Справа № 303/2259/25
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

21.05.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження у кримінальному провадженні №11-сс/4806/223/25, за апеляційною скаргою прокурора Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.03.2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.03.2025 року, задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного за ч. 3 ст. 332 КК України ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 25.05.2025 року включно з визначення застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240,00 гривень.

У разі внесення застави на ОСОБА_6 покладено наступні обов`язки: прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора чи суду; не відлучатися с. Велика Бакта Берегівського району Закарпатської області без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, за наявності.

З матеріалів судового провадження слідує, що cлідчий СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_9 звернувся до Мукачівського міськрайонного суду з клопотанням у кримінальному провадженні №0000316 від 12.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 терміном на шістдесят діб із визначенням застави у розмірі 1650 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Клопотання мотивоване тим, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 28.03.2025, та місці, у ОСОБА_6 , за попередньою змовою із невстановленими органом досудового розслідування виник злочинний умисел, спрямований на організацію незаконного переправлення осіб призовного віку від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за кордон, всупереч обмеженням, встановленим Законом України «Про правовий режим воєнного стану», з корисливих мотивів.

Надалі, ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність, діючи за попередньою змовою з невстановленими особами, які на виконання заздалегідь розробленого плану підшукали осіб, які мали намір незаконно перетнути державний кордон України з метою виїзду до країн Європейського Союзу, а саме: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , яким на період дії правового режиму воєнного стану в Україні обмежено виїзд за межі території України та які погодилися сплатити грошові кошти за їх незаконне переправлення через державний кордон в сумі від 9000 до 16 000 доларів США.

З метою організації незаконного переправлення ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 через державний кордон України в точно не встановлений досудовим розслідуванням час невстановлені органом досудового розслідування особи, які діяли за попередньою змовою з ОСОБА_6 , на виконання заздалегідь розробленого плану в ході телефонних розмов з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 пообіцяли організувати їх незаконне переправлення через державний кордон України поза пунктами пропуску із країнами Європейського Союзу.

Керуючись корисливим мотивом ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер свої дій, їх караність, діючи за попередньою змовою з невстановленими органом досудового розслідування особами, на виконання заздалегідь розробленого плану, організував незаконне переправлення ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 через державний кордон України, керував такими діями, сприяв їх вчиненню порадами та вказівками, за що висунув умову надання грошових коштів у розмірі 1000 доларів США у якості винагороди.

На виконання заздалегідь розробленого злочинного плану щодо незаконного переправлення вищезазначених осіб через державний кордон України в точно невстановлений день та час, їх попередньо було доставлено невстановленими досудовим розслідуванням особами, які діяли за попередньою змовою з ОСОБА_6 , до готелю «Argo rooms», що в АДРЕСА_1 , де вони на протязі дня 28.03.2025 очікували на ОСОБА_6 , який повинен був доставити останніх, користуючись транспортним засобом «Mersedes-Benz Sprinter», білого кольору, н.з. угорської реєстрації « НОМЕР_1 », до с. Гуняди Берегівського району для подальшого переправлення через державний кордон України.

Надалі ОСОБА_6 повинен був передати ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 невстановленим досудовим розслідуванням особам, які діяли за попередньою змовою з ним, які мала доставити останніх до країн Європейського союзу.

B подальшому, у точно невстановлений час, але не пізніше 19 год. 30 хв. 28.03.2025 ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність, за попередньою змовою з невстановленими органом досудового розслідування особами, виконуючи заздалегідь розроблений план щодо незаконного переправлення осіб через державний кордон України за грошову винагороду, під`їхав на транспортному засобі марки «Mersedes-Benz Sprinter», білого кольору, н.з. угорської реєстрації « НОМЕР_1 » до вхідних воріт готелю «Argo rooms» по вул. Капушанська, 60 в с. Велика Бакта Берегівського району та наказав ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 виходити з готелю та сідати в кузов закритого типу транспортного засобу марки «Mersedes-Benz Sprinter», білого кольору, н.з. угорської реєстрації « НОМЕР_1 ». На виконання вказівок ОСОБА_6 , який діяв за попередньою змовою з невстановленими органом досудового розслідування особами, вказані громадяни перемістилися в кузов даного автомобіля, де очікували на їх переправлення за межі державного кордону України.

