню державної соціальної допомоги по безробіттю не зверталась, будь-якої допомоги на утримання дитини не надавала та згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліменти Південного відділу державної виконавчої служби міста Камянське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиці (м. Одеса), допустила заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини за період 16.01.2025 року по 21.05.2025 року у сумі 14327.25 грн.

Таким чином, ОСОБА_11 в період часу з 16.01.2025 року по 21.05.2025 рок; включно, злісно ухилилась від сплати встановлених рішенням суду аліментів на утримання дитини ОСОБА_9 , що призвело до виникнення заборгованості із сплати таких коштів ; розмірі, що сукупно складає суму виплат за 3 місяці відповідних платежів, у розмір 14327,25 грн. (чотирнадцять тисяч триста двадцять сім гривень двадцять п`ять копійок).

Таким чином, у період часу з 16.01.2025 року по 21.05.2025 року включно ОСОБА_11 злісно ухилилась від сплати встановлених рішення суду коштів на утримання дитини.

Таким чином, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обґрунтовано обвинувачується у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України.

До початку судового засідання, 23 травня 2025 року між прокурором Кам`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 , за згодою потерпілого, та обвинуваченою ОСОБА_11 в присутності її захисника - адвоката ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості у даному кримінальному провадженні. В даній угоді зазначено, що ОСОБА_11 під час досудового розслідування повністю визнала свою вину у скоєнні кримінального правопорушення та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у кримінальному провадженні. Також, вказаною угодою сторони погодили покарання за ч. 1 ст. 164 КК України у вигляді пробаційного нагляду строком на 1 рік.

На обвинувачену можуть бути покладені обов`язки визначені п. п.1, 2, 3 ч.2 ст. 59-1 КК України. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваній за участю адвоката ОСОБА_4 .

В судовому засіданні судом було з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_11 цілком розуміє, що вона має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого її обвинувачують, а вона має права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України; характер обвинувачення, щодо якого вона визнає себе винуватою; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких та тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості у випадку надання потерпілим письмової згоди прокурору на укладення угоди.

Потерпілий ОСОБА_6 дійсно надав прокурору згоду на укладання угоди про визнання винуватості з обвинуваченою, проти затвердження угоди судом у судовому засіданні не заперечував.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просила цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачена ОСОБА_11 та її адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні просили вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому ОСОБА_11 беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, в обсязі, викладеному у обвинувальному акті, дала згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_11 беззастережно визнала себе винуватою, згідно із ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків, від якого є потерпілий.

Потерпілий ОСОБА_6 надав письмову згоду прокурору ОСОБА_3 на укладання угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_11 у кримінальному провадженні № 0000074, що підтвердив у суді.

Суд в підготовчому судовому засіданні переконався в тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Розглянувши вищезазначену угоду про визнання обвинуваченою винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченою, суд приходить до висновків, що угода відповідає вимогам КПК України, вина обвинуваченої ОСОБА_11 знайшла своє повне підтвердження, її дії необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 164 КК України, в злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів) повністю доведеною і кваліфікує її дії за ч. 1 ст. 164 КК України.

Відповідно до змісту ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Перевіряючи угоду в частині призначення міри покарання на відповідність вимогам Кримінального кодексу України, суд вважає, що вона узгоджена в межах санкції ч. 1 ст. 164 КК України, відповідає тяжкості правопорушення та особі обвинуваченої, яка визнає себе винуватою повністю та розкаюється у вчиненому.

Враховуючи вищенаведене, враховуючи думку прокурора, захисника, обвинуваченої, потерпілого, які просили затвердити угоду про визнання винуватості, вивчивши обвинувальний акт, перевіривши відповідність угоди про визнання винуватості вимогам кримінального процесуального закону та переконавшись, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, суд приходить до висновку про ухвалення в даному кримінальному провадженні обвинувального вироку відносно ОСОБА_11 , яким вважає необхідним затвердити угоду про визнання нею винуватості та визнати її винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, призначити узгоджене сторонами покарання, яке відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України.

Підстав для відмови в затвердженні угоди, визначених в ч. 7 ст. 474 КПК України судом не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 314 -316, 368, 370, 373, 376, 468-469, 472-476 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 23 травня 2025 року між прокурором Кам`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_11 .

ОСОБА_12 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 164 КК України та призначити їй узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у вигляді пробаційного нагляду строком на 1 рік.

Покласти на засуджену ОСОБА_11 протягом строку пробаційного нагляду такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислюється з дня постановки засудженої на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_11 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1