УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2025 р. Справа № 597/937/25

Слідчий суддя Заліщицького районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого СВ ВП №4 (м.Заліщики) Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Заліщики, клопотання старшого слідчого СВ ВП №4 (м.Заліщики) Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області, капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Бучацької окружної прокуратури ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні №0000077 від 19.05.2025 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, з середньою освітою, в порядку ст.89 КК України не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,-

встановив:

У провадженні СВ відділення поліції №4 (м.Заліщики) Чортківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000077 від 19.05.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

В межах цього кримінального провадження старший слідчий СВ ВП №4 (м.Заліщики) Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області капітан поліції ОСОБА_4 , звернувся із клопотанням, в якому зазначає, що 19 травня 2025 року в нічний час у ОСОБА_8 , я?ий перебував у приміщенні ?вартири № 3, що за адресою: вулиця Соломії Крушельниць?ої, 21, місто Заліщи?и Чорт?івсь?ого району Тернопільсь?ої області, під час раптово вини?лих неприязних відносин на ґрунті ревнощів зі своєю співмеш?ан?ою ОСОБА_9 , виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних уш?оджень ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_10 , 19.05.2025, приблизно о 02 год. 00 хв., перебуваючи у приміщенні ?вартири №3, що за адресою: вулиця Соломії Крушельниць?ої, 21, місто Заліщи?и Чорт?івсь?ого району Тернопільсь?ої області, розуміючи та даючи звіт своїм діям та ?еруючи ними, знаючи про те, що здоров`я та життя будь-я?ої людини рівною мірою охороняється за?оном і протиправне посягання на нього є ?римінально ?араним, діючи цілеспрямовано та рішуче, в порушення вимог За?ону У?раїни «Про запобігання та протидію домашньому насильству», з мотивів особистої неприязні, усвідомлюючи суспільно небезпечний хара?тер своїх дій, передбачаючи їхні суспільно небезпечні наслід?и та бажаючи їхнього настання, підійшов до ОСОБА_9 , я?а перебувала в одній із ?імнат вищев?азаної ?вартири, та почав умисно наносити ?ула?ами ру?, стопами ніг, а та?ож металевою ?риш?ою, численні удари по тілі потерпілої ОСОБА_9 . Та?, ОСОБА_10 наніс один удар металічною ?риш?ою в ділян?у обличчя потерпілої ОСОБА_9 , ?іль?а ударів ?ула?ами ру? та стопами ніг в ділян?у попере?а, хребта, ?іль?а ударів ?ула?ами ру? в ділян?у грудей, голови (по обличчі та по потилиці), ?іль?а ударів ?ула?ами ру? по ру?ах та ногах потерпілої ОСОБА_9 .

Своїми умисними діями ОСОБА_10 спричинив ОСОБА_9 наступні тілесні уш?одження: за?рита травма грудей з переломами 3,4,5,6 лівих і 2,3,4 правих ребер (перелом 4 лівого ребра по двох анатомічних лініях), з уш?одженням лівої легені, явищами лівостороннього пневмогемотора?су (с?упчення повітря і ?рові в плевральній порожнині) та підш?ірної емфіземи (наявністю повітря) м`я?их т?анин лівої половини грудей, що привело до ателе?татичних змін лівої легені, зміщення органів середостіння вправо та розвит?у гострої недостатності дихання (підш?ірна емфізема зліва, ослаблене дихання зліва, притуплення пер?уторного зву?у над нижніми відділами легень, аус?ультативно жорст?е дихання, тахіпное частота дихальних рухів при поступленні в лі?арню 21-22 за хвилину); за?рита черепно-моз?ова травма із забоєм головного моз?у лег?ого ступеня та ?рововиливами під м`я?у моз?ову оболон?у лобних часто? обох пів?уль головного моз?у, за?ритий перелом ?істо? носа із незначним зміщенням ?іст?ових улам?ів, численні синці на обличчі, волосистій частині голови, обох вушних ра?овинах, на грудях, ру?ах та ногах.

За?рита травма грудей з переломами 3, 4, 5, 6 лівих і 2, 3, 4 правих ребер (перелом 4 лівого ребра по двох анатомічних лініях), з уш?одженням лівої легені, явищами лівостороннього пневмогемотора?су (с?упчення повітря і ?рові в плевральній порожнині) та підш?ірної емфіземи (наявністю повітря) м`я?их т?анин лівої половини грудей, що привело до ателе?татичних змін лівої легені, зміщення органів середостіння вправо та розвит?у гострої недостатності дихання (підш?ірна емфізема зліва, ослаблене дихання зліва, притуплення пер?уторного зву?у над нижніми відділами легень, аус?ультативно жорст?е дихання, тахіпное - частота дихальних рухів при поступленні в лі?арню 21-22 за хвилину) за озна?ою небезпе?и для життя в момент заподіяння, відноситься до тяж?их тілесних уш?оджень.

