Справа № 645/4667/25
Провадження № 1-кп/645/465/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2025 р. м. Харків

Немишлянський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_6 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянувши у закритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000320 від 03.02.2025 року, за обвинуваченням:

неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, українця, громадянина України, який навчається на І курсі в Харківському автотранспортному фаховому коледжі, неодружений, офіційно не працюючий, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, -

в с т а н о в и в:

У провадження Немишлянського районного суду м.Харкова надійшов обвинувальний акт по обвинуваченню неповнолітнього ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

Ухвалою суду від 11 липня 2025 року вказане кримінальне провадження призначене до розгляду в підготовчому судовому засіданні у закритому судовому засіданні.

У підготовчому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив суд призначити обвинувальний акт до судового розгляду та заявив клопотання про продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, застосованого ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 06.06.2025 року. В якості підстав для продовження застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого прокурор посилався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 152 КК України, та те, що у сторони обвинувачення є достатні підстави вважати, що існують ризики передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_9 та законний представник потерпілої ОСОБА_8 також вбачали підстави для призначення справи до судового розгляду та підтримали клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 заявила клопотання про повернення обвинувального акту прокурору. Клопотання мотивоване тим, що в обвинувальному акті заздалегідь міститься твердження про те, що ОСОБА_5 «вчинив» інкриміноване кримінальне правопорушення, що поруцшує принцип презумпції невинуватості особи; містяться невстановлені відомості щодо обставин, які обтяжують покарання, зокрема щодо перебування обвинуваченого у стані алкогольного сп`яніння; а також у обвинувальному акті відсутній виклад фактичних обставин кримінального правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_6 підтримали клопотання захисника.

Інші учасники справи проти клопотання сторони захисту заперечували.

Заслухавши думки учасників підготовчого судового провадження, суд дійшов висновку, що у задоволенні клопотання належить відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт, визначено частиною 2 ст. 291 КПК України, до яких належать: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); розмір пропонованої винагороди викривачу; дату та місце його складення та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно (ч. 3 ст. 291 КПК України).

Окрім цього, згідно з ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акта додається: реєстр матеріалів досудового розслідування; цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу); розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

Дослідивши у нарадчій кімнаті обвинувальний акт, суд дійшов висновку, що сторона обвинувачення дотрималася вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Так, поданий до суду обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки він містить відомості, які передбачені п. 1-9 ч. 2 ст. 291 КПК України, підписаний слідчим і прокурором, який його затвердив, і до нього додано передбачені кримінальним процесуальним законом додатки.

Суд зазначає, що підставою для повернення обвинувального акта не може слугувати будь-яка його невідповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України, а лише та, яка перешкоджає призначенню судового розгляду, і в кожному конкретному випадку суд має перевірити, чи створює перешкоди для судового розгляду певна невідповідність обвинувального акта вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Щодо тверджень захисту про те, що в обвинувальному акті заздалегідь міститься твердження про те, що ОСОБА_5 «вчинив» інкриміноване кримінальне правопорушення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. В обвинувальному акті, зокрема, зазначається виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими (п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України). Саме сформульованим обвинуваченням визначаються межі судового розгляду (ч. 1 ст. 337 КПК України).

Згідно з п. 13 ч.1 ст. 3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Таким чином, суд вважає, що стороною обвинувачення при складанні обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000320 не порушено принципу презумпції невинуватості ОСОБА_5 .

У будь-якому разі таке формулювання обвинувачення не має значення для суду при вирішенні питання чи винна особа у вчиненні діяння, яке їй інкримінують, оскільки суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Доводи сторони захисту щодо зазначення в обвинувальному акті відомостей про вчинення інкримінованого ОСОБА_5 злочину в стані алкогольного сп`яніння, що по суті не підтверджене належними доказами, фактично стосуються питання доведеності обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, якими відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України , також і обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання.

З обвинувального акта вбачається, що сторона обвинувачення визначила, що обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_5 є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Водночас, питання доведеності цієї обставини не може бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні, з огляду на мету цієї стадії та вичерпний перелік повноважень суду під час її проведення. Вирішення такого питання можливе виключно за результатами судового розгляду та на підставі дослідження і оцінки наданих суду доказів.

Щодо невідповідності, на думку захисту, обвинувального акта вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, то слід зазначити, що вказаний процесуальний закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох основних складників: фактичних обставин кримінального правопорушення, правової кваліфікації та формулювання обвинувачення.

Закон уповноважує сторону обвинувачення на викладення в обвинувальному акті обставин справи на власний розсуд. При цьому, слідчий та/або прокурор керується внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повній та всебічній оцінці доказів, що були отримані ним під час досудового слідства, в їх сукупності.

У положеннях ст. 291 КПК України чітко закріплено, які саме відомості має містити обвинувальний акт, тому посилання сторони захисту на те, що в обвинувальному акті не зазначені всі процесуальні дії, які були вчинені під час досудового розслідування та відсутнє тезисне спирання на докази, суд оцінює критично, оскільки ці відомості не є суттєвими обставинами, які прокурор зобов`язаний був вказати в обвинувальному акті та які впливають на кваліфікацію дій ОСОБА_5 .

У викладених фактичних обставинах стороною обвинувачення чітко зазначено час, місце вчинення, а також інші суттєві обставини злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 .

Окрім того, під час проведення підготовчого судового засідання не передбачено з`ясування питань, пов`язаних з правильністю чи неправильністю встановлення фактичних обставин кримінального правопорушення.

