УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 486/1075/25

Провадження № 1-кс/486/227/2025

10 червня 2025 року Південноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м.Південноукраїнську Миколаївської області клопотання начальника Южноукраїнського відділу Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000190, внесеному 10.06.2025 року до ЄРДР, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

10.06.2025 року до суду надійшло клопотання начальника Южноукраїнського відділу Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000190, внесеному 10.06.2025 року до ЄРДР, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, про арешт майна.

Клопотання мотивоване тим, що СВ відділення поліції № 3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадженні за №0000190 від 10.06.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що 09.06.2025 року до відділення поліції №3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області надійшла заява від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що невідома особа, 08.06.2025 року, близько 02:30 год. таємно, в умовах воєнного стану, перебуваючи в парку, що розташований навпроти ПК «Енергетик», що розташований по проспекту Незалежності в м. Південноукраїнськ, Миколаївської області, вчинила крадіжку належного йому мобільного телефону марки «POCO x7 Pro» imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , з встановленими сім-картками операторів «Водафон» НОМЕР_3 ? та «Лайфсел» НОМЕР_4 ?, вартістю 19000 грн., після чого в період часу з 02:54 год. по 08:02 год. того ж дня, використовуючи мобільний телефон, здійснила крадіжку грошових коштів з банківських карток АТ «ПУМБ» НОМЕР_5 та «Монобанк» № НОМЕР_6 , на загальну суму яка встановлюється.

10.06.2025 року під час проведення огляду речі було вилучено мобільний телефон марки «POCO», моделі «X7 Pro (2412DPC0AG)», ІМЕІ: НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , серійний номер НОМЕР_9 , з чохлом до нього, який поміщено до сейф пакету №NPU 1112803.

10.06.2025 року старшим слідчим СВ відділення поліції № 3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області вилучені матеріальні об`єкти визнанні речовими доказами.

Зазначає, що наявні всі законні підстави для накладення арешту на вилучене майно з метою збереження їх, як речових доказів, оскільки незастосування арешту на майно може призвести до його приховування, зникнення, втрати, відчуження майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Окрім цього, майно має сліди злочину, які можуть бути використані, як докази під час проведення досудового розслідування, а також для проведення необхідних судових експертиз.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив про його задоволення.

Власник майна у судове засідання не з`явився, заяв чи клопотань від останнього не надходило до суду.

Дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, заслухавши прокурора, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання. Клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення внесенні до ЄРДР за №0000190 від 10.06.2025 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

10.06.2025 року під час огляду речі було оглянуто мобільний телефон марки «POCO», моделі «X7 Pro (2412DPC0AG)», ІМЕІ: НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , серійний номер НОМЕР_9 , з чохлом до нього, який після огляду поміщено до сейф пакету №NPU 1112803,

10.06.2025 року слідчим СВ відділення поліції № 3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області вилучені матеріальні об`єкт, який, в подальшому, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Прокурор посилається на те, що незастосування арешту на майно може призвести до його приховування, зникнення, втрати, відчуження майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Частиною 1 ст. 172 КПК України передбачено, що клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

З огляду на встановлені законом стислі строки розгляду клопотання про арешт майна, та враховуючи, що неявка власника майна не перешкоджає розглядові клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про можливість розгляду даного клопотання без участі власника майна ОСОБА_5 .

Згідно ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ч. 1 ст. 167 КПК України визначено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони відшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди.

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, тобто є речовим доказом.

Так, ч. 1 ст. 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що надані прокурором матеріали містять достатньо розумних підстав і підозр вважати, що вилучені в ході огляду речі можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що вказує на їх відповідність критеріям ст. 98 КПК України, а відтак вважає, що стороною обвинувачення доведено ті обставини, що вказане майно має ознаки речових доказів. Незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

У силу ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України повинно вилучатися, арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

У даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вищевказане майно відповідає критеріям визначеним у ст. 98 КПК України (тобто є речовими доказами), а тому арешт на це майно слідчим суддею накладається обґрунтовано, за наявності для цього достатніх правових підстав.

Арешт майна з підстав передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд із забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

При цьому слід зауважити, що до завдань суду на даному етапі провадження не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження. Його завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та, які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про арешт майна.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання начальника Южноукраїнського відділу Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000190, внесеному 10.06.2025 року до ЄРДР, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, про арешт майна, - задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні за №0000190 від 10.06.2025 року, розпочате за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, на вилучений під час огляду речі 10.06.2025 року мобільний телефон марки «POCO», моделі «X7 Pro (2412DPC0AG)», ІМЕІ: НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , серійний номер НОМЕР_9 , з чохлом до нього, який поміщено до сейф пакету №NPU 1112803, із забороною користування та розпорядження вказаним майном, та залишити його на зберіганні у Відділенні поліції № 3 Вознесенського районного управління Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, з метою позбавлення можливості його приховування, зникнення, втрати та відчуження вказаного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню прокурором.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Південноукраїнського

міського суду ОСОБА_1