19 травня 2025 ро?у о 16:40 годин за підозрою у вчиненні вище в?азаного злочину ОСОБА_11 затримано.

20 травня 2025 ро?у ОСОБА_11 повідомлено про підозру у вчиненні ?римінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК У?раїни за озна?ами: умисного тяж?ого тілесного уш?одження, тобто умисне тілесне уш?одження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

09 липня 2025 ро?у ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, за ч.1 ст.121 КК У?раїни, за озна?ами: умисного тяж?ого тілесного уш?одження, тобто умисне тілесне уш?одження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

На підставі ухвали слідчого судді Заліщиць?ого районного суд Тернопільсь?ої області від 21 травня 2025 ро?у, стосовно ОСОБА_12 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, терміном до 17.07.2025 року.

На даний час виникла необхідність у продовженні строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 на 30 днів, оскільки по даному провадженні досудове слідство завершене, а тому потрібно виконати вимоги ст.290 КПК України, ознайомити з матеріалами кримінального провадження потерпілу, підозрюваного, скласти обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування.

Виконання вказаних слідчих та процесуальних дій необхідне для забезпечення прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожен, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. Провести вказані слідчі дії у передбачений законом строк не представилось можливим у зв`язку із проведенням значної кількості невідкладних слідчих дій для встановлення обставин вчинення злочину.

З врахуванням вищенаведеного, а також враховуючи наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 Кримінального процесуального кодексу України, з метою забезпечення належної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 та виконання ним процесуальних обов`язків, старший слідчий просить продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 на 30 діб.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та старший слідчий ОСОБА_4 клопотання підтримують, просять його задовольнити з мотивів, наведених в тексті клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 при розгляді клопотання покладаються на думку суду.

Слідчий суддя, заслухавши думки сторін кримінального провадження, дослідивши надані матеріали, приходить до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ відділення поліції №4 (м.Заліщики) Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000077 від 19 травня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

20 травня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, тобто умисного тяж?ого тілесного уш?одження, тобто умисне тілесне уш?одження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

21 травня 2025 року на підставі ухвали слідчого судді Заліщиць?ого районного суд Тернопільсь?ої області, стосовно ОСОБА_12 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, терміном до 17.07.2025 року.

Згідно ч.3 ст.199 КПК України передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч.4 ст.199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог ч.1 ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, що підтверджується доданими до клопотання доказами, а саме: витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000077 від 19.05.2025 року; прото?олом прийняття заяви від ОСОБА_9 про ?римінальне правопорушення від 19 травня 2025 ро?у; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 19 травня 2025 ро?у; прото?олом допиту свід?а ОСОБА_14 від 19 травня 2025 року; прото?олом проведення слідчого е?сперименту з свід?ом ОСОБА_15 від 19 травня 2055 ро?у; повідомленням про підозру ОСОБА_5 від 20.05.2025 року; висновком експерта №79; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 від 20.06.2025 року; протоколом проведення слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_9 від 02.07.2025 року; протоколом огляду предмету від 08.07.2025 року; повідомленням про зміну раніше повідомленої підозри від 09.07.2025 року.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя вважає, що дані, які вказують на наявність обґрунтованої підозри, містяться у доданих до матеріалів клопотання доказах, та одночасно зазначає, що вказане було встановлено слідчим суддею при обранні щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R (80) 11 від 27.06.80 "Про взяття під варту до суду" зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Поряд з цим, у п.42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 року у справі "Михалкова та інші проти України" зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

У розумінні практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення, у сукупності з іншими обставинами, збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Зокрема, у справі "Ілійков проти Болгарії" від 26.07.2001, ЄСПЛ зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Обґрунтовуючи клопотання, старший слідчий за погодженням з прокурором вказав на те, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які на даний час не зменшилися, а саме, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, потерпілу ОСОБА_9 , вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Ризик того, що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, слідчий суддя оцінює в сукупності з обставинами цього кримінального провадження, а також враховує те, що підозрюваний ОСОБА_10 офіційно не працевлаштований, не має стій?их соціальних зав`яз?ів, на утриманні неповнолітніх дітей немає, проживає з потерпілою ОСОБА_9 , ос?іль?и будино?, в я?ому він проживав раніше в АДРЕСА_2 , пош?оджений внаслідо? пожежі, що унеможливлює в ньому проживання, у зв`яз?у із чим в нього відсутні переш?оди для того, щоб змінити своє місце проживання і виїхати за межі Чорт?івсь?ого району. ОСОБА_10 зухвало, не боячись осуду оточуючих та ?римінальної відповідальності вчинив умисний тяж?ий злочин проти життя та здоров`я особи, за я?ий за?оном передбачено безальтернативне по?арання у вигляді позбавлення волі на стро? від 5-ти до 8- ми ро?ів. У випад?у доведення винуватості ОСОБА_12 у с?оєнні даного ?римінального правопорушення існує ймовірність призначення найсуворішого виду ?римінального по?арання у виді позбавлення волі, а тому є достатні підстави вважати, що підозрюваний, з метою уни?нення відповідальності за с?оєне, буде намагатися переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а тому наявний ризи? передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК У?раїни.

Та?ож під час досудового розслідування встановлено наявність ризи?у передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК У?раїни - неза?онно впливати на свід?ів та потерпілу у даному ?римінальному провадженні.

Підозрюваний ОСОБА_10 проживає в м.Заліщи?и, знає усіх основних свід?ів вчинення кримінального правопорушення, зо?рема свід?ів ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , є співмеш?анцем потерпілої у ?римінальному провадженні. Подія безпосереднього вчинення ?римінального правопорушення відбулася в нічний час у домоволодінні потерпілої ОСОБА_9 , під час розпивання ал?огольних напоїв ?омпанією з трьох осіб, а саме: ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 . В ході раптової супереч?и ОСОБА_12 зі своєю співмеш?ан?ою потерпілою ОСОБА_9 , ОСОБА_10 наніс удар по голові потерпілій, після чого свідо? ОСОБА_17 словесно почав захищати потерпілу перед її ?ривдни?ом ОСОБА_18 . Разом з тим ОСОБА_10 , розізлившись на свід?а ОСОБА_13 взяв зі стола с?ляну пляш?у від горіл?и та розбив пляш?у об голову свід?а ОСОБА_13 , я?ий не втратив свідомість. Після цього, у присутності зазначеного свід?а ОСОБА_10 продовжив нанесення численної ?іль?ості ударів ру?ами по голові та тулубу своїй співмеш?анці потерпілій

ОСОБА_9 ?рім того, я? в?азала сама потерпіла ОСОБА_9 , під час спільного проживання ОСОБА_10 неодноразово вчиняв з нею ?онфлі?ти, спричиняв тілесні уш?одження, проте боячись за своє життя та здоров`я, а та?ож за життя та здоров`я свого сина, потерпіла не зверталася до правоохоронних органів.

Ризи? неза?онного впливу на свід?ів та потерпілу у ?римінальному провадженні полягає у процедурі отримання свідчень від та?их учасни?ів ?римінального процесу, а саме: спочат?у на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи про?урором, а після направлення обвинувального а?ту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.ч.1, 2 ст. 23, ст.224 КПК У?раїни). Суд може обґрунтовувати свої виснов?и лише на свідченнях, я?і він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у поряд?у, передбаченому статтею 225 КПК У?раїни, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення по?азаннями, наданими слідчому, про?урору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК У?раїни).

У даній справі ризи? впливу на свід?ів та потерпілу існує, позая? ?римінальне провадження перебуває на етапі досудового розслідування. Момент безпосереднього отримання судом свідчень від свід?ів і потерпілої та дослідження їх судом ще не настав, та? я? на даному етапі ще проводяться слідчі та процесуальні дії, я?і передують с?еруванню обвинувального а?ту до суду.

Ураховуючи наведене, фа?тичну поведін?у підозрюваного (агресивна поведін?а щодо свід?а та потерпілої, пов`язана із нанесенням тілесних уш?оджень) існує ризи?, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК У?раїни, неза?онного впливу на свід?ів та потерпілу у даному ?римінальному провадженні з метою їхнього заля?ування, схиляння до відмови від дачі по?азань, зміни по?азань на ?ористь підозрюваного.

Також, наявність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється (п.5 ч.1 ст.177 КПК України), оскільки ОСОБА_10 раніше притягувався до ?римінальної відповідальності за ч.2 ст. 296 КК У?раїни, а саме: виро?ом Заліщиць?ого районного суду від 20.07.2023 року засуджений до по?арання у виді обмеження волі тривалістю 1 рі?, зі встановленням на підставі ст.75 КК У?раїни іспитового стро?у тривалістю 1 рі?, та?ож 18.06.2025 року виро?ом Заліщиць?ого районного суду за ч.2 ст.345 КК У?раїни на підставі ч.1 ст.71 КК У?раїни до по?арання у виді 3 ро?ів позбавлення волі (виро? не набрав за?онної сили). Разом з тим, зважаючи на попередні фа?ти притягнення до ?римінальної відповідальності, ОСОБА_10 вчинив нове умисне ?римінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КК У?раїни. В?азані обставини дають підстави вважати, що ОСОБА_10 схильний до вчинення злочинів.

О?рім того, допитана під час досудового розслідування потерпіла ОСОБА_9 повідомила, що за час спільного проживання разом із нею ОСОБА_10 неодноразово вчиняв з нею ?онфлі?ти, спричиняв тілесні уш?одження, проте боячись за своє життя та здоров`я, а та?ож за життя та здоров`я свого сина, потерпіла не зверталася до правоохоронних органів. В?азала, що вона дуже боїться свого ?ривдни?а ОСОБА_11 , через те, що він може знову нанести їй тілесні уш?одження.

Син потерпілої ОСОБА_14 , повідомив, що іноді він міг залишитися переночувати в матері та ставав свід?ом того, я? його мати ОСОБА_9 та ОСОБА_19 сваряться, був свід?ом того, я? ОСОБА_19 наносить матері тілесні уш?одження, одна? мати не по?идала свого співмеш?анця, до правоохоронних органів не зверталася, та? я? боялася ОСОБА_20 .

Тому, наявний ризи? вчинення ОСОБА_5 іншого ?римінального правопорушення, а та?ож продовження ?римінального правопорушення (нанесення тілесних уш?оджень потерпілій), в я?ому підозрюється ОСОБА_19 , що є ризи?ом, передбаченим п.5 ч.1 ст.177 КПК У?раїни.

З огляду на доведення стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя, з урахуванням тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , характеру та обставин справи, особи підозрюваного, дійшов висновку, що заявлені стороною обвинувачення під час обрання підозрюваному запобіжного заходу ризики продовжують існувати та не зменшилися, що є підставою для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, при вирішенні цього питання слідчий суддя враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як зазначає Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини "Тейс проти Румунії", автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

На переконання слідчого судді, застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання існуючим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 , що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону та правовими позиціями ЄСПЛ.

Крім того, слідчий суддя приймає до уваги те, що для завершення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні необхідно виконати ряд процесуальних дій, зокрема, виконати вимоги ст.290 КПК України, ознайомити з матеріалами кримінального провадження потерпілу, підозрюваного, скласти обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування.

За таких обставин, клопотання сторони обвинувачення про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 підлягає задоволенню, оскільки слідчий суддя, враховуючи обґрунтованість наведених у клопотанні ризиків, вважає, що для їх запобігання застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім.

Слідчим суддею взято до уваги дані про особу підозрюваного, його соціальні зв`язки, тому за наявності прямо передбачених ст.177 КПК України ризиків у даному кримінальному провадженні, саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є найбільш прийнятним за вказаних умов, і навіть з урахуванням виключності такого заходу забезпечення кримінального провадження, він повністю відповідає, як вимогам КПК України, так і обставинам даного кримінального провадження.

При цьому, продовжений запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу та не суперечить позиції ЄСПЛ у справі Самойлович проти України (Samoylovichv. Ukraine, заява N 28969/04, від 16.05.2013), яка полягає в тому, що "у випадку особливої тривалості тримання під вартою особи, підстави для цього повинні бути виключно серйозними".

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин, беручи до уваги доводи сторони обвинувачення про необхідність виконати ряд процесуальних дій, зокрема, виконати вимоги ст.290 КПК України, ознайомити з матеріалами кримінального провадження потерпілу, підозрюваного, скласти обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування, оцінивши зміст долучених до клопотання матеріалів, слідчий суддя приходить до висновку, що продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою строком на 30 днів, є достатнім для виконання запланованих та розпочатих слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні.

Вказаний термін, на думку слідчого судді є об`єктивно необхідним та достатнім для виконання слідчих, процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень в даному кримінальному провадженні, та не суперечитиме вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у даному провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 290, 309, 372, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю та жителю АДРЕСА_1 , громадянину України, з середньою освітою, не працюючому, в порядку ст.89 КК України не судимому, на строк 30 (тридцять) днів, тобто до 08 серпня 2025 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 10.07.2025 року о 16 год. 50 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_21