Справа № 643/6073/25
Провадження № 1-кп/643/809/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2025 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження,внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000282 від 08.04.2024, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, який офіційно не працевлаштований, не одружений, має на утриманні малолітню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше судимий, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України

ВСТАНОВИВ

Відповідно до обвинувального акту, 08.04.2024 близько 04:00 години, точний час в ході досудового розслідування встановити не виявилося можливим, ОСОБА_4 , перебуваючи біля будинку 69, розташованого по проспекту Ювілейному у місті Харкові, помітив раніше йому незнайомого ОСОБА_6 , який тримав у руці мобільний телефон марки Xiaomi Redmi 1A 2/32 Gb у корпусі чорного кольору.

В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний прямий умисел, направлений на заволодіння мобільним телефоном, що належить ОСОБА_6 , шляхом обману. Надалі ОСОБА_4 , маючи злочинний протиправний умисел, направлений на заволодіння мобільним телефоном ОСОБА_6 шляхом обману, під приводом надання мобільного телефону для користування, вирішив попросити у ОСОБА_6 мобільний телефон, який належить останньому. Після цього, ОСОБА_4 , знаючи, що у користуванні ОСОБА_6 є мобільний телефон, діючи умисно, повторно, з прямим злочинним умислом, направленим на заволодіння чужим майном шляхом обману останнього, переслідуючи при цьому корисливий мотив, усвідомлюючи суспільно - небезпечних характер свого діяння, з метою незаконного збагачення, попрохав надати йому вказаний мобільний телефон нібито для здійснення дзвінка.

У свою чергу ОСОБА_6 , довіряючи ОСОБА_4 та не підозрюючи про злочинний намір та обман з його сторони, погодивсь на пропозицію останнього і добровільно надав йому свій мобільний телефон ТМ Xiaomi Redmi 1A у корпусі чорного кольору, оперативна пам`ять 2/32 Gb, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 .

Взявши вищевказаний мобільний телефон, ОСОБА_4 в той час, як ОСОБА_6 відволікся та не помічав його дії, пішов у невідомому напрямку та, реалізуючи злочинний протиправний умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном шляхом обману та не маючи намірів щодо повернення мобільного телефону, що належить ОСОБА_6 , з місця вчинення кримінального правопорушення зник і розпорядився вищевказаним мобільним телефоном на власний розсуд, чим довів свій злочинний намір до кінця та обернув викрадений мобільний телефон на власну користь.

Таким чином ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 2218 гривень 30 копійок.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майно шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

У судовому засіданні прокурор заявила клопотання про закриття кримінального провадження на підставі пункту 4-1 частини першої статті 284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Обвинувачений також просив закрити кримінальне провадження.

Розглянувши заявлені клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, суд керується таким.

Під час судового розгляду кримінального провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, встановлено, що Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набрав чинності 9 серпня 2024 року, внесено зміни до ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення «Дрібне викрадення чужого майна», згідно яких частиною 1 передбачена адміністративна відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а також згідно частини 2 - за дії, передбачені частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Таким чином, за діяння, вчинене обвинуваченим, на даний час передбачена адміністративна відповідальність.

За загальним правилом, закріпленим у частині 1 статті 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності. У даному випадку зміни, внесені до ст. 51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна» Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX, покращують становище обвинуваченого.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Згідно з пунктом 4-1 частини першої статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 479-2 КПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 479-2 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Ураховуючи, що обвинувачений надав згоду на закриття кримінального провадження з підстави втрати чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд закриває кримінальне провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Питання про долю речових доказів і документів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 284, 369-372, 395, 479-2 КПК України

УХВАЛИВ

Закрити кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000282 від 08.04.2024, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Процесуальні витрати на проведення експертизи в розмірі 2271,84 грн. - віднести на рахунок держави.

Скасувати арешт, накладений згідно з ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 24.04.2024 року на мобільний телефон ТМ «Xiaomi Redmi 1А» 2/32 Gb imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 без сім-карт.

Речовий доказ, а саме мобільний телефон ТМ «Xiaomi Redmi 1А» 2/32 Gb imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 без сім-карт, переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 - вважати повернутим законному володільцю.

Речовий доказ, а саме сім-карту оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» з номером НОМЕР_3 , передану на відповідальне зберігання ОСОБА_4 - вважати повернутим законному володільцю.

Речові докази, а саме DVD-R-диски - зберігати в матеріалах досудового розслідування.

Документи, приєднані до матеріалів кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення, а для ОСОБА_4 - протягом семи днів з моменту вручення йому копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала суду не набрала законної сили.

Повний текст ухвали буде проголошено в приміщенні Московського районного суду м. Харкова 22.04.2025 року о 16-45 год.

Суддя ОСОБА_1