Справа № 159/6838/21
Провадження № 1-кс/159/1377/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2025 року м. Ковель

Слідчий суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ковель клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17.11.2021 у кримінальному провадженні,внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001235 від 14.11.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286-1 КК України.

Учасники в справи в судове засідання не з`явились.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17.11.2021 у кримінальному провадженні №0001235 від 14.11.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, накладено арешт на майно, а саме на транспортні засоби: «Audi A6», н.з. НОМЕР_1 , що перебуває у власності ОСОБА_4 ; «Volkswagen Passat», н.з. НОМЕР_2 , що перебуває у власності ОСОБА_3 .

Постановою слідчого СВ Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 від 05.04.2022, кримінальне провадження №0001235 від 14.11.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

При прийнятті рішення, судом враховується правова позиція об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду, яка викладена у постанові від 15.04.2024 року у справі № 554/2506/22, згідно якої частиною 1 ст. 1 КПК встановлено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Правовідносини щодо арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження, регулюються главою 17 КПК. За змістом статей 173, 174 цього Кодексу під час досудового розслідування, судового розгляду питання про накладення арешту на майно вирішують слідчий суддя або суд відповідно.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (ч. 1 ст. 174 КПК).

Частини 3 та 4 ст. 174 КПК регулюють порядок вирішення питання про скасування арешту майна у двох випадках: судом за наслідками розгляду кримінальної справи та прокурором одночасно з винесенням ним постанови про закриття кримінального провадження.

Натомість у ст. 174 КПК не йдеться про скасування арешту майна слідчим суддею після закінчення досудового розслідування внаслідок закриття кримінального провадження за постановою керівника органу досудового розслідування на підставі приписів п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК.

Разом із тим, за приписами частини 4 ст. 132 КПК ухвала слідчого судді або суду про застосування заходів забезпечення кримінального провадження припиняє свою дію після закінчення строку її дії, скасування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

З огляду на вищевказану норму, майно, на яке було накладено арешт у кримінальному провадження, яке згодом було закрито постановою слідчого чи прокурора, не є арештованим в порядку, передбаченому КПК. За відсутності інших законних підстав, позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, стосовно якого арешт припинив свою дію, є протиправним і тягне відповідальність, передбачену законом.

Отже, у разі закриття кримінального провадження постановою дізнавача, слідчого або прокурора, ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно (речові докази) припиняє свою дію, з огляду на що припиняє свою дію і застосоване слідчим суддею позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування відповідним майном. Після закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому законом слідчим, речовий доказ перебуває у володінні органу досудового розслідування за відсутності процесуального рішення про арешт майна.

Оскільки у цій справі кримінальне провадження дізнавач закрив на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК, то з цього моменту припинила дію ухвала слідчого судді від 17.11.2021 про арешт майна в межах кримінального провадження №0001235 від 14.11.2021 у зв`язку з чим у задоволенні клопотання ОСОБА_3 слід відмовити.

Керуючись 132, 174 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні за № 0001235 від 14.11.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1