490/3778/25 16.06.2025
н/п 1-кп/490/1371/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/3778/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2025 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000287 від 11.03.2025 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Херсон, є громадянином України, має професійно-технічну освіту, одружений, офіційно не працює, є інвалідом І "Б" групи, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, за наступних обставин.

Так, 10 березня 2025 року приблизно о 23:10 год., у темний час доби, за відсутності міського електроосвітлення, за відсутності опадів, водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем марки "Mercedes Benz Vito 109 CDI", реєстраційний номер НОМЕР_1 , у зчеплені з причепом "ПР Б3П5", реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався по сухій, чистій, асфальтованій проїзній частині вулиці 3-ї Слобідської, на якій рух організовано у двох напрямках, зі сторони вулиці Великої Морської в напрямку проспекту Центрального у місті Миколаєві.

В цей же час, по вулиці Марка Кропивницького, рухався автомобіль "Honda Accord", реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_5 , зі сторони вулиці 1 Воєнна, в напрямку вулиці 2-а Слобідська у місті Миколаєві.

Так, водій ОСОБА_3 , рухаючись у обраному напрямку, наближаючись до нерегульованого перехрестя вулиці 3-ї Слобідської та вулиці Марка Кропивницького, діючи зі кримінальною протиправною самовпевненістю, тобто, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, усвідомлюючи обов`язок беззастережно виковувати вимоги ПДР та маючи можливість їх виконати, грубо порушив п.п.1.3, 1.5, 2.3 "б", 16.11, 16.3, дорожній знак 2.1 "Дати дорогу" ПДР, а саме:

1.3 "Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими";

1.5 "Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків";

2.3 "Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, і не відволікатися від керування ним у дорозі";

16.11 "На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається другорядною дорогою, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху";

16.3 "У разі необхідності надання переваги в русі транспортним засобам, які рухаються перехрещуваною дорогою, водій повинен зупинити транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 або розмітка 1.13, світлофором так, щоб бачити його сигнали, а якщо вони відсутні перед краєм перехрещуваної проїзної частини, не створюючи перешкод для руху пішоходів";

дорожній знак 2.1 "Водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8 "Напрямок головної дороги" транспортним засобам, що рухаються головною дорогою".

В результаті злочинних порушень вказаних правил дорожнього руху, виконання яких було необхідною умовою для запобігання події, водій ОСОБА_3 , будучи зобов`язаним знати і неухильно виконувати вимоги цих Правил, розуміючи, що його дії не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю громадян, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагуючи на її зміни, знехтуючи дорожнім знаком 2.1 "Дати дорогу", не зупинив керований ним транспортний засіб перед краєм перехрещуваної проїзної частини, не надавши при цьому перевагу в русі автомобілю "Honda Accord", під керуванням ОСОБА_5 , який рухався по вулиці Марка Кропивницького.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, водій автомобіля "Honda Accord" ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому великого горбика лівої плечової кістки, пошкодження обертальної манжети лівого плеча, скальпованих ран лівої гомілки, слизової оболонки ділянки рота, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Дана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок злочинного порушення водієм ОСОБА_3 вищезазначених вимог ПДР, які знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням наслідків у вигляді спричинення потерпілому ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

11 червня 2025 року захисником обвинуваченого ОСОБА_3 адвокатом ОСОБА_6 подано до суду клопотання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим та закриття кримінального провадження, яке підписано захисником, обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_5 .. В обґрунтування поданого клопотання зазначено, що до початку судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 та потерпілий ОСОБА_5 примирилися. ОСОБА_3 вибачився за скоєний злочин перед потерпілими та проявив розкаяння у скоєному, потерпілий не має жодних матеріальних (крім ліміту страхової суми до Страховика) чи моральних претензій до обвинуваченого, на обвинуваченого образ не тримає, у підтвердження чого надає суду заяву про примирення з винним, копію якої додано до клопотання.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_6 подане клопотання підтримали та просили задовольнити.

Потерпілий ОСОБА_5 подане клопотання підтримав та зазначив, що вони дійсно примирились із обвинуваченим та жодних претензій морального чи матеріального характеру він до нього не має.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, думку прокурора, який проти задоволення вказаного клопотання не заперечував, оглянувши матеріали судової справи та дослідивши матеріали кримінального провадження, надані прокурором, вважає, що подане клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.46 КК України, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, є необережним та, виходячи зі змісту ст.12 КК України, належить до категорії кримінальних проступків.