Таким чином, суд не знаходить підстав для задоволення клопотання сторони захисту та повернення обвинувального акта прокурору.

Вивчивши обвинувальний акт, суд вважає, що він підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінально-процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону; підстав для закриття кримінального провадження або для направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено.

Таким чином, наявні достатні підстави для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

За результатом розгляду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу суд доходить таких висновків.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання та продовження запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування або продовження запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: - наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; - наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; - недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно з ч. 1 ст. 492 КПК України за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, до неповнолітнього з урахуванням його вікових та психологічних особливостей, роду занять може бути застосовано один із запобіжних заходів, передбачених цим Кодексом.

Суд враховує наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 ст. 177 КПК України, а саме - можливість запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що військова агресія проти України, є обставиною (ризиком), яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Так, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Неповнолітній ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким, і санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років, злочин вчинив відносно малолітньої особи, а отже, очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду. При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому суд, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 у сукупності з іншими обставинами.

Окрім цього, існує наявний обґрунтований ризик того, що оскільки ОСОБА_5 відома адреса місця проживання всіх свідків та потерпілої, є підстави вважати, що обвинувачений може незаконно впливати на учасників провадження, які під його тиском можуть дати неправдиві свідчення, а також може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

При цьому, суд вважає недоведеним ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки обвинувачений раніше не був засуджений.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для обрання запобіжного заходу має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Запобіжний захід може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Таким чином, спираючись на норми ст. 178 КПК України, якими встановлено ті обставини, що враховуються при обрані та продовжені запобіжного заходу, суд доходить висновку про можливість продовження запобіжного захожу у вигляді домашнього арешту.

Суд вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим п.п.1,3.ч.1ст.177 КПК України на даному етапі розгляду справи буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, оскільки завдання, для виконання якого прокурор звернувся з цим клопотанням, зокрема, запобігти вчиненню обвинуваченим дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, може бути виконане саме шляхом продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з покладенням на обвинуваченого відповідних обов`язків, які передбачені законодавцем для запобігання вказаним ризикам.

Щодо обов`язку про необхідність здання на зберігання закордонного паспорту обвинуваченого, то у підготовчому засіданні захисник обвинуваченого надала докази про те, що такий обов`язок ОСОБА_5 вже виконаний.

Також, при постановленні ухвали суд враховує доводи захисту про те, що у вересні 2025 року почнеться навчальний процес і ранковий час домашнього арешту, застосований у попередній ухвалі, може виявитися для обвинуваченого надмірним з огляду на необхідність витрачання певного часу для того, щоб своєчасно дібратися до навчального закладу. Щодо вечірнього часу, то на даний час судом не встановлено необхідності у його продовженні до 20.00 год., оскільки відповідно до наданої стороною захисту довідки з місця навчання обвинувачення, його навчання відбувається в режимі онлайн.

Згідно з ч. 4 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд роз`яснює обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років, право заявити клопотання про розгляд кримінального провадження стосовно нього колегіально судом у складі трьох суддів.

Обвинувачений клопотання про колегіальний розгляд справи суду не заявив.

Окрім того, за положеннями ч. 2 ст. 27 КПК України суд може прийняти рішення про здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні впродовж усього судового провадження або його окремої частини лише у разі: 1) якщо обвинуваченим є неповнолітній; 2) розгляду справи про кримінальне правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканості особи; 3) необхідності запобігти розголошенню відомостей про особисте та сімейне життя чи обставин, які принижують гідність особи; 4) якщо здійснення провадження у відкритому судовому засіданні може призвести до розголошення таємниці, що охороняється законом; 5) необхідності забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Суд вважає можливим призначити судовий розгляд за вищевказаним обвинувальним актом у закритому судовому засіданні одноособово суддею з викликом зазначених в обвинувальному акті осіб.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 314-1 КПК України досудова доповідь щодо неповнолітнього обвинуваченого віком від 14 до 18 років складається незалежно від тяжкості вчиненого злочину, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 194, 196, 199, 314-315, 309, 372, 395 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого про повернення обвинувального акта прокурору відмовити.

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні за № 0000320 від 03.02.2025 року по обвинуваченню неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, у закритому судовому засіданні в приміщенні Немишлянського районного суду м. Харкова на 22.09.2025 року о 14.30 год.

У судове засідання викликати сторони кримінального провадження, потерпілу та її представників, свідків.

Доручити Немишлянському районному відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області протягом одного місяця з дня отримання даної ухвали скласти досудову доповідь відносно неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в межах кримінального провадження № 645/4667/25.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та заборонити обвинуваченому залишати місце мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду в період часу з 19.00 год. до 07.00 год. наступного дня, строком на 60 днів тобто до 10.11.2025 року (включно).

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

1) не залишати місце мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду в період часу з 19.00 год. до 07.00 год. наступного дня;

2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

3) утриматися від спілкування з потерпілою та свідками в даному кримінальному провадженні.

Ухвалу направити для виконання до ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківський області.

Роз`яснити неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_5 та його законному представнику ОСОБА_6 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Строк дії ухвали в частині запобіжного заходу до 10.11.2025 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала в частині вирішення питання щодо запобіжного заходу може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її постановлення, а обвинуваченим - в той же термін з моменту вручення йому копії ухвали.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Повний текст ухвали проголошено 15.09.2025 року.

Суддя ОСОБА_1