Справа № 521/6343/25
Номер провадження:1-кс/521/1926/25
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 травня 2025 року м.Одеса
В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_5 підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації та проходячи її на посаді стрільця взводу охорони військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 16, 37, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, також був обізнаний із положеннями Розділу ІХ Кримінального кодексу України, яким передбачено кримінальну відповідальність за злочини проти громадської безпеки, а також, що відповідно до додатку № 1, затвердженого пунктом 1 постанови Верховної Ради України від 07.06.1992 № 2471-ХІІ «Про право власності на окремі види майна», п.п. 1-4, 9, 15 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576, п.п. 2.8, 8.1, 8.2, 8.9 «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 № 622, зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ) не можуть перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України. Право носіння, зберігання, придбання, виготовлення, ремонт, передачу чи збут вогнепальної зброї, бойових припасів, чи холодної зброї, здійснюється на підставі передбачених Законом дозволів, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.
Незважаючи на вимоги вищевказаних нормативних актів, ОСОБА_5 , у невстановлений в ході досудового розслідування час та у невстановленому в ході досудового розслідування місці, достовірно усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно усвідомлюючи про відсутність у нього передбаченого Законом дозволу, у порушення вищевказаних вимог, що порушує правила придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання зброї, маючи протиправний умисел направлений на незаконне зберігання з метою подальшого незаконного збуту для отримання грошової винагороди незаконно придбав у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, але не пізніше 17 квітня 2025 року корпус ручної осколкової гранати РГО (РГО-А-ІХ-І 80-64-84) та запал УДЗ (з частковим маркуванням УДЗ-…), які при конструктивному з`єднані поєднанні утворюють ручну осколкову гранату РГО, яка належить до бойових припасів, та корпус ручної осколкової гранати GHO-1 (GHO-1 RDX, 01-22) та запал AF (10-07-20), які при конструктивному з`єднані поєднанні утворюють ручну осколкову гранату GHO-1, яка належить до бойових припасів, тим самим придбав бойові припаси без передбаченого законом дозволу.
Продовжуючи далі свої злочинні ОСОБА_5 , незаконно придбаний корпус ручної осколкової гранати РГО (РГО-А-ІХ-І 80-64-84) та запал УДЗ (з частковим маркуванням УДЗ-…), які при конструктивному з`єднані поєднанні утворюють ручну осколкову гранату РГО, яка належить до бойових припасів, та корпус ручної осколкової гранати GHO-1 (GHO-1 RDX, 01-22) та запал AF (10-07-20), які при конструктивному з`єднані поєднанні утворюють ручну осколкову гранату GHO-1, яка належить до бойових припасів, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, без передбаченого законом дозволу, переніс до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де почав їх незаконно зберігати, з метою подальшого незаконного збуту за грошову винагороду.
В подальшому ОСОБА_5 , 16.04.2025 в денний час, знаходячись у невстановленому місці попередньо домовився із ОСОБА_8 , щодо збуту останньому осколкової гранати РГО та GHO-1 за грошову винагороду у сумі 2000 гривень.
Продовжуючи далі свої злочинні дії 17 квітня 2025 року приблизно о 15.00 годин ОСОБА_5 незаконно придбаний корпус ручної осколкової гранати РГО (РГО-А-ІХ-І 80-64-84) та запал УДЗ (з частковим маркуванням УДЗ-…), які при конструктивному з`єднані поєднанні утворюють ручну осколкову гранату РГО, яка належить до бойових припасів, та корпус ручної осколкової гранати GHO-1 (GHO-1 RDX, 01-22) та запал AF (10-07-20), які при конструктивному з`єднані поєднанні утворюють ручну осколкову гранату GHO-1, яка належить до бойових припасів, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, без передбаченого законом дозволу, реалізував за 2000 гривень, корпус ручної осколкової гранати РГО (РГО-А-ІХ-І 80-64-84) та запал УДЗ (з частковим маркуванням УДЗ-…), які при конструктивному з`єднані поєднанні утворюють ручну осколкову гранату РГО, яка належить до бойових припасів, та корпус ручної осколкової гранати GHO-1 (GHO-1 RDX, 01-22) та запал AF (10-07-20), які при конструктивному з`єднані поєднанні утворюють ручну осколкову гранату GHO-1, яка належить до бойових припасів, громадянину ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Крім того ОСОБА_5 у невстановлений в ході досудового розслідування час та у невстановленому в ході досудового розслідування місці, достовірно усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно усвідомлюючи про відсутність у нього передбаченого Законом дозволу, у порушення вищевказаних вимог, що порушує правила придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання зброї, маючи протиправний умисел направлений на незаконне зберігання з метою подальшого незаконного збуту для отримання грошової винагороди незаконно придбав у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, але не пізніше 15 травня 2025 року, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, придбав корпус ручної осколкової гранати Ф-1 (маркувальні позначення на донній частині частково затерті), та запал типу УЗРГМ (11-84УЗРГМ-2), які при конструктивному з`єднані поєднанні утворюють ручну осколкову гранату Ф-1, яка належить до бойових припасів, та ручну осколкову гранату М67 споряджену запалом (маркування на гранаті та запалі зафарбовані фарбою чорного кольору), яка належить до бойових припасів, усвідомлюючи, що вищевказані гранати є бойовими припасами, тим самим придбав бойові припаси, без передбаченого законом дозволу.