Відповідно до пунктів 3 та 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №12 "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності", такою, яка вчинила злочин уперше, вважається особа, котра раніше не вчиняла злочинів або раніше вчинила злочин, що вже втратив правове значення. Примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить розуміти як акт прощення її ним (ними) в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів. Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди. За наявності передбачених у ст.46 КК України підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно положень ч.3 ст.288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 вперше притягується до кримінальної відповідальності, одружений, офіційно не працює, є інвалідом І "Б" групи, за даними КНП "Херсонський обласний заклад з надання психіатричної допомоги" Херсонської обласної ради на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем реєстрації характеризується позитивно, потерпілий ніяких претензій матеріального (крім ліміту страхової суми до Страховика) чи морального характеру до обвинуваченого не заявляє, в судовому засіданні підтвердив факт примирення з обвинуваченим та не заперечує проти звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності та закриття відносно нього кримінального провадження у зв`язку із примиренням.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що клопотання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України у зв`язку із примиренням потерпілого з обвинуваченим та закриття відносно останнього кримінального провадження є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Згідно з ч.1 ст.126 КПК України, суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Відповідно до висновку Великої палати Верховного суду, викладеного у постанові від 17.06.2020 року у справі №598/1781/17, кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання розподілу процесуальних витрат виключно обвинувальним вироком.

Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті. Очевидно, що, звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд або суддя має вирішити питання про скасування чи зміну запобіжного заходу, речові докази, розподіл процесуальних витрат тощо.

Нормами КПК встановлено, що, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат (п.13 ч.1 ст.368, ч.4 ст.374 КПК України). Оскільки ст.126 КПК визначено, що означене питання може бути вирішено й ухвалою суду, ВП ВС прийшов до висновку, що у випадку заявлення учасниками кримінального провадження клопотання про компенсацію процесуальних витрат суд, ухвалюючи остаточне рішення за результатами розгляду кримінального провадження (вирок або ухвалу), вирішує питання щодо розподілу процесуальних витрат.

Окрім того, закриття кримінального провадження на нереабілітуючих підставах і застосування м`якої форми закінчення кримінального провадження, ніж обвинувальний вирок, не звільняє від сплати процесуальних витрат, зокрема, пов`язаних із проведенням експертиз. На цьому наголосив Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у справі №449/1689/19.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на провадження експертиз (висновки від 24.03.2025 року №СЕ-19/115-25/4198-ІТ, від 28.03.2025 року №СЕ-19/115-25/4199-ІТ, від 17.04.2025 року №СЕ-19/115-25/4197-ІТ, від 22.04.2025 року №1340-34-25) на загальну суму 16656 (шістнадцять тисяч шістсот п`ятдесят шість) грн 80 к..

Питання про речові докази суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

Крім того, відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Керуючись ст.46 КК України, ст.ст.284286, 288, КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням з потерпілим та закриття кримінального провадження задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, у зв`язку із примиренням з потерпілим.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000287 від 11.03.2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України закрити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на провадження експертиз (висновки від 24.03.2025 року №СЕ-19/115-25/4198-ІТ, від 28.03.2025 року №СЕ-19/115-25/4199-ІТ, від 17.04.2025 року №СЕ-19/115-25/4197-ІТ, від 22.04.2025 року №1340-34-25) на загальну суму 16656 (шістнадцять тисяч шістсот п`ятдесят шість) грн 80 к..

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 21.03.2025 року, на транспортний засіб марки "Honda Accord" реєстраційний номер НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , який належить на праві власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , із забороною права користування та відчуження.

Речові докази:

автомобіль "Mercedes Benz Vito 109 CDI", реєстраційний номер НОМЕР_1 , у зчеплені з причепом "ПР Б3П5", реєстраційний номер НОМЕР_2 , переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_3 вважати повернутим за належністю;

автомобіль "Honda Accord", реєстраційний номер НОМЕР_3 , який зберігається на території спеціально обладнаного майданчика тимчасово вилучених транспортних засобів повернути власнику.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м.Миколаєва протягом семи діб з дня її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1