Провадження №1-кп/447/246/25
Справа №447/2409/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.09.2025 Миколаївський районний суд Львівської області у складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду у м. Миколаїв Львівської області матеріали кримінального провадження №0000309, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.06.2025, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Чемерівці, Чемеровецького району Хмельницької області, українця, громадянина України, з вищою освітою, військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 , раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України,

прокурор ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

Згідно із ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров?я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» правоохоронні органи органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, Бюро економічної безпеки України, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Статтями 1, 13, 23 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що національна поліція України (поліція) це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. У складі поліції функціонують, зокрема, кримінальна поліція, органи досудового розслідування. Поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює досудове розслідування кримінальних правопорушень у межах визначеної підслідності.

Згідно з ч.1, 6, 7 ст. 62 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський під час виконання покладених на поліцію повноважень є представником держави. Втручання у діяльність поліцейського, перешкоджання виконанню ним відповідних повноважень, невиконання законних вимог поліцейського, будь-які інші протиправні дії стосовно поліцейського мають наслідком відповідальність відповідно до закону. Правопорушення щодо поліцейського або особи, звільненої зі служби в поліції, її близьких родичів, вчинені у зв`язку з його попередньою службовою діяльністю, мають наслідком відповідальність відповідно до закону.

Наказом начальника ГУНП у Львівській області №479/ос від 25.10.2023 сержанта поліції ОСОБА_6 призначено на посаду поліцейського сектору реагування патрульної поліції ВП №2 Стрийського районного управління поліції Головного управління Національної поліції.

Відповідно до ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки.

Відповідно до ст. 4 Дисциплінарного статут Збройних Сил України, військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Проте, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 , у порушення вимог вищевказаного законодавства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, посягнув на здоров`я працівника Національної поліції, а також на авторитет Національної поліції, як органу державної влади за наступних обставин.

Так, 13.06.2025 поліцейський сектору реагування патрульної поліції ВП №2 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області сержант поліції ОСОБА_6 , спільно із інспектором сектору реагування патрульної поліції ВП №2 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_7 , перебували на зміні відповідно до графіку чергувань затвердженого начальником ВП та даних у книзі нарядів ВП №2 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області у складі екіпажу «МАК -102» на службовому автомобілі марки «Skoda Rapid» «14-1319» та здійснювали патрулювання у визначеній зоні оперативного реагування.

О 15:10 год. вказані працівники, виявили нестачу бланкової продукції, через що, будучи у форменому одязі, під час виконання своїх службових обов`язків, прибули на службовому автомобілі у ВП №2 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області за адресою: пл. Ринок, 9, м. Миколаїв, Стрийського району Львівської області. Вийшовши із автомобіля, вищевказані працівники почали рухатись у сторону входу у відділення поліції, та при підході до приміщення, виявили візуально знайомого громадянина ОСОБА_3 , який перебував, згідно з ІКС ІНП, в активному розшуку категорії «Дезертир СЗЧ». Підійшовши до вказаної особи, інспектор СРПП ВП №2 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області старший лейтенант поліції ОСОБА_7 , висловив усну вимогу ОСОБА_3 щодо необхідності пред`явлення його особистих документів, з метою встановлення його особи, на що останній відмовився надати свої особисті документи. ОСОБА_7 повторно висловив даному громадянину зазначену вимогу, на що останній повторно відмовився. Після цього ОСОБА_7 запропонував даній особі добровільно пройти у відділення поліції з метою встановлення його особистих даних, однак вказана особа повторно відмовилась. ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_3 , що у випадку ненадання його особистих даних, його буде затримано у зв`язку із невиконанням законної вимоги працівника поліції. ОСОБА_3 знову проігнорував висловлену поліцейським вимогу та сказав, що такі дані не надасть. Після вказаних дій ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_3 , що його офіційно затримано у зв`язку із невиконанням законної вимоги працівника поліції та запропонував добровільно пройти у відділення для складання протоколу та встановлення даних, а у випадку невиконання зазначених вимог до нього буде застосовано фізичну силу відповідно до ст. 44 Закону України «Про Національну поліцію України». ОСОБА_3 знову ж повторно ніяк не відреагував на закону вимогу поліцейського, та ОСОБА_7 разом із ОСОБА_6 почали застосування фізичної сили з метою затримання чоловіка.

Так, 13.06.2025 близько 15:20 год. лейтенант ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: пл. Ринок, 9, м. Миколаїв, Стрийського району Львівської області, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, під час адміністративного затримання та застосування відносно нього фізичної сили і спеціального засобу «кайданки», вчинив активну протидію опір працівникам правоохоронного органу під час виконання ними службових обов`язків, у ході якого відчуваючи сильну фізичну біль, яку йому заподіювали поліцейські, ненавмисно вкусив за передпліччя правої руки поліцейського відділу реагування патрульної поліції ВП №2 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області сержанта поліції ОСОБА_6 , спричинивши останньому поверхневі рани на руці, які відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив опір працівникам правоохоронного органу під час виконання ними службових обов?язків, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 342 КК України.