Після чого, ОСОБА_5 , незаконно придбані ним корпус ручної осколкової гранати Ф-1 (маркувальні позначення на донній частині частково затерті), та запал типу УЗРГМ (11-84УЗРГМ-2), які при конструктивному з`єднані поєднанні утворюють ручну осколкову гранату Ф-1, яка належить до бойових припасів, та ручну осколкову гранату М67 споряджену запалом (маркування на гранаті та запалі зафарбовані фарбою чорного кольору), яка належить до бойових припасів, став зберігати без передбаченого законом дозволу за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 де почав їх незаконно зберігати, з метою подальшого незаконного збуту за грошову винагороду.
В подальшому ОСОБА_5 , 14.05.2025 в денний час, знаходячись у невстановленому місці попередньо домовився із ОСОБА_8 , щодо збуту останньому осколкової гранати Ф-1 та М67 за грошову винагороду у сумі 4000 гривень.
Продовжуючи далі свої злочинні дії 15 травня 2025 року приблизно о 15.00 годин ОСОБА_5 незаконно придбаний корпус ручної осколкової гранати Ф-1 (маркувальні позначення на донній частині частково затерті), та запал типу УЗРГМ (11-84УЗРГМ-2), які при конструктивному з`єднані поєднанні утворюють ручну осколкову гранату Ф-1, яка належить до бойових припасів, та ручну осколкову гранату М67 споряджену запалом (маркування на гранаті та запалі зафарбовані фарбою чорного кольору), яка належить до бойових припасів, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, без передбаченого законом дозволу, реалізував за 4000 гривень, корпус ручної осколкової гранати Ф-1 (маркувальні позначення на донній частині частково затерті), та запал типу УЗРГМ (11-84УЗРГМ-2), які при конструктивному з`єднані поєднанні утворюють ручну осколкову гранату Ф-1, яка належить до бойових припасів, та ручну осколкову гранату М67 споряджену запалом (маркування на гранаті та запалі зафарбовані фарбою чорного кольору), яка належить до бойових припасів, громадянину ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Таким чином ОСОБА_5 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, за кваліфікуючими ознаками: придбання, зберігання, носіння, збут бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
16.05.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами допиту свідка ОСОБА_8 , протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , проведеними в рамках кримінального провадження матеріалами НСРД, протоколами отримання добровільно наданих предметів, а саме гранат та запалів, які були придбані у ОСОБА_5 , протоколом затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_5 , протоколом проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 .
Таким чином, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 є цілком обґрунтованими, а не застосування запобіжного заходу не забезпечить належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, під час досудового розслідування встановлена наявність ризиків передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК.
Відтак у слідства є достатні дані вважати про об`єктивну наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до підозрюваного ОСОБА_5 інших більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, так як жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наведеним ризикам.
Відповідно до ч. 4 ст.182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
У випадку застосування до ОСОБА_5 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, визначивши її розмір у відповідності до п.2, 3 ч.5 ст.182 КПК України у розмірі 250 (двісті п`ятдесят) прожиткових мінімумів для працездатної особи.
Враховуючи обставини кримінального правопорушення, дані про особу підозрювану у скоєні злочину, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий просить обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.
Прокурор та слідчий підтримали клопотання, просили його задовольнити та визначити заставу у розмірі 250 (двісті п`ятдесят) прожиткових мінімумів для працездатної особи.
Захисник підозрюваного заперечував проти клопотання слідчого, просив обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, зазначивши, що підозрюваний раніше не судимий, співпрацює зі слідством, щиро кається, має постійне місце проживання, перебуває у шлюбі, є малолітня донька, його теща являється інвалідом та проживає з ними, має не дуже задовільний стан здоров`я, у разі задоволення клопотання слідчого просив зменшити розмір застави.
Перевіривши та дослідивши надані матеріали до клопотання, заслухавши думки учасників процесу, суд вважає, що подане клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, спробам знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, спробам незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадження, спробам перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, спробам вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Вимогами ч.2 ст.177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч.1, ч.2 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.
Статтею 2 КПК визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
На стадії досудового розслідування слідчий суддя наділений лише повноваженнями на перевірку обґрунтованості підозри, яка за своїм змістом до процедури висунення обвинувачення в порядку, передбаченому КПК України, на стадії досудового розслідування є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення, повідомлення про яке складається на певному етапі досудового розслідування, коли є підстави для формулювання підозри (ч.1 ст.276 КПК України). Повідомлення про підозру персоніфікує кримінальне провадження, є юридичним фактом, що породжує виникнення кримінальних процесуальних правовідносин, та етапом, з якого починає реалізовуватися кримінальна відповідальність.
При вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу оцінці судом підлягають наявність та/або продовження існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК. Ризиком у контексті кримінального провадження є певний ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) буде здійснювати відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
У матеріалах клопотання достатньо наявних даних, які указують на факти, що ОСОБА_5 міг вчинити вказане у клопотанні правопорушення і такі є переконливим для суду, тому слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначає, що причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього такого обмежувального заходу, як тримання під вартою. З наведених обставин, проводячи оцінку наданих суду матеріалів, доводів учасників процесу, слідчий суддя вважає, що підозра є обґрунтованою.
При вирішенні питання про ризики, слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_5 , раніше не судимий, має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину 2016 р.н., підозрюється у вчинені тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, що вказує на наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, відповідно до вимог п.4 ч.2 ст.183 КПК України.
Згідно ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється - є однією з обставин, що враховуються при обранні запобіжного заходу. Також суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, фактичні обставини справи, особу підозрюваного та характер висунутого обвинувачення, тяжкість можливого покарання в їх взаємозв`язку з можливими ризиками у справі.
Відтак, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя враховує ту обставину, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, а також враховуючи наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим, особу підозрюваного, вимог наведеного законодавства, слідчий суддя приходить до висновку, що до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Підстав для обрання більш м`яких запобіжних заходів слідчим суддею не встановлено. Щодо стану здоров`я, на який посилається сторона захисту, то суду не надано відомостей, що підозрюваний за станом здоров`я не може перебувати під вартою.
Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Визначаючи відповідно до вимог ч. 4 ст.182 КПК України розмір застави, слідчий суддя враховує не лише обсяг повідомленої підозри, а також і правові позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до яких розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підозрюваного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі. Органи влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так і під час вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гафа проти Мальти»).
Відтак, з однієї сторони розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншої - не має бути таким, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави.
Розмір застави щодо особи, підозрюваного чи обвинуваченого у вчинені тяжкого злочину визначається у межах від 20 (двадцяти) до 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до ч.5 ст.182 КПК України у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
Суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 необхідно визначити розмір застави виходячи з тяжкості інкримінованого йому злочину та обставин його вчинення, тяжкості покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим, його особи та його матеріального становища, тому суд вважає, що розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 150 (сто п`ятдесят) прожиткових мінімумів для працездатної особи, що складає 454200 (чотириста п`ятдесят чотири тисячі двісті) гривень є достатнім.
Керуючись ст. ст. 132, 176-178, 372 КПК України, слідчий суддя,
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання слідчого - задовольнити частково.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів в межах строку досудового розслідування з триманням його в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» до 13 липня 2025 року включно.
Визначити розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 150 (сто п`ятдесят) прожиткових мінімумів для працездатної особи, що складає 454200 (чотириста п`ятдесят чотири тисячі двісті) гривень на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.
Підозрюваний ОСОБА_5 з дня визначення судом розміру застави може внести заставу на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Одеській області або забезпечити її внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, суду.
За умови внесення застави на підозрюваного ОСОБА_5 відповідно до ст.194 КПК України будуть покладені обов`язки: не відлучатись за межі Одеської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватися від спілкування зі свідками, іншими особами з приводу обставин вчиненого ним кримінального правопорушення; здати на зберігання до органу досудового розслідування свій паспорт для виїзду за кордон; повідомляти суд, прокурора або слідчого про зміну свого місця проживання та роботи.
Наслідком невиконання зазначених обов`язків є звернення застави в дохід держави і обрання до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або тримання під вартою.
Строк дії ухвали суду становить до 13.07.2025 року включно.
Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1