ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/7414/25 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1857/25 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Самовільне залишення військової частини або місця служби
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Київського районного суду міста Харкова від 29 липня 2025 року про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 , -

УСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою суд продовжив обвинуваченому ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 26.09.2025 включно.

Визначено суму застави у розмірі 90 840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) грн, які необхідно внести на депозитний рахунок ТУДСА України у Харківській області .

В обґрунтування прийнятого рішення судом зазначено, що останній обвинувачується у вчиненні умисних кримінальних правопорушень проти встановленого порядку несення військової служби (військові кримінальні правопорушення), передбачених ч. 5 ст. 407 КК України, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, враховуючи суспільну небезпеку кримінального правопорушення, відсутність міцних соціальних зв`язків, що може свідчити про те, що він може переховуватись від суду, незаконно вплинути на свідків у кримінальному провадженні та може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризики зазначені у клопотанні прокурора (п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України) є дійсними та тривають, і вони виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_6 на більш м`який. Суд вважає, що на цей час існують підстави для продовження застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить зменшити суму застави до мінімального розміру та застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вказує, що на його утримання перебуває дружина, яка не працює та неповнолітня донька.

У зв`язку з вказаним у обвинуваченого немає можливості сплатити заставу в розмірі, який призначив суд.

Обвинувачений був повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, будь яких клопотань про особисту участь в судовому засіданні не заявляв.

За таких обставин, колегія суддів вважає за можливе проводити судовий розгляд без участі сторін в порядку письмового судового провадження.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Порядок продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачений положеннями ст. 199 КПК України.

Мотиви прийнятого суддею рішення викладені в ухвалі, яка в цілому відповідає вимогам КПК України.

Як вбачається з оскаржуваного судового рішення, судом було належно досліджено дані про особу ОСОБА_6 , який має середню-спеціальну освіту, в силу ст. 89 КК України не судимий, проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Також районним судом при розгляді даного клопотання констатовано існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, у цьому кримінальному провадженні, та існує ризик вчинення ним інших правопорушень

Крім того, суд констатував відсутність обставин, які б свідчили про зменшення вказаних ризиків.

Врахував суд і тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 - передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років .

Відтак, висновок суду про доведеність існування ризиків, передбачених п.п. 1,3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є обґрунтованим, а застосування більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою є недоцільним.

Також колегія суддів звертає увагу на наступне.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

У рішенні від 26 січня 1993 року у справі «W. проти Швейцарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що тривале тримання під вартою може виявитись виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

При вирішенні питання про необхідність ув`язнення особи вагомою підставою є ризик переховування цієї особи від правосуддя та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. При цьому переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують.

Тримання під вартою є виправданим якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи (Рішення «Лабіта проти Італії»).

Що стосується доводів обвинуваченого про надмірний розмір застави, колегія суддів не погоджується з такими доводами, оскільки розмір застави визначений в наближеному до мінімального розміру, передбаченого положеннями п.2 ч.5 ст. 182 КПК України.

За таких обставин, ухвала суду про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, винесена обґрунтовано, належним чином мотивована, відповідає вимогам КПК України, а тому підстав для її скасування або зміни з підстав зазначених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду міста Харкова від 29 липня 2025 року про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді