Справа № 333/1968/25
Провадження № 1-кс/333/1524/25
УХВАЛА

Іменем України

16 травня 2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , особи, яка подала скаргу, ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, в режимі відео конференції, скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

В С Т А Н О В И В:

Скаржник звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із скаргою на бездіяльність посадових осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_3 зазначив, що ним була подана заява до ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі з повідомленням про вчинення співробітниками поліції злочину проти нього, однак до теперішнього часу його повідомлення згідно з вимогами ст. 214 КПК України не внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Його заяву було перенаправлено з незрозумілих причин до ДВБ ГУНП в Запорізькій області, що не передбачено ст. 214 КПК України.

Особа, яка подала скаргу, ОСОБА_3 у судовому засіданні вимоги скарги підтримав, просив її задовольнити.

Представник ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, будучи повідомленим судом своєчасно та належним чином про час та місце розгляду скарги, у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив судове засідання провести без його участі, відмовити в задоволенні скарги, оскільки заява ОСОБА_3 розглянута у встановленому порядку, а викладені в ній факти не знайшли свого об`єктивного підтвердження. Так, заява ОСОБА_3 від 12.01.2025 року (вх. № 902зкп/24-2024 від 21.01.2025 року), яка надійшла із ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», була спрямована для проведення відповідної перевірки до Запорізького управління ДВБ НП України, оскільки виходячи зі змісту вказаного звернення неможливо було дійти висновку щодо наявності/ відсутності складу кримінального правопорушення в діях працівників правоохоронних органів, як і взагалі наявності самої події, оскільки обставини викладені у зверненні були неконкретизованими, загальними, що вимагало долучення матеріалів, які могли б підтвердити чи навпаки виключати повідомлені особою обставини. Крім того, аналізом відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, встановлено, що Ленінським районним судом м. Запоріжжя, з 16.01.2023 року здійснюється судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, п. п. 2, 3, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 146, п. п. 3, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України, розгляд якого станом на 27.02.2025 року триває. Крім того, під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження та під час судового розгляду ОСОБА_3 та його захисники, не повідомляли прокурора, орган досудового розслідування чи суд про застосування до нього недозволених методів досудового слідства, що ставить під сумнів достовірність викладених ним у зверненні фактів, які за таких обставин потребують додаткової перевірки. Станом на 12.05.2025 року за зверненням ОСОБА_3 від 12.01.2025 року проведено службове розслідування дисциплінарною комісією ГУНП в Запорізькій області за участі представників Запорізького управління ДВБ НП України, за результатами якого факти, викладені ОСОБА_3 щодо неправомірних, на думку заявника, дій працівників поліції під час досудового розслідування кримінального провадження з метою зізнання у вчиненні кримінальних правопорушень, не знайшли свого об`єктивного підтвердження. Також, 19.02.2025 року ОСОБА_3 вже звертався до слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, щодо не внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 12.01.2025 року (справа № 333/1556/25). За результатами розгляду вказаної скарги у її задоволенні слідчим суддею було відмовлено. В апеляційному порядку вказане рішення не оскаржувалось.

Також через канцелярію суду представником ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі були надані суду копії заяви ОСОБА_3 та матеріли щодо її розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, неявка суб`єкта оскарження не перешкоджає розгляду провадження, тому з урахуванням строків розгляду таких скарг, слідчий суддя вважає за можливе, у даному конкретному випадку, перейти до розгляду скарги по суті у його відсутність.

Заслухавши пояснення особи, яка подала скаргу, дослідивши скаргу та додані до неї документи, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги, виходячи з такого.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_3 звернувся до ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі із заявою від 12.01.2025 року (вх. № 902зкп/24-2024 від 21.01.2025 року) про те, що органом досудового розслідування за його обвинуваченням відносно нього було застосовано методи катування і знущання, погрози, у період досудового слідства його вивозили в лісосмугу, де змушували копати могилу, внаслідок чого він з метою збереження свого життя і здоров`я був змушений обмовити себе в злочинах, яких не вчиняв.

