Справа №766/140/22
н/п 1-кс/766/3361/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 року

Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого у кримінальному провадженні заступника начальника СВ Херсонського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області ОСОБА_6 про застосування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

встановила:

Слідчий у кримінальному провадженні звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування ОСОБА_4 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

Обґрунтування клопотання:

Слідчим відділенням Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000484 від 21.07.2020 за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.4 ст.407 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 16.06.2016 № 168 солдата ОСОБА_4 , призначено на посаду водія 2 розвідувального відділення взводу спостереження та технічних засобів розвідки розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 та визначено останньому суму грошового забезпечення та встановлено, що він посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Солдат ОСОБА_4 , проходячи військову службу за призовом під час мобілізації та будучи забезпеченим речовим, грошовим, продовольчим та іншими видами забезпечення, 5 жовтня 2016 року вирішив ухилитися від військової служби та самовільно залишити місце служби, мотивуючи свої дії особистими обставинами, не пов`язаними з проходженням військової служби. Реалізуючи свій злочинний умисел, солдат ОСОБА_4 цього ж дня 5 жовтня 2016 року, в умовах воєнного стану, самовільно залишив пункт дислокації військової частини НОМЕР_1 (до 2018 року військова частина НОМЕР_2 ) у АДРЕСА_1 .

В подальшому, 7 листопада 2024 року солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, добровільно, з власної ініціативи прибув до розташування слідчого відділення Херсонського районного управління поліції ГУНП в Херсонській області та повідомив обставини вчиненого правопорушення.

Таким чином, в період з 5 жовтня 2016 року по 7 листопада 2024 року солдат ОСОБА_4 , без поважних причин обов`язки військової служби не виконував, до місця служби чи до військової частини безпідставно не прибував, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, та за час відсутності на службі не вживав жодних заходів для з`явлення до місця служби, у військову частину, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління, за наявності реальної можливості для цього. При цьому, солдат ОСОБА_4 , документів, на підтвердження поважності та законності відсутності на військовій службі командуванню військової частини НОМЕР_1 (до 2018 року військова частина НОМЕР_2 ) та до слідчого відділення Херсонського районного управління поліції ГУНП в Херсонській області не надав.

За викладених вище обставин, ОСОБА_4 підозрюється у тому, що він будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом проходячи її в посаді водія 2 розвідувального відділення взводу спостереження та технічних засобів розвідки розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 (до 2018 року військова частина НОМЕР_2 ) у військовому званні «солдат», в умовах особливого періоду, 5 жовтня 2016 року самовільно залишив місце дислокації військової частини НОМЕР_1 (до 2018 року військова частина НОМЕР_2 ) у АДРЕСА_1 та, як наслідок, ухилявся від проходження військової служби до 07 листопада 2024 року, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Лугове Березанського району Миколаївської області, громадянин України, не одружений, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовець військової служби за контрактом, який проходив службу на посаді старшого механіка-водія танкового взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_3 , раніше не судимого.

23.01.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану та особисто вручено відповідно до вимог ст.ст. 42, 276, 277, 278 КПК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується матеріалами кримінального провадження, а саме: матеріалами службового розслідування; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

27.01.2025 у зв`язку з зарахуванням до військової частини для продовження військової служби та отримання письмової згоди командира військової частини НОМЕР_3 , військовослужбовцю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було вручено клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ч. 5 ст. 401 КК України, яке в подальшому скеровано для розгляду до Херсонського міського суду в Херсонській області, розгляд якого було призначено на 25.03.2025.

Відповідно до листа т.в.о. командира військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_7 , військовослужбовець ОСОБА_4 був зарахований на всі види забезпечення військової частина, а після переведений до військової частини НОМЕР_4 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 ).

Відповідно до листа т.в.о. командира військової частини НОМЕР_5 ОСОБА_8 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_4 був прийнятий для подальшого проходження служби у військовій частині НОМЕР_5 , після чого з 26.02.2025 рахується як військовослужбовець, який самовільно залишив військову частину. У зв`язку з чим направити ОСОБА_4 , на судове засідання для розгляду клопотання не є можливим.

25.03.2025 суддею Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_9 винесено ухвалу про залишення клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності без розгляду, у зв`язку з відсутністю підозрюваного.

08.04.2025 ОСОБА_4 , відповідно до ст. 138 КПК України, за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , було направлено повістки про прибуття останнього на 11.04.2025 на 10.00 год., 12.04.2025 на 10.00 год., 13.04.2025 на 10.00 год., до слідчого СВ Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області для проведення слідчих та процесуальних дій.

Відповідно до відповіді на доручення оперуповноваженого ВКП Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_10 встановити місцезнаходження ОСОБА_4 не надавалось можливим.

Зазначені обставини вказують на те, що ОСОБА_4 , переховувався від слідства з метою ухилення від кримінальної відповідальності, у зв`язку із чим його місцезнаходження слідству було невідоме, на зв`язок не виходив. Військову частину НОМЕР_5 де проходив службу ОСОБА_4 на даний момент самовільно залишив.

18.04.2025 враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_4 переховувався, досудове розслідування у кримінальному провадженні було зупинено.

18 квітня 2025 року ОСОБА_4 постановою слідчого у кримінальному провадженні було оголошено в розшук.

Беручи до уваги те, що, ОСОБА_4 , усвідомлював, що отримавши повідомленням про підозру у вчиненні умисного тяжкого злочину, не з`явився на розгляд клопотання щодо його звільнення відповідно ч. 5 ст. 401 КК України та будучи військовослужбовцем, котрий повторно самовільно залишив військову частину НОМЕР_5 , розумів що його може бути притягнуто до кримінальної відповідальності, що тягне за собою певні негативні наслідки у вигляді санкції, передбаченої ч. 4 ст. 407 КК України, умисно ухилявся від явки в органи досудового слідства.

З метою досягнення дієвості вказаного кримінального провадження виникла необхідність у застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу.

Разом з цим, слідчим у клопотанні зазначено про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

Підозрюваний ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що у зв`язку із повідомленням йому про підозру у вчиненні умисного тяжкого злочину, у подальшому, його може бути притягнуто до кримінальної відповідальності, що тягне за собою певні негативні наслідки у вигляді санкції, передбаченої ч.4 ст.407 КК України, та може умисно ухиляється від явки в органи досудового слідства, слідчого судді або переховатись від органів досудового розслідування та суду, може зникнути з місця постійного мешкання до іншої місцевості, країни, у зв`язку з чим, у правоохоронних органів України фактично не буде можливості затримати підозрюваного та, як наслідок, притягнути останнього до кримінальної відповідальності.

Отже, існує ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 , у разі не застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у такий спосіб може та буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перешкоджаючи таким чином встановленню істини по справі. Таким чином, наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України переховування від органів досудового розслідування та суду.

Наступний ризик, який вказує на необхідність застосування до підозрюваного найсуворіший запобіжний захід, є ризик незаконного впливу підозрюваного на свідків у цьому ж кримінальному провадженні. Так, підозрюваний ОСОБА_4 , будучи в минулому військовослужбовцем військової частини, перебуваючи на волі, самостійно або через інших осіб може перешкоджати встановленню істини у справі, здійснювати вплив на інших військовослужбовців, узгоджувати свої показання з показаннями інших осіб, які визнані свідками у справі, надавати цим особам поради з урахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування, у тому числі за допомогою засобів зв`язку, з метою створення собі «алібі» щодо його непричетності до вчинення інкримінованого йому злочину, тим самим перешкодити встановленню істини в кримінальному провадженні, що дає підстави стверджувати, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно забезпечити виконання запланованих процесуальних рішень у кримінальному провадженні. У випадку не застосування до підозрюваного запобіжного заходу, існує вірогідність незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні. Вказані дії можуть протиправно перешкоджати кримінальному провадженню та встановленню всіх обставин події, зокрема, перешкоджати їх прибуттю до слідчого, прокурора або суду, іншим чином вплинути на своїх знайомих по службі, підлеглих тощо.

Таким чином, наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України незаконний вплив на свідків у вказаному кримінальному провадженні.

Крім того, дії підозрюваного під час вчинення кримінального правопорушення, у скоєнні якого він підозрюється, свідчать про наявність ризику продовжити вчиняти кримінальне правопорушення у якому він підозрюється, ухилятися від проходження військової служби, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

При встановленні наявності цього ризику необхідно врахувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Ризик впливу на свідків також обумовлюється можливим використанням ОСОБА_4 , знайомств, зв`язків, обізнаності про осіб, які є свідками у даному кримінальному провадженні, з метою підбурювання їх до зміни наданих раніше показань у кримінальному провадженні, надання показань, які суперечитимуть зібраним у справі.

Відповідний незаконний вплив може стосуватись як свідків, які безпосередньо вказують на підозрюваного як на особу, що вчинила злочин, так і свідків, які можуть надати свідчення щодо інших важливих обставин кримінального провадження, які не інкримінуються підозрюваному та не мають безпосереднього зв`язку із його особою.

Оскільки, свідки сторони обвинувачення відповідно не допитувались судом безпосередньо, існує ймовірний ризик того, що внаслідок впливу підозрюваного, такі особи можуть змінити свої показання або відмовитися від дачі показань у суді.

Таким чином, наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, необхідність застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ст. 177 КПК України.

Далі слідчий послався на лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ та практику Європейського суду з прав людини.

Неможливість застосування запобіжного заходу до підозрюваного у вигляді особистого зобов`язання пов`язана з тим, що останній переховується від органу досудового розслідування.

Згідно п. 2 ст. 179 КПК України - однією з ознак виконання особистого зобов`язання є те, що обвинувачений зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду.

У зв`язку з тим, що підозрюваний ухиляється від органу досудового розслідування, застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не буде дієвим та унеможливлює виконання ним особистого зобов`язання.

Неможливість застосування запобіжного заходу до підозрюваного у вигляді особистої поруки пов`язана з тим, що до органу досудового розслідування не було звернення із письмовим зобов`язанням про те, що особа поручається за виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України, і зобов`язується за необхідністю доставити її до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу.

Неможливість застосування запобіжного заходу стосовно підозрюваного у вигляді домашнього арешту пов`язана з тим, що підозрюваний вже ухиляється від органу досудового розслідування, що унеможливить здійснення виконання такої ухвали суду органами Національної поліції.

Відтак, жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Необхідність у допиті свідків під час судового розгляду щодо запобіжного заходу відсутня.

Приймаючи до уваги викладене, а також те, що ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, характер, обставини вчинення та суспільну небезпеку злочину, а також те, що підозрюваний перебуваючи на волі, може переховуватися від органів військового управління, органів досудового розслідування та суду, продовжувати злочинну діяльність, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, застосування більш м`якого запобіжного заходу є не можливим з об`єктивних причин.

Доводи сторін у судовому засіданні:

Прокурор в судовому засіданні просив клопотання задовольнити за підставами, викладеними у клопотанні.

Захисник категорично заперечувала проти задоволення клопотання. На обґрунтування своїх заперечень послалася на те, що стороною обвинувачення ОСОБА_4 інкримінується самовільне залишення військової частини у період з 05.10.2016 по 07.11.2024, тоді як, з 01.05.2023 підозрюваний був призваний на військову службу, з 14.06.2023 зарахований до військової частини НОМЕР_6 та з цього часу проходив військову службу, про ще є відповідні відмітки у військовому квитку підозрюваного, з 13.08.2023 по 02.09.2023 він проходив навчання у Франції, як мобілізований, тому вважає підозру, вручену її підзахисному необґрунтованою. Крім того, зазначила, що відповідно до військового квитка підозрюваного у 2015-2016 роках він проходив військову службу в АТО, був демобілізований, після цього проходив повторну військово-лікарську комісію для вирішення питання подальшої служби, однак запропонований йому контракт він не підписав, а коли йому надали для огляду слідством копію цього контракту, то він вказав на те, що підпис у ньому йому не належить, такий контракт він не підписував. А тому, вважає, що пред`явлена її підзахисному підозра стосується самовільного залишення військової частини зовсім в інший час і не є предметом дослідження у цьому кримінальному провадженні. Звернула увагу на те, що особа з травня 2023 року була мобілізована, у червні 2023 року зарахована до конкретної військової частини, у серпні-вересні 2023 року проходила навчання за кордоном, приступила до військової служби, а тому є неможливим, щоб до листопада 2024 року така особа вважалася такою, що самовільно залишила військову частину. Повідомлення та висновок датовані 2020 роком, а у даному повідомленні про підозру зазначається, що самовільно залишив частину у 2016 році, що було достатнім часом для встановлення місцезнаходження особи. Просила відмовити у задоволенні клопотання.

Підозрюваний підтвердив дійсність обставин, зазначених захисником. Крім цього, пояснив, що його місце проживання зареєстроване у м. Мелітополі, коли його затримали, то він проживав у с. Коблево у свояка, у будинку своєї тещі, яка померла у 2022 році, з дружиною вони розійшлися дві місяці тому, вона створила іншу сім`ю. Щодо обставин правопорушення пояснив, що в 2015-2016 роках служив в АТО, отримав 5 контузій, після обмороження ніг проходив повторну військово-лікарську комісію, хотів у подальшому підписати контракт для служби в м. Очаків, щоб було ближче додому, йому підготували для підпису контракт, однак з`ясувалося, що в іншу частину, а не туди, де бажав служити за контрактом, тому він зателефонував у військкомат і повідомив, що підписувати цей контракт не буде, і він вважав, що на цьому питання його військової служби було закрите. У подальшому зимою 2023 року йому було вручено повістку для проходження служби у військовій частині НОМЕР_5 , він пройшов комісію і був розподілений у військову частину НОМЕР_6 , і з того часу проходив навчання і службу згідно зі статутом Збройних Сил України. Щодо нібито підписаного ним контракту повідомив, що про нього дізнався вже під час вручення йому повідомлення про підозру у військовій частині в АДРЕСА_1 , там пояснив, що контракт не підписував, підпис у контракті не його, викликали юриста з військової частини і він пояснив, що якщо підпис на контракті не належить йому, то необхідно призначати почеркознавчу експертизу, після чого його перевели служити у м. Харків, у подальшому він проходив лікування у м. Кривому Розі. Не згоден із клопотанням, просив відмовити у його задоволенні.

Мотивація суду:

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

З урахуванням можливості застосування запобіжного заходу тільки при наявності обґрунтованої підозри, то перш за все підлягає встановленню обґрунтованість підозри.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділенням Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000484 від 21.07.2020 за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України. За версією органу досудового розслідування солдат ОСОБА_4 в період з 05 жовтня 2016 року по 07 листопада 2024 року, без поважних причин обов`язки військової служби не виконував, до місця служби чи до військової частини безпідставно не прибував, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та за час відсутності на службі не вживав жодних заходів для з`явлення до місця служби, у військову частину, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління, за наявності реальної можливості для цього. При цьому, солдат ОСОБА_4 , документів, на підтвердження поважності та законності відсутності на військовій службі командуванню військової частини НОМЕР_1 (до 2018 року військова частина НОМЕР_2 ) та до слідчого відділення Херсонського районного управління поліції ГУНП в Херсонській області не надав. За викладених вище обставин, ОСОБА_4 підозрюється у тому, що він будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, проходячи її в посаді водія 2 розвідувального відділення взводу спостереження та технічних засобів розвідки розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 (до 2018 року військова частина НОМЕР_2 ) у військовому званні «солдат», в умовах особливого періоду, 5 жовтня 2016 року самовільно залишив місце дислокації військової частини НОМЕР_1 (до 2018 року військова частина НОМЕР_2 ) у АДРЕСА_1 та, як наслідок, ухилявся від проходження військової служби до 07 листопада 2024 року, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Згідно змісту пред`явленої підозри, ОСОБА_4 ухилявся від проходження військової служби 05 жовтня 2016 року по 07 листопада 2024 року, яку мав проходити згідно контракту, укладеного 05.10.2016. В матеріалах клопотання міститься копія вказаного контракту, яка містить підписи ОСОБА_4 та командира військової частини НОМЕР_7 , проте ОСОБА_4 заперечує підписання вказаного контракту, стверджує, що підпис на наданій копії контракту йому не належить, до того ж цей контракт не містить дати підписання, та згідно його умов укладено на 6 (шість) місяців. За вказаних обставин період самовільного залишення особою військової частини з 05 жовтня 2016 року по 07 листопада 2024 року, що ставиться в провину ОСОБА_4 , є вкрай сумнівним. На користь сумнівності періоду самовільного залишення військової частини свідчать і інші факти. Так, згідно записів у військовому квитку ОСОБА_4 останній проходив навчання з 11.08.2023 по 09.09.2023 у Франції. Крім того, ОСОБА_4 та його захисником порушено питання про відсутність його підпису у вказаному контракті, що має вирішуватися під час проведення досудового розслідування.

Прокурором вказані обставини під час розгляду клопотання спростовані не були.

Оцінивши вказані докази в їх сукупності з доводами клопотання та учасників судового засідання, не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_4 , виходячи з наданих матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про необґрунтованість підозри на даному етапі досудового розслідування у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин за ч.4 ст.407 КК України.

Оскільки слідчий суддя дійшла висновку про необґрунтованість підозри, питання про наявність ризиків у даному кримінальному провадженні, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, не підлягає з`ясуванню, а клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.132, 177, 178, 179, 183, 184, ч.2 ст.376 КПК України, слідчий суддя,

постановила:

Відмовити заступнику начальника СВ Херсонського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області ОСОБА_6 у задоволенні клопотання про застосування підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Звільнити підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти у залі суду.

Ухвала слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1