Справа № 743/1368/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/559/25
Категорія - ч. 1 ст. 126-1 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000147 від 03 вересня 2024 року за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Чернігівської окружної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 22 квітня 2025 року щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кротинь, Ріпкинського району, Чернігівської області, громадянина України, освіта базова середня, пенсіонера, неодруженого, судимого: 28.02.2025 року Ріпкинським районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1700,00 грн, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126-1 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 22 квітня 2025 року ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.1261 КК України і призначено йому покарання у виді 2 (двох) років пробаційного нагляду.

На підставі ч.2 ст.59-1 КК України покладено на засудженого до пробаційного нагляду ОСОБА_9 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до ч. 1 ст. 71, ч.3 ст. 72 КК України, покарання призначене вироком Ріпкинським районним судом Чернігівської області від 28.02.2025 у виді штрафу у розмірі 1700 грн ухвалено виконувати самостійно.

Відповідно до ч.1 ст. 91-1 КК України застосовано до ОСОБА_9 обмежувальний захід, відповідно до якого покласти на нього обов`язок проходження протягом трьох місяців програми для кривдників.

Роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_9 , що умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності за ст.390-1 КК України.

Запобіжний захід ОСОБА_9 , який був застосований ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 12.03.2025 року у вигляді особистого зобов`язання, залишено до набрання даним вироком законної сили.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор у кримінальному провадженні подала апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення, доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить змінити вирок суду відносно ОСОБА_9 в частині призначення покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, виключити з мотивувальної та резолютивної частини вироку посилання суду на положення статті 71 КК України. ОСОБА_9 вважати засудженим за ст.. 126-1 КК України до покарання у виді 2 років пробаційного нагляду, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 2 ст. 59-1 КК України, відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України приєднати покарання у виді штрафу розміром 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян за вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 28.02.2025 року, яке відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України виконувати самостійно. Звертає увагу, що вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 28.02.2025 року ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн 00 коп. Відповідно до листа Чернігівського РС № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області від 18.04.2025 року, покарання у виді штрафу за вказаним вироком ОСОБА_9 не відбув. Проте, судом при призначенні покарання ОСОБА_9 на підставі ч. 1 ст. 71, ч. 3 ст. 72 КК України лише визначено виконувати самостійно покарання за вироком 28.02.2025 року. Зазначає, що з урахуванням даних про те, що кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України, вчинено 02.09.2024, а покарання за вироком від 28.02.2025 не відбуте, наявні підстави для застосування положень ч. 4 ст. 70 КК України.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_9 в період часу з 25.05.2023 року по 02.09.2024, діючи в порушення вимог ст.28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», умисно, систематично вчиняв психологічне та фізичне насильство по відношенню до своєї співмешканки ОСОБА_10 , що є особою похилого віку, ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою спільно проживають в одному помешканні за адресою: АДРЕСА_1 , однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, що призвело до психологічних та фізичних страждань та погіршення якості життя останньої, а саме: ОСОБА_9 неодноразово, не маючи підґрунтя, вчиняв по відношенню до своєї співмешканки ОСОБА_10 дії, виражені у словесних образах, погрозах, висловлюванні в її адресу словами нецензурної лайки, приниженні, побоями та залякуванні, які викликали у неї побоювання за свою безпеку та життя, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе та завдали шкоди її психічному здоров`ю, що виразилось у формі втрати позитивних емоцій, погіршило якість життя потерпілої особи та призвело до втоми, фізичного дискомфорту, негативних переживань, втрати повноцінного сну та відпочинку.

25.05.2023 близько 21 год. 00 хв., ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї співмешканки ОСОБА_10 , яке полягало у висловлюванні по телефону в її адресу образ у вигляді грубої нецензурної лайки та погроз, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.

За даними фактами відносно ОСОБА_9 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП, за результатами розгляду якого постановою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 13.06.2023 останнього визнано винним у вчиненні домашнього насильства та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) грн.

01.12.2023 о 15 год. 30 хв. ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_10 домашнє насильство психологічного характеру, а саме: ображав її нецензурною лайкою внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої.