В подальшому, на виконання заздалегідь розробленого злочинного плану щодо незаконного переправлення осіб через державний кордон України ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність, діючи за попередньою змовою з невстановленими органом досудового розслідування особами, керуючи транспортним засобом «Mersedes-Benz Sprinter», білого кольору, н.з. угорської реєстрації « НОМЕР_1 » надавав ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 вказівки щодо їх маршруту, а саме: куди йти, що робити, поводитися тихо, непримітно, виключити мобільні телефони, спостерігати та прислухатись, чи не літають поблизу безпілотні літальні апарати, якими можуть керувати прикордонники, переховуватись у лісистій місцевості.

О 20 год. 30 хв. 28.03.2025 в ході проведення контролю за вчиненням злочину працівниками правоохоронних органів неподалік готелю «Argo rooms» по вул. Капушанській в с. Велика Бакта Берегівського району на відстані двох кілометрів до державного кордону України зупинено автомобіль мікроавтобус "Мерседес-Бенс" білого кольору, н.з. угорської реєстрації « НОМЕР_1 » під керуванням ОСОБА_6 , який незаконно перевозив дев`ять осіб чоловічої статі, які малі намір незаконно перетнути державний кордон Україні, попередньо сплативши за це грошові кошти в сумі від 9000 до 16000 доларів США.

За результатами проведеного контролю за вчиненням злочину ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Необхідність у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , як зазначено у клопотанні, викликана тим, що останній обгрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, за вчинення якого передбачено кримінальну відповідальність у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років, метою забезпечення виконання ним належної процесуальної поведінки та покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України та недоцільністю обрання щодо підозрюваного інших запобіжних заходів, передбачених п.п.1-4 ч.1 ст.176 КПК України.

З ухвали слідчого судді слідує, що наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, зокрема: повідомленнями заступника начальника загону з оперативно-розшукової діяльності - начальника ГОРВ НОМЕР_2 прикордонного загону та начальника представництва внутрішньої безпеки в Закарпатській області про вчинення кримінального правопорушення від 10.03.2025, дорученням слідчого СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст. 40 КПК України, протоколом огляду місця подіїі від 28.03.2025, протоколами допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 та іншими матеріалами кримінального провадження. Разом з цим слідчий суддя вказує на наявні ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України. При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_6 , крім наявних ризиків, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_6 , який не має постійного місця роботи, міцних соціальних зв`язків, оцінивши в сукупності обставини, визначені статтею 178 КПК України, в тому числі вагомість доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_6 вказаного кримінального правопорушення, тяжкість злочину, у вчиненні якого він підозрюється, констатує, що інший, більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання вказаним вище ризикам, а тому для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 слід застосувати більш суворий запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240,00 гривень.

Не погоджуючись з рішенням, прокурор ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, у якій вказує на незаконність ухвали слідчого судді. Зауважує, що з урахуванням характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються підозрюваному ОСОБА_6 , обставини вчинення правопорушення, тяжкості покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає меті, з якою він застосовується. Даний запобіжний захід позбавляє можливості підозрюваного перешкодити кримінальному провадженню, ухилитися від органів досудового розслідування та суду, а також мати можливість незаконно впливати на учасників провадження як на стадії досудового розслідування так і під час судового розгляду. На думку прокурора, це єдиний запобіжний захід, який здатен забезпечити виконання підозрюваною покладених на нього обов?язків та унеможливить реалізацію викладених вище ризиків. Просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави у виді 1650 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення прокурора ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задоволити з наведених у ній підставах, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Твердження апеляційної скарги про незаконність судового рішення колегія суддів відхиляє з таких підстав.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає приписам ст. ст. 177, 183, 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що у провадженні СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області знаходиться кримінальне провадження за №0000316, відомості про кримінальне правопорушення в якому внесені 12.03.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, процесуальне керівництво у якому здійснюється прокурорами Мукачівської окружної прокуратури.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання слідує, що клопотання розглядалось за участі як підозрюваного ОСОБА_19 , так і його захисника адвоката ОСОБА_7 , а також прокурора ОСОБА_8 та слідчого ОСОБА_9 , що свідчить про дотримання слідчим суддею передбачених ст. 193 КПК України вимог, у тому числі, дотримання права особи на захист.

Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України. Вказаний висновок підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, зокрема: повідомленнями заступника начальника загону з оперативно-розшукової діяльності - начальника ГОРВ НОМЕР_2 прикордонного загону та начальника представництва внутрішньої безпеки в Закарпатській області про вчинення кримінального правопорушення від 10.03.2025, дорученням слідчого СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст. 40 КПК України, протоколом огляду місця подіїі від 28.03.2025, протоколами допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 та іншими матеріалами кримінального провадження. Погоджуючись з указаним висновком, суд апеляційної інстанції також враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів доходить висновку про те, що додані до клопотання матеріали (докази) підтверджують на даному етапі досудового розслідування обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний має відношення до вчиненого кримінального правопорушення.

При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що на цій стадії процесу, як слідчий суддя, так і суд апеляційної інстанції, не вправі давати доказам оцінку з точки зору достовірності, достатності та взаємозв`язку, в інший спосіб перевіряти доведеність вини та кваліфікації дій підозрюваного, розглядати та вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження щодо обвинуваченого по суті.

Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Обґрунтованим, на думку колегії суддів, є й висновок слідчого судді про існування ризиків, передбачених у п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що: ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів та міра покарання якого передбачає позбавлення волі строком від семи до дев`яти років, а тому з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; може незаконно впливати на свідків в даному кримінальному провадженні, а також на осіб яких необхідно встановити та допитати в якості свідків у цьому ж кримінальному провадженні з метою дачі, зміни ними показів на його користь; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме впливати на інших на даний час не встановлених осіб, з якими ОСОБА_6 діяв у змові, і перебуваючи на свободі може інформувати та скеровувати дії та показання осіб, які також причетні до його вчинення, однак на даний час не допитані; зважаючи на те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення з корисливих мотивів, а тому може продовжити свою злочинну діяльність.

Ці обставини свідчать про обґрунтованість тверджень апеляційної скарги прокурора та про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає меті його застосування.

Разом з цим, колегія суддів враховує і те, що навіть якщо підозрюваний і не має на меті ухилятися від органу досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків, а також на осіб яких необхідно встановити та допитати в якості свідків у цьому ж кримінальному провадженні чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, однак, обставини, за яких ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі й дані про особу підозрюваного, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення береться до уваги і те, що стороною захисту не вказується на наявність у ОСОБА_6 таких захворювань, які перешкоджають триманню його під вартою; що підозрюваний із урахуванням захворювань не може триматися під вартою; що тримання ОСОБА_6 під вартою може негативно відобразитись на стані його здоров`я. Будь-яких доказів, зокрема висновків лікарів тощо, у підтвердження таких фактів сторонами захисту не надано.

Прийнявши обґрунтоване рішення про необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано взяв до уваги, майновий стан підозрюваного ОСОБА_6 та вимоги ч. 5 ст. 182 КПК України, - і дійшов обґрунтованого висновку й про те, що застава у розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240,00 гривень, з покладанням на підозрюваного обов`язків передбачених ст. 194 КПК України, у разі внесення застави, буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку, із чим погоджується й апеляційний суд.

Твердження апеляційної скарги про те, що до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави у виді 1650 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду, а відтак і жодним чином не впливають на висновки слідчого судді щодо визначеного розміру застави й не дають підстав вважати, що застава у розмірі - 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, буде недостатньою для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 у цьому кримінальному провадженні. При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що апелянт прокурор, у підтвердження доводів щодо визначення розміру застави не приєднав будь-які докази у підтвердження матеріального чи фінансового стану підозрюваного.

При оцінці доводів апеляційної скарги колегія суддів бере до уваги і те, що під час апеляційного розгляду підозрюваний ОСОБА_6 перебуває в ДУ «Закарпатська УВП (№9)», будь-яких фактів порушення підозрюваним покладених на нього обов`язків у цьому кримінальному провадженні не встановлено, і на такі прокурор не посилається як в апеляційній скарзі, так і не вказував під час її розгляду.

Інші обставини, які б давали підстави для скасування судового рішення апеляційним судом не встановлено.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

За цих обставин, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає, а ухвалу слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що жодних доказів чи даних про обставини, які б свідчили про незаконність ухвали слідчого судді, до апеляційної скарги не додано й будь-яких обґрунтованих клопотань прокурором із цього приводу прокурором не заявлялось.

Керуючись ст. ст. 176-183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_8 , відхилити.

Ухвалу слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.03.2025 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: