Справа № 569/9281/25
УХВАЛА

07 липня 2025 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засідання в м.Рівне клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про скасування арешту майна,-

В С Т А Н О В И В:

До Рівненського міського суду з клопотання про скасування арешту майна звернувся адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що згідно ухвали Рівненського міського суду Рівненської області від 12 травня 2025 року, клопотання старшого слідчого в особливо важливих справам слідчого відділу Управління Служби безпеки України підполковника юстиції ОСОБА_6 , в якому підполковник просив накласти арешт на майно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а саме термінали мобільного зв`язку Iphone 11 ІМЕ11: НОМЕР_1 : ІМЕН2: 47168. сім карту з номером НОМЕР_2 (належить ОСОБА_4 ), Iphone 13 pro ІМЕ11: НОМЕР_3 : ІМЕ12: НОМЕР_4 . сім карту з номером НОМЕР_5 (належить ОСОБА_5 ) задоволено.

Приймаючи рішення, суд врахував, 06 травня 2025 року о 20 год 24 хв відбувся вибух в закинутій будівлі, що в АДРЕСА_1 в якій перебували працівники поліції. Вході досудового розслідування встановлено, що громадянами ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_7 можуть бути відомі обставини вказаного злочину. Тому за адресою їх проживання були вилучені речі, що визнані речовини доказами. Так, при обшуку за адресою: АДРЕСА_2 було вилучено речі, серед яких термінали мобільного зв`язку.

Право власності на вказане майно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 набуте у спосіб передбачений ЦК України.

З часу накладення арешту, а саме з 12 травня 2025 року підозра у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не пред`явлена, всі необхідні слідчі дії, як з особами та і з речовими доказами проведені.

Тим самим, при таких обставинах справи, станом на сьогодні, не можливо говорити про справедливий баланс між обов`язками інтересу суспільства та вимогами захисту права заявників на повагу до його власності.

Саме судове рішення від 15 квітня 2025 року, як правильне, яким встановлювався арешт майна, у цій ситуації, з часом втратило свою обґрунтованість в результаті зміни обставин, які правомірність такого арешту обґрунтовували.

Це у своїй сукупності указує на те, що на сьогодні втручання у права та свободи володільця майна єдиним посиланням на мету збереження майна, як речового доказу, обґрунтувати, як дійсну та необхідну міру, не можливо.

Так, арешт майна є триваючим втручанням у право власності, - а іноді і в право на особисте та сімейне життя, - тому рішення, навіть правильне, яке встановлює арешт майна, може з часом втратити свою обґрунтованість в результаті зміни обставин, які правомірність такого арешту обґрунтовували.

Це може потребувати зміни в режимі арешту майна і навіть його скасування

Адвокат ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився, однак подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, своє клопотання підтримала в повному обсязі та просила його задоволити.

Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Дослідивши надані матеріали кримінального провадження, слід прийти до висновку, що клопотання підлягає до задоволення частково.

Судом встановлено, що Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 12 травня 2025 року у справі № 569/9281/25 (провадження 1-кс/569/3713/25) накладено арешт на предмети, вилучені 07.05.2025 під час обшуку за адресою: АДРЕСА_2 - три пакетики з полімерного матеріалу із залишками речовини зеленого кольору невідомого походження, скляний пристрій для куріння (бульбулятор), термінали мобільного зв`язку Iphone 11 IMEI1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ2: НОМЕР_6 , сім картка з номером НОМЕР_2 (належить ОСОБА_4 ), Iphone 13 pro ІМЕІ1: НОМЕР_3 ; ІМЕІ2: НОМЕР_4 , сім картка з номером НОМЕР_7 (належить ОСОБА_5 ); Motorola ІМЕІ1: НОМЕР_8 ; ІМЕІ2: НОМЕР_9 , сім картка з номером НОМЕР_5 (належить ОСОБА_7 ), з метою збереження речових доказів.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до частини першої статті 174 Кримінального процесуального кодексу України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як встановлено в судовому засіданні, що на даний час підозра у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не пред`явлена, всі необхідні слідчі дії, як з особами та і з речовими доказами проведені.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінально-процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява 31107/96, п. 58). Вимога, щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994рр.; справа «Кушог проти Болгарії» від 10 травня 2007р.).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982р. у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986р. у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

У рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях в тому числі щодо України констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов"язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановления нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами ( див. п. 46 рішення у справі " Устименко проти України", п.п. 51,52 рішення у справі" Рябих проти Росії", п. 31 рішення у справі " Марушин проти Росії", п. 61 рішення у справі "Брумареску проти Румунії").

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до конвенції є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому (41 L1 постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (рішення у справах Sperrong and Lonnroth v Sweden» від 23.09,82, «новоселецький проти України» від 11.03.2003, «Федоренко проти України» від 1.06.2006).

Відповідно до положень статті 64-2 КПК України, третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи.

Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

У свою чергу, право власності в Україні охороняється законом, держава забезпечує стабільність правовідносин власності.

Згідно вимог статті 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Таким чином, необхідність скасування накладеного арешту майна обумовлені такими обставинами як невідповідність майна, на яке накладено арешт, критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, та (або) накладення арешту на майно особи, яка у кримінальному провадженні не має процесуального статусу підозрюваного або обвинуваченого, не належить до осіб, які в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого, тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З урахуванням викладеного, в цілях не порушення гарантованого права власності особи, слідчий суддя приходить до переконання, що необхідності в подальшій дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна не має, а тому клопотання підлягає до задоволення частково.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 170, 171,174 КПК України, -

УХВАЛИВ :

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про скасування арешту майна задоволити частково.

Скасувати арешт майна в частині накладення арешту з майна ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а саме термінали мобільного зв`язку Iphone 11 ІМЕ11: НОМЕР_1 : ІМЕН2: 47168 сім карту з номером НОМЕР_2 (належить ОСОБА_4 ), Iphone 13 pro ІМЕ11: НОМЕР_3 : ІМЕ12: НОМЕР_4 сім карту з номером НОМЕР_5 (належить ОСОБА_5 ).

Ухвала , відповідно до ст.309 КПК України, оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_10