За даними фактами відносно ОСОБА_9 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення за ч.2 ст.173-2 КУпАП, за результатами розгляду, якого постановою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 21.12.2023 останнього визнано винним у вчиненні домашнього насильства та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн.

26.04.2024 о 17 год 00 хв ОСОБА_9 перебував у будинку за адресою АДРЕСА_1 , чим не виконав обмеження термінового заборонного припису серії АА №395581 в частині заборони спілкування та залишення місця проживання постраждалої особи до 13 год 00 хв 01.05.2024, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.173-1 КУпАП.

За даним фактом відносно ОСОБА_9 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення за ч.2 ст.173-2 КУпАП, за результатами розгляду якого постановою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 13.05.2024 останнього визнано винним у вчиненні домашнього насильства та на нього накладено адміністративне стягнення виді штрафу, в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн.

16.05.2024 о 20 год. 00 хв., ОСОБА_9 , за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї співмешканки, ОСОБА_10 , а саме виражався нецензурної лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої.

За даним фактом відносно ОСОБА_9 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення за ч.2 ст.173-2 КУпАП, за результатами розгляду якого постановою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 05.06.2024 останнього визнано винним у вчиненні домашнього насильства та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн.

19.07.2024, близько 12 год. 30 хв., ОСОБА_9 , за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство, а саме умисно погрожував фізичною розправою, ображав нецензурною лайкою свою співмешканку ОСОБА_10 , чим могло бути завдано шкоду психологічному здоров`ю потерпілої.

За даними фактами відносно ОСОБА_9 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення за ч.2 ст.173-2 КУпАП, за результатами розгляду якого постановою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 07.08.2024 останнього визнано винним у вчиненні домашнього насильства та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн.

Крім того, 21.07.2024 о 17 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_9 не виконав вимоги термінового заборонного припису серії АА №387485 від 19.07.2024 про зобов`язання (заборону) на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи строком на 5 діб, та заборону в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою строком 5 діб, та в межах строку дії заборонного припису повернувся до місця проживання постраждалої особи, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП, за результатами розгляду якого постановою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 05.08.2024 останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн.

31.07.2024, близько 17 год. 20 хв., ОСОБА_9 , за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, відносно своєї співмешканки, ОСОБА_10 , а саме: ображав нецензурною лайкою, погрожував, штовхав, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю ОСОБА_10 .

Окрім того, 01.08.2024 близько 12 год. 00 хв. ОСОБА_9 , з`явився за місцем проживання постраждалої ОСОБА_10 , чим не виконав обмеження заборонного припису серії АА №395629 від 31.07.2024 про зобов`язання залишити місце проживання постраждалої особи за адресою: АДРЕСА_1 , з 18 год. 40 хв. 31.07.2024 по 18 год. 40 хв. 10.08.2024, чим спричинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП.

За даними фактами відносно ОСОБА_9 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення за ч.2 ст.173-2 КУпАП, за результатами розгляду якого постановою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 08.08.2024 останнього визнано винним у вчиненні домашнього насильства та на нього накладено адміністративне стягнення виді штрафу, в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят ) грн.

05.08.2024, близько 14 год. 00 хв., ОСОБА_9 , за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру, відносно своєї співмешканки, ОСОБА_10 , а саме: погрожував фізичною розправою, ображав нецензурною лайкою, в наслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої.

Окрім того, 05.08.2024 близько 14 год. 00 хв., ОСОБА_9 , за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , не виконав вимоги термінового заборонного припису серія АА №395629 від 31.07.2024 про зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи строком на 10 діб, та в межах строку дії припису повернувся до місця проживання постраждалої, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП.

За даними фактами відносно ОСОБА_9 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення за ч.2 ст.173-2 КУпАП, за результатами розгляду якого постановою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 06.08.2024 останнього визнано винним у вчиненні домашнього насильства та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн.

