Провадження № 1-кс/638/1836/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2025 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна по об`єднаному кримінальному провадженню № 0000142 від 12.02.2016 та № 0001138 від 09.03.2016 за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 190 ч. 3 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

18.06.2025 до Шевченківського районного суду м. Харкова надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту по об`єднаному кримінальному провадженню № 0000142 від 12.02.2016 та № 0001138 від 09.03.2016 за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 190 ч. 3 КК України.

Клопотання обгрунтовано тим, що ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 01.05.2015, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_4 , володіє квартирою АДРЕСА_1 . Їй стало відомо, що в межах проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0001138 від 09.03.2016 за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст.190 ч. 3 КК України, ухвалою слідчого судді Дзержинського райсуду м. Харкова від 11.03.2016 було накладено арешт на належну їй на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1 . Тому просить суд скасувати арешт щодо належного їй житлового приміщення, у зв`язку з відсутністю правових підстав для його продовження, оскільки ОСОБА_3 є добросовісним набувачем.

У судове засідання заявник ОСОБА_3 не прибула, про день, час та місце розгляду клопотання була повідомлена належним чином.

Уповноважені особи СВ ХРУП № 3 ГУНП в Х/О та Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова в судове засідання не прибули, про день, час та місце розгляду клопотання були повідомлені належним чином, про причини неявки слідчого суддю не повідомили, з клопотаннями про відкладення розгляду поданого клопотання до слідчого судді не звернулись.

Від начальника відділення СВ Харківського районного управління поліції №3 Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_5 на запит суду надійшло об`єднане кримінальне провадження №0000142.

При таких обставинах, слідчий суддя вважає можливим розглянути вказане клопотання ОСОБА_3 за відсутністю вищезазначених осіб, так як відповідно до приписів ч. 2 ст. 174 КПК України, їх неявка не є перешкодою для розгляду клопотання по - суті за наявними матеріалами, зважаючи на встановлені приписами КПК України строки розгляду клопотання.

Слідчий суддя вивчивши письмові матеріали, надані на підтвердження вказаного клопотання та витребувані матеріали об`єднаного кримінального провадження № 0000142 від 12.02.2016 та № 0001138 від 09.03.2016, вважає, що клопотання ОСОБА_3 є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відомості про вчинення кримінального правопорушення, за ознаками злочину, передбаченого ст. 190 ч. 3 КК України, внесені до ЄРДР, відповідно за № 0000142 від 12.02.2016 та за № 0001138 від 09.03.2016 за повідомлення ОСОБА_6 про заволодіння невідомими йому особами шахрайським шляхом належною йому квартирою АДРЕСА_1 . Зазначені кримінальні провадження були об`єднані під № 0000142 від 12.02.2016 постановою уповноваженого прокурора прокуратури Харківської області від 12.04.2016.

Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.03.2016 в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001138 від 09.03.2016 року накладено арешт на житлові приміщення квартири АДРЕСА_1 , шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди, стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження.

Відповідно до частини 1 статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

За правилами статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою, зокрема, забезпечення збереження речових доказів.

В цьому випадку, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Так, статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, вказане майно відповідає критеріям статті 98 КПК України, що само по собі є самостійною підставою для накладення на нього арешту.

Слідчим суддею арешт на майно було накладено саме з метою забезпечення збереження речового доказу.

При цьому, системний аналіз приписів КПК України свідчить про те, що майно, яке має ознаки речового доказу може вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстави передбаченої п. 1 частини 2 статті 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Натомість, заявником не доведено, що в застосуванні арешту майна відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як вбачається з ухвали слідчого судді Дзержинського райсуду м. Харкова від 11.03.2016, прийняття рішення щодо накладення арешту на вищезазначену квартиру, слідчим суддею мотивоване тим, що незастосування такого заходу може негативно вплинути на встановлення істини у кримінальному провадженні та встановлення кола осіб, причетних до скоєння кримінального правопорушення, та у разі неприйняття вказаного заходу можуть бути вжиті заходи та вчинені дії, направлені на його знищення, що істотно може ускладнити або взагалі унеможливити встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, призначення та проведення необхідних судових експертиз, зумовить труднощі чи неможливість виконання рішень суду в частині забезпечення цивільного позову чи перешкоджатиме встановленню істини внаслідок того, що таке майно може бути відчужене чи пошкоджене шляхом знищення, розібрання або реконструювання.

Досліджені у судовому засіданні матеріали об`єднаного кримінального провадження № 0000142 від 12.02.2016 та № 0001138 від 09.03.2016 свідчать про наявність у органа досудового розслідування підстав вважати щодо вчинення кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст.190 ч. 3 КК України, що потребує проведення відповідних передбачених приписами КПК України слідчих та процесуальних дій по кримінальному провадженню, а також застосування такого виду заходів забезпечення кримінального провадження, як арешт вищезазначеної квартири, яка в повній мірі відповідає критеріям визначеним приписами ст. 98 КПК України, що само по собі є самостійною підставою для накладення на неї арешту.

Крім того, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по-суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що їх сукупність, відповідно до приписів ст. 170 КПК України, є достатньою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно, яке відповідає критеріям, зазначеним в ст. 98 КПК України.

Приймаючи до уваги наведене, слідчий суддя вважає, що заявником ОСОБА_3 не доведено, що в застосуванні арешту майна - квартири, відпала потреба, або арешт накладено необґрунтовано.

При таких обставинах, враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що підстави для скасування арешту майна відсутні, а тому клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170-174, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна по об`єднаному кримінальному провадженню № 0000142 від 12.02.2016 та № 0001138 від 09.03.2016, за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 190 ч. 3 КК України, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1