01.09.2025 прокурор подав до суду угоду про визнання винуватості, укладена 01.09.2025 між прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участі захисника ОСОБА_5 .

В угоді про визнання винуватості сторони виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 342 КК України, які ніким не оспорюються, зазначили істотні для даного кримінального провадження обставини. Згідно угоди про визнання винуватості ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість у зазначеному кримінальному правопорушенні, погодився на визначене покарання, узгоджене сторонами угоди.

Під час укладення угоди про визнання винуватості сторони узгодили міру покарання ОСОБА_3 за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 342 КК України, у виді штрафу у розмірі 1 (однієї) тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Угодою передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, прийняти рішення про затвердження угоди про визнання винуватості.

У підготовчому судовому засіданні прокурор вказав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила, встановлені КПК України та КК України, просив угоду затвердити та призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.

Крім того, прокурор у судовому засіданні долучив письмову згоду потерпілого ОСОБА_6 на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

Обвинувачений ОСОБА_9 просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між ним і прокурором за участю захисника, та призначити узгоджену міру покарання, при цьому визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому злочині, передбаченого ч. 1 ст. 342 КК України, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 не заперечила щодо затвердження угоди про визнання винуватості.

Заслухавши думку сторін судового провадження, які підтримали угоду про визнання винуватості, розглянувши матеріали кримінального провадження, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно п. 1 ч. 4, ч. 5 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією).

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Дії обвинуваченого обґрунтовано кваліфіковані за ч. 1 ст. 342 КК України. Обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні визнає повністю.

Сторони розуміють наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості. Обвинувачений розуміє характер обвинувачення та вид покарання, яке буде йому призначене.

Укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Угода про визнання винуватості відповідає вимогам, встановленим КПК України та не порушує права, свободи чи інтереси сторін кримінального провадження або інших осіб.

Покарання визначене в угоді про визнання винуватості відповідає вимогам КК України.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов висновку про доцільність затвердження угоди про визнання винуватості.

Відповідно до постанови слідчого СВ ВП №2 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 13.06.2025, цифровий оптичний диск з маркувальним позначенням «DVD-R MEDIA», на якому містяться відеозаписи з нагрудних бодікамер працівників СРПП ВП №2 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області за 13.06.2025 у період з початку спілкування з ОСОБА_3 по період здійснення адміністративного затримання, визнано речовим доказом та постановлено зберігати при матеріалах кримінального провадження у паперовому конверті.

Згідно з постановою слідчого СВ ВП №2 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 13.06.2025, цифровий оптичний диск з маркувальним позначенням «DVD-R MEDIA», на якому містяться відеозаписи з прилеглої території та самого приміщення ВП №2 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області за 13.06.2025 у період з початку спілкування з ОСОБА_3 по період здійснення адміністративного затримання, визнано речовим доказом та постановлено зберігати при матеріалах кримінального провадження у паперовому конверті.

Враховуючи вимоги ст. 100 КПК України, вказані вище речовий докази, а саме диски слід залишити при матеріалах кримінального провадження.

Постановою слідчого СВ ВП №2 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 13.06.2025, кофту, у яку 13.06.2025 був одягнений потерпілий ОСОБА_6 під час здійснення ним адміністративного затримання ОСОБА_3 , яка поміщена у паперовий конверт та опечатана, визнано речовим доказом та передано на зберігання поліцейському з обліку та збереження речових доказів і озброєння ВП №2 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області, відповідно до квитанції (номер книги обліку речових доказів: 317, порядковий номер 952).

Відповідно до ст. 100 КПК України, наведений вище речовий доказ належить повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. Судових витрат не понесено.

Керуючись ст. 314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд,

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 01.09.2025 між прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участі захисника ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №0000309, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.06.2025.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 342 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Речові докази по справі, а саме:

- цифровий оптичний диск з маркувальним позначенням «DVD-R MEDIA», на якому містяться відеозаписи з нагрудних бодікамер працівників СРПП ВП №2 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області за 13.06.2025 у період з початку спілкування з ОСОБА_3 по період здійснення адміністративного затримання залишити при матеріалах кримінального провадження;

- цифровий оптичний диск з маркувальним позначенням «DVD-R MEDIA», на якому містяться відеозаписи з прилеглої території та самого приміщення ВП №2 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області за 13.06.2025 у період з початку спілкування з ОСОБА_3 по період здійснення адміністративного затримання залишити при матеріалах кримінального провадження;

- кофту, у яку 13.06.2025 був одягнений потерпілий ОСОБА_6 під час здійснення ним адміністративного затримання ОСОБА_3 , яка поміщена у паперовий конверт та опечатана, передана на зберігання поліцейському з обліку та збереження речових доказів і озброєння ВП №2 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області, відповідно до квитанції (номер книги обліку речових доказів: 317, порядковий номер 952) повернути потерпілому ОСОБА_6 .

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Вирок на підставі угоди може бути оскаржений у порядку передбаченому ст. 394 КПК України. Вирок суду набирає законної сили після закінчення встановленого законом строку на апеляційне оскарження.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1