Однак, будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, по відношенню до своєї співмешканки ОСОБА_10 , що є особою похилого віку, ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , належних висновків не зробив, та 02.09.2024, близько 10 год. 50 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у будинку за адресою спільного проживання: АДРЕСА_1 , діючи умисно та систематично, вчинив стосовно ОСОБА_10 , з якою спільно проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, домашнє насильство фізичного та психологічного характеру, що полягало у словесних погрозах, висловлюванні в її адресу словами нецензурної лайки, приниженні, залякуванні та наніс один удар ногою в ділянку лівої вилиці, в результаті чого заподіяв потерпілій ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді підшкірної гематоми лівої вилиці, які згідно висновку експерта №628 від 17.09.2024 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності, тим самим викликав у неї побоювання за свою безпеку та життя, спричинивши емоційну невпевненість, нездатність захистити себе, завдавши шкоду психічному здоров`ю, що виразилося у формі пониження самооцінки, втрати позитивних емоцій, погіршення якості життя та призвело до втоми, фізичного дискомфорту, негативних переживань, втрати повноцінного сну та відпочинку.

Конвенція Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (СЕТS №210) Стамбул, 11 травня 2011 рік (далі Стамбульська конвенція), п.b ст.3 встановлює, що «домашнє насильство» означає всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в зоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні.

Отже, своїми умисними діями ОСОБА_9 згідно до статей 1, 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» вчинив домашнє насильство у формі психологічного та фізичного насильства щодо потерпілої ОСОБА_10 .

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив вирок суду змінити, захисника-адвоката ОСОБА_7 , який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони обвинувачення, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у вироку, обґрунтований наявними в матеріалах провадження доказами, які досліджені і перевірені в судовому засіданні та об`єктивно оцінені у вироку, ніким із учасників судового провадження не оспорюється, як і кваліфікація дій обвинуваченого, тому в цій частині вирок не перевіряється.

Що стосується вимог апеляційної скарги прокурора про необхідність змінити вирок місцевого суду через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, то на думку суду апеляційної інстанції, вказані вимоги є слушними та підлягають до задоволення.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 28.02.2025 року ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн 00 коп. Відповідно до листа Чернігівського РС № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області від 18.04.2025 року, покарання у виді штрафу за вказаним вироком ОСОБА_9 не відбув.

З урахуванням даних про те, що кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України, вчинено 02.09.2024 року, а покарання за вироком від 28.02.2025 не відбуте, колегія суддів вважає, що наявні підстави для застосування положень ч. 4 ст. 70 КК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в ч. ч. 1-3 цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 КК України.

Таким чином, наявні законні підстави для призначення обвинуваченому остаточного покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України.

У свою чергу, судом при призначенні покарання ОСОБА_9 на підставі ч. 1 ст. 71, ч. 3 ст. 72 КК України лише визначено виконувати самостійно покарання за вироком 28.02.2025 року.

Статтею 71 КК України передбачено, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання »№ 7 від 24.10.2003 року, за сукупністю вироків покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбуття основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.

Таким чином, суд першої інстанції при призначенні остаточного покарання ОСОБА_9 неправильно застосував положення ст. 71 КК України, так як правові підстави для застосуванню вимог цієї статті відсутні.

В свою чергу, вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 28.02.2025 року ОСОБА_9 засуджений до покарання у виді штрафу.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 72 КК України основне покарання у виді штрафу при призначенні покарання за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Згідно п. 2 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Таким чином, суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_9 остаточного покарання допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що виявилось у необґрунтованому призначенні покарання з урахуванням положень ст. 71 КК України, що відповідно до вимог ст. 413 КПК України, є підставою для зміни судового рішення.

Керуючись, ст. ст. 405, 407, 413, 419 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Чернігівської окружної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 22 квітня 2025 року щодо ОСОБА_9 змінити.

Виключити з мотивувальної і резолютивної частини вироку посилання суду на застосування ст. 71 КК України.

Вважати ОСОБА_9 засудженим за ст.1261 КК України до покарання у виді 2 (двох) років пробаційного нагляду.

На підставі ч.2 ст.59-1 КК України покласти на засудженого до пробаційного нагляду ОСОБА_9 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України приєднати покарання у виді штрафу розміром 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн., за вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 28.02.2025 року, яке відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України виконувати самостійно.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4