КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №369/6638/22 Головуючий в І інстанції - ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/1448/2024 Суддя - доповідач - ОСОБА_2
Ухвала

Іменем України

20 травня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження №0000899 від 28.06.2022 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 жовтня 2023 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Закерниче Івано-Франківської області, маючого вищу освіту, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора (в режимі ВКЗ) ОСОБА_8 ,

представника потерпілої (в режимі ВКЗ) ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_10 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 жовтня 2023 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу, у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень в дохід держави.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 10000,00 грн. (десять тисяч грн. 00 коп.) в якості відшкодування моральної шкоди. У іншій частині позовних вимог відмовлено.

Згідно вироку суду, 19.06.2022, близько 13 год. 40 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи в під`їзді за адресою: Київська область, Бучанський район, с. Софіївська Борщагівка, проспект Героїв Небесної Сотні 18/4, маючи прямий умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_10 , яка являється його колишньою дружиною, тобто посягаючи на найвищу соціальну цінність - здоров`я людини, усвідомлюючи при цьому протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в ході сварки на ґрунті тривалих неприязних відносин з останньою, стоячи позаду потерпілої ОСОБА_10 , в той час коли вона заходила в середину під`їзду, останній умисно затиснув її вхідними дверима до коробки дверей, внаслідок чого, ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у вигляді: садна та підшкірні гематоми голови, обличчя, спини, правого плеча, правого передпліччя та правого стегна. Згідно з висновком експерта № 62 від 05.07.2022 у ОСОБА_10 малися садна та підшкірні гематоми голови, обличчя, спини, правого плеча, правого передпліччя та правого стегна, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Не погоджуючись з вироком суду захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість вироку через однобічність, неповноту досудового та судового слідства, що призвело до невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 жовтня 2023 року скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції в іншому складі суду зі стадії підготовчого судового засідання.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, апелянт вказує, що висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду і судом не взято до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.

На підтвердження вказаного факту захисник зазначає, що стороною захисту під час дослідження доказів зверталась увага сторони обвинувачення і суду першої інстанції, що докази, а саме: довідка №5075 КНП «КМКЛ №7», показання потерпілої ОСОБА_10 , дані протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 19.06.2022, є недопустимими, і відповідно похідні докази від них, а саме - дані висновку експерта №62 від 05.07.2022, дані протоколу проведення слідчого експерименту з потерпілою від 14.07.2022, дані висновку експерта №98/Д від 20.07.2022, які ґрунтуються на недопустимих первинних доказах, є також недопустимими доказами.

Зокрема, щодо довідки №5075 КНП «КМКЛ №7» захисник вказує, що зазначені в ній, начебто отримані, тілесні ушкодження, а саме у гр. ОСОБА_10 , малися садни та підшкірні гематоми голови, обличчя, спини, правого плеча, правого передпліччя та правого стегна. Так, допитана потерпіла ОСОБА_10 в судовому засіданні, розповіла про події які відбулись 19.06.2022 року о 13 год. 30 хв., про отримання нею тілесних ушкоджень, які не відповідають висновкам експертів та про звернення до травмпункту 19.06.2022 року о 21 год. 00 хв. Згідно протоколу допиту потерпілого від 14.07.2022 року, «...оглянувши себе, побачили сліди на тілі по правій стороні, а саме садини на грудині, правому плечі, правому передпліччі та правому стегні», сама потерпіла заперечувала дані які були внесені до довідки №5075 КНП «КМКЛ №7». На вказане було звернуто увагу суду 1-ї інстанції і заявлено про те, що, відповідно до ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий

у порядку, встановленому КГІК. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення. Однак судом 1-ї інстанції вказаний факт було проігноровано і оцінки вказаним заявам щодо допустимості/недопустимості доказів у обвинувальному вироку не зроблено, хоча вказані вище факти були встановлені в судовому засіданні суду 1-ї інстанції і стороною захисту вказаного на невідповідності у процесуальних документах, що судом 1-ї інстанцій при винесенні вироку проігноровано і мотивів не взяття до уваги вказаних доводів у вироку не наведено.

Також апелянт вказує, що оцінку показанням обвинуваченого ОСОБА_11 взагалі не зроблено, не зважаючи на той факт, що свідок ОСОБА_12 , інші докази у своїй сукупності, у вказаному кримінальному провадженні не містять доказів провини ОСОБА_11 .

Отже, як стверджує апелянт, висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності і, крім того, у текст вироку вони внесені не у повному обсязі і не відповідають показанням, наданим вказаними учасниками в судовому засіданні.

Під час апеляційного розгляду захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 подав клопотання про звільнення його підзахисного від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закриття провадження у справі у зв`язку з цим.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 КПК України, апеляційний розгляд здійснюється, згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених цією главою.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Враховуючи, що в апеляційній скарзі захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 ставилось питання про скасування вироку Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.10.2023 та призначення нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, судом апеляційної інстанції, відповідно до ст. 285 КПК України роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_7 підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, яка не є реабілітуючою, а також право на розгляд поданої його захисником апеляційної скарги, на що обвинувачений наполягав саме на розгляді клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, підтвердивши, що йому зрозуміла така підстава звільнення від кримінальної відповідальності та наслідки закриття провадження.

Окрім того, обвинувачений ОСОБА_7 подав суду власноруч написану заяву про те, що не заперечує проти звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Вислухавши думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які просили розглянути клопотання та задовольнити його, прокурора, яка не заперечувала проти задоволення клопотання, потерпілу та її представника, які заперечували проти задоволення клопотання, роз`яснивши обвинуваченому наслідки задоволення клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 286 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 органами досудового розслідування обвинувачувався у вчиненні 19.06.2022 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, і за вироком суду був визнаний винуватим саме у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, вину у вчиненні якого не визнав.

Санкцією частини 1 ст. 125 КК України передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року.

Вказане кримінальне правопорушення, відповідно до ч. 2 ст. 12 КК відноситься до кримінального проступку.

Таким чином, з урахуванням обставин справи, положень ч. 2 ст. 12 КК України, п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, станом на 20.05.2025 минуло понад 2 роки та закінчились, визначені ст. 49 КК України строки давності.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років і згідно із частиною третьою цієї статті перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Матеріали кримінального провадження не містять даних про те, що перебіг давності зупинявся або переривався.

Стороною захисту під час розгляду клопотання надані документи, які свідчать про те, що ОСОБА_7 станом на 15.04.2025 незнятої чи непогашеної судимості не має, в розшуку не перебуває, до будь-якого виду відповідальності, окрім кримінального провадження, яке є предметом апеляційного розгляду не притягувався.

На час розгляду кримінального провадження в суді апеляційної інстанції вирок суду, який наразі оскаржується, не набрав законної сили.

Таким чином, підставою звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення, встановлених ч.1 ст. 49 КК України, строків і відсутність обставин, що порушують їх перебіг.

Процесуально-правовими підставами звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є виключно його згода на таке звільнення від кримінальної відповідальності, і таке звільнення є обов`язковим, за винятком випадків, передбачених ч. 5 ст. 49 КК України.

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини та згоду обвинуваченого, колегія суддів вважає, що наявні умови, які є правовою підставою для прийняття судом апеляційної інстанції рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності, суд закриває кримінальне провадження.

За правилами ч. 8 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 цієї статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_7 надав згоду на звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, підстави для проведення судового провадження, що включає у себе, відповідно до п. 24 ст. 3 КПК України і апеляційне провадження, в повному обсязі в загальному порядку відсутні, у зв`язку з чим колегія суддів не надає оцінки доводам апеляційної скарги захисника.

Відповідно до ст. 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Таким чином, клопотання адвоката ОСОБА_6 про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_7 - у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності підлягає задоволенню, вирок суду - скасуванню, а кримінальне провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 125 КК України - закриттю на підставі ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням на час апеляційного розгляду строків давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності.

У зв`язку з тим, що вирок суду підлягає скасуванню, а кримінальне провадження щодо обвинуваченого - закриттю, цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілої ОСОБА_10 , колегія суддів залишає без розгляду, з роз`ясненням потерпілій її права, відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України, пред`явити цивільний позов в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. 376, ст. ст. 284, 417 КПК України, колегія суддів,

П о с т а н о в и л а :

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 , підтримане обвинуваченим ОСОБА_7 - задовольнити.

Вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 жовтня 2023 року у кримінальному провадженні №0000899 від 28.06.2022 щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 125 КК України - скасувати.

Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження № 0000899 щодо обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 125 КК України - закрити.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 до ОСОБА_7 про стягнення моральної шкоди - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

__________ _______________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4