Листом вих. № 902зкп/мл-25/17-02-1102/25 від 04.02.2025 року, керівником першого СВ (з дислокацією в м. Мелітополі та м. Запоріжжі) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, було повідомлено ОСОБА_3 , що виходячи зі змісту звернення неможливо прийти до висновку щодо наявності/відсутності складу кримінального правопорушення в діях працівників правоохоронних органів, як і взагалі наявності самої події, оскільки обставини викладені у зверненні є неконкретизованими, загальними, що вимагає долучення матеріалів, які можуть підтверджувати чи навпаки виключати повідомлені особою обставини. Відповідно до розділу І Положення про Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України (далі Положення), затвердженого наказом Національної поліції України від 09.11.2015 року № 83 (у редакції наказу Національної поліції України від 31.07.2019 року № 765), до основних завдань ДВБ входить запобігання, виявлення, попередження і припинення кримінальних корупційних та пов`язаних з корупцією правопорушень, що готуються або вчинені поліцейськими, державними службовцями та іншими працівниками поліції. Крім того, відповідно до розділу IV Положення для виконання покладених завдань і функцій ДВБ в установленому порядку має право здійснювати перевірки за фактами скоєння поліцейськими, державними службовцями та іншими працівниками поліції правопорушень і дисциплінарних проступків. Враховуючи викладене, заява ОСОБА_3 була направлена за належністю для організації належної перевірки фактів можливого вчинення кримінального правопорушення працівниками поліції до Запорізького управління ДВБ НП України.

Згідно з висновком від 28.03.2025 року за результатами службового розслідування дисциплінарною комісією ГУНП в Запорізькій області за участі представників Запорізького управління ДВБ НП України, факти, викладені ОСОБА_3 щодо неправомірних, на думку заявника, дій працівників поліції під час досудового розслідування кримінального провадження з метою зізнання у вчиненні кримінальних правопорушень, не знайшли свого об`єктивного підтвердження.

Також, 19.02.2025 року ОСОБА_3 вже звертався до слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 12.01.2025 року (справа № 333/1556/25). За результатами розгляду вказаної скарги у її задоволенні слідчим суддею було відмовлено. В апеляційному порядку вказане рішення не оскаржувалось.

Положеннями ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

На підставі ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно з ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Приписи ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

До Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (ч. 5 ст. 214 КПК України).

Із цими приписами Кримінального процесуального закону кореспондуються викладені у п.2 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020 року, норми, згідно з якими відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Наведене дає підстави для висновку про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За приписом ч. 1 ст. 11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Отже, вирішальним чинником для внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей за заявою є саме наявність у цій заяві обставин, що свідчать про кримінальне правопорушення.

Також Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 16.05.2019 року (справа № 761/20985/18, провадження 51-8007км18) наголосив, якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правосуддя.

Закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Отже, ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

Виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення наділені слідчий, прокурор.

Відповідно до п. 18 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

При цьому, слідчий суддя керується змістом права на доступ до правосуддя та ефективний судовий захист, бере до уваги висновки Європейського суду з прав людини у справі «Мушта проти України», де «Суд нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення… Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями».

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про вчинений злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях такі дані відсутні, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Як зазначено у листі ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, із змісту заяви ОСОБА_3 неможливо дійти висновку щодо наявності/відсутності складу кримінального правопорушення в діях працівників правоохоронних органів, як і взагалі наявності самої події, оскільки обставини викладені у зверненні є неконкретизованими, загальними і поверхневими.

В заяві ОСОБА_3 відсутні об`єктивні дані, що дійсно вказують про вчинення злочину. Зокрема, не міститься відомостей про суб`єктів ймовірно вчинених кримінальних правопорушень, які посади та в яких установах вони займають, відомості про їх причетність, період вчинення ймовірних кримінальних правопорушень, яким чином реалізовувалися кримінальні протиправні дії. За відсутності таких фактів орган досудового розслідування був позбавлений можливості здійснити перевірку відповідної інформації та розпочати досудове розслідування.

Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 2, ст. 11 КК України підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину.

Об`єктивна сторона злочину це сукупність ознак, які визначають зовнішню сторону злочину і характеризують суспільно-небезпечне діяння (дію або бездіяльність), його негативні наслідки та причинний зв`язок між діяннями та наслідками, який обумовив настання останніх, а також місце, час, обстановку, спосіб, знаряддя та засоби вчинення злочину.

Таким чином, до Єдиного реєстру досудового розслідування, крім іншого вноситься інформація про сукупність ознак, які свідчили б про вчинення того чи іншого злочину, і дали змогу кваліфікувати дії або бездіяльність, про яку йдеться в повідомленні про злочин, за відповідними статтями кримінального кодексу.

Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду від 30.09.2021 року у справі № 556/450/18, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що мають свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення. Якщо ж зі змісту заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не повинні вноситися до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу слугуватиме лише реєстрація в Єдиному реєстрі досудових розслідувань не будь-яких заяв чи повідомлень, а лише тих, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене, слідчий суддя доходить висновку, що підстави для внесення відомостей за даною заявою до Єдиного реєстру досудових розслідувань та відповідно зобов`язання уповноваженої особи ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі вчинити такі дії відповідно до ст. 214 КПК України, відсутні.

З урахуванням наведеного вище, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні скарги.

Керуючись ст. ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення до Запорізького апеляційного суду.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1