УХВАЛА

Іменем України

03.09.2025 Справа №607/18180/25 Провадження №1-кс/607/5165/2025

м. Тернопіль

Слідча суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 , під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001546 від 24.06.2020 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернополя, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , адвоката, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України (у редакції згідно з Законом України № 270-VI від 15.04.2008), ч. 4 ст. 190 КК України (у редакції згідно з Законом України № 2617-VIІІ від 22.11.2018), ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України (у редакції згідно з Законом України № 3342- ІХ від 23.08.2023),

УСТАНОВИЛА:

02.09.2025 старший слідчий СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 звернулася до слідчої судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 .

Клопотання мотивоване тим, що ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001546 від 24.06.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, 4 ст. 190; ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190; ч. 1 ст. 209 КК України.

Так, відповідно до рішення № 23 від 16.03.2012 Радою адвокатів Тернопільської області ОСОБА_5 видане свідоцтво № 000689 від 16.03.2012 про право на заняття адвокатською діяльністю.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 11 та п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ОСОБА_5 у своїй адвокатській діяльності зобов`язаний дотримуватися принципів верховенства права, законності, незалежності та конфіденційності, правил адвокатської етики, чесно і сумлінно забезпечувати право на захист та надавати правову допомогу відповідно до Конституції України і законів України, з високою відповідальністю виконувати покладені на неї обов`язки, бути вірним присязі адвоката України.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності ОСОБА_5 має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги.

Крім того, згідно з ч. 1, 3 ст. 7 «Правил адвокатської етики», затверджених звітно-виборним з`їздом адвокатів України 2017 року від 09.06.2017 (далі за текстом Правила), у своїй професійній діяльності ОСОБА_5 зобов`язаний використовувати всі свої знання та професійну майстерність для належного захисту й представництва прав та законних інтересів клієнта, дотримуючись чинного законодавства України, сприяти утвердженню та практичній реалізації принципів верховенства права та законності, а також не має права в своїй професійній діяльності вдаватися до засобів та методів, які суперечать чинному законодавству або цим Правилам.

Відповідно до ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Так, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. У подальшому зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 № 2119-IX, Указом від 18.04.2022 № 259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 № 2212-IX, Указом від 17.05.2022 № 341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 № 2263-IX, Указом від 12.08.2022 № 573/2022, затвердженим Законом України від 15.08.2022 № 2500-IX, Указом від 07.11.2022 № 757/2022, затвердженим Законом України від 16.11.2022 № 2738-IX, Указом від 06.02.2023 № 58/2023, затвердженим Законом України від 07.02.2023 № 2915-IX, Указом від 01.05.2023 № 254/2023, затвердженим Законом України від 02.05.2023 № 3057-IX, Указом від 26.07.2023 № 451/2023, затвердженим Законом України від 27.07.2023 № 3275-IX, Указом від 06.11.2023 № 734/2023, затвердженим Законом України від 08.11.2023 № 3429-IX, Указом від 05.02.2024 № 49/2024, затвердженим Законом України від 06.02.2024 № 3564-IX, Указом від 06.05.2024 № 271/2024, затвердженим Законом України від 08.05.2024 № 3684-IX, Указом від 23.07.2024 № 469/2024, затвердженим Законом України від 23.07.2024 № 3891-IX, Указом від 28.10.2024 № 740/2024, затвердженим Законом України від 29.10.2024 № 4024-IX, Указом від 14.01.2025 № 26/2025, затвердженим Законом України від 15.01.2025 № 4220-IX, та Указом від 15.04.2025 № 235/2025, затвердженим Законом України від 16.04.2025 № 4356-IX, строк дії воєнного стану в Україні продовжувався, востаннє з 05 години 30 хвилин 07.08.2025 строком на 90 діб.

Під час проведення досудового розслідування встановлено, що 31.08.2017 на електронній торговій системі «Прозоро. Продажі» розпочато електронний аукціон UA-EA-2017-09-21-000056-с щодо продажу частини адміністративного приміщення загальною площею 453,5 кв. м, яке знаходиться на вул. Івана Франка, 23 в м. Тернополі. Початкова ціна лоту становила 6143946,93 грн.

Початок прийому пропозицій визначено 21.09.2017, а кінцевий строк подання цінових пропозицій 03.10.2017.

Процедура здійснення електронних аукціонів з продажу майна банків, що ліквідуються, регламентується «Положенням щодо організації продажу активів (майна) банків, що ліквідуються», затвердженого Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі за текстом Фонд) № 388 від 24.03.2016 та «Регламентом роботи електронної торгової системи (далі за текстом ЕТС) щодо організації та проведення відкритих торгів (аукціонів) з продажу активів (майна) банків, що виводяться з ринку, та банків, що ліквідуються».

Відповідно до п. 2 розділу VII для участі у відкритих торгах (аукціоні) потенційний покупець зобов`язаний внести на рахунок організатора відкритих торгів (аукціону) гарантійний внесок у вигляді грошових коштів, розмір яких встановлюється Фондом, та/або надати електронну банківську гарантію, бенефіціаром за якою є організатор відкритих торгів (аукціону), яка не може бути відкликана гарантом та передбачає строк для оплати вимоги не більше трьох робочих днів.

Крім цього, відповідно до вимог п. 7.6. Регламенту ЕТС для участі в електронних аукціонах користувач через свій особистий кабінет здійснює подання заяви про участь, шляхом заповнення екранної форми і завантаження електронних копій документів. Заява про участь в електронному аукціоні має містити закриту цінову пропозицію та подається до закінчення кінцевого терміну прийняття заяв про участь/прийняття закритих цінових пропозицій, встановленого у відповідному оголошенні. До моменту закінчення кінцевого терміну прийняття заяв про участь/прийняття закритих цінових пропозицій, учасники мають право анулювати або внести до них зміни. Вся історія змін зберігається в центральній базі даних. Кінцевий термін прийняття заяв про участь в електронному аукціоні встановлюється електронною торговою системою о 20 год. 00 хв. дня, що передує дню проведення електронного аукціону (крім випадків, коли ЕТС здійснюється перенесення дня проведення електронного аукціону у зв`язку з навантаженням на серверну частину або призначення організатором проведення електронного аукціону на вихідний день).

У випадку внесення змін організатором до оголошення, відповідно до п. 6.4. Регламенту ЕТС, учасники зобов`язані підтвердити/анулювати свою закриту цінову пропозицію. Не підтверджена учасником закрита цінова пропозиція анулюється ЕТС після завершення періоду прийому закритих цінових пропозицій.

В першій декаді вересня 2017 року ОСОБА_8 стало відомо про здійснення продажу на електронній торговій системі «Прозоро.Продажі» частини адміністративного приміщення, яке знаходиться в м. Тернополі на вул. Івана Франка, 23.

Маючи бажання придбати вказане приміщення, водночас не володіючи спеціальними знаннями щодо процедури електронних торгів, у вересні 2017 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_8 , перебуваючи у м. Тернополі, звернувся до адвоката, а саме до керуючого партнера адвокатського об`єднання «Гловак та партнери» - ОСОБА_5 з метою отримання послуг з правового супроводу, пов`язаного з купівлею та подальшим оформленням права власності на нерухоме майно, а саме на адміністративне приміщення, яке знаходиться на вул. Івана Франка, 23 в м. Тернополі.

Під час спілкування із ОСОБА_8 у ОСОБА_5 , який усвідомлював намір потерпілого щодо придбання нерухомого майна та наявність у нього грошових коштів для такого придбання, виник злочинний умисел, направлений на заволодіння коштами ОСОБА_8 .

З метою реалізації свого злочинного умислу шляхом обману потерпілого, а саме надання неправдивої інформації щодо вартості об`єкту, строку проведення торгів, а також заходів, які будуть вживатись для викупу нерухомого майна, 19.09.2017 між АО «Гловак та партнери» в особі ОСОБА_5 та ОСОБА_8 в приміщенні адвокатського об`єднання, що в м. Тернополі на вул. Білецька, 1а, 2 поверх, укладений Договір, відповідно до якого адвокатське об`єднання приймає на себе обов`язки щодо правового супроводу процедури викупу прав на частину адміністративного приміщення загальною площею 453,5 кв. м, яке знаходиться в м. Тернополі на вул. Івана Франка, 23, з подальшим оформленням права власності на вказане майно за ОСОБА_8 .

Так, на адвокатське об`єднання згідно з умовами Договору покладено збір необхідних документальних даних щодо забезпечення реалізації інтересів клієнта; підготовка документів, а саме: заяв, клопотань, листів, пояснень, необхідних для виконання даного договору.

У Договорі сторонами погоджено, що для виконання його умов, а саме проведення викупу майна та оформлення права власності на нього ОСОБА_8 повинен передати адвокатському об`єднанню «Гловак та партнери» грошові кошти в сумі 4400000 грн, передача яких буде проведена трьома частинами, а саме 1320000 грн сплачується відразу після підписання договору, друга частина в розмірі 1540000 грн повинна бути сплачена за вимогою сторони (АО «Гловак та партнери») та третя частина в розмірі 1540000 грн одразу після викупу прав на об`єкт нерухомого майна.

Вказаний договір підписаний ОСОБА_8 та керуючим партнером адвокатського об`єднання «Гловак і партнери» ОСОБА_5 , а також скріплений печаткою адвокатського об`єднання.

Таким чином ОСОБА_5 з метою заволодіння грошовими коштами ОСОБА_8 в сумі 4400000 грн шляхом введення його в оману уклав згаданий вище Договір, не маючи на меті виконати свої зобов`язання.

На виконання умов Договору від 19.09.2017, укладеного між АО «Гловак і партнери» та ОСОБА_8 , останній, перебуваючи на другому поверсі приміщення № 1а, вул. Білецька, м. Тернопіль, передав ОСОБА_5 такі кошти: 19.09.2017 310000 грн, 22.09.2017 310000 грн, 03.10.2017 700000 грн, на загальну суму 1320000 грн.

Про отримання коштів ОСОБА_5 складено відповідні акти прийому-передачі грошових коштів, які підписані ним та ОСОБА_8 .

Кінцевий строк подання цінових пропозицій 03.10.2017. Незважаючи на це, ОСОБА_5 з часу укладення договору з ОСОБА_8 та до моменту завершення подання цінових пропозицій не здійснив реєстрацію на електронній торговій системі «Прозоро. Продажі», як наслідок він та ОСОБА_8 не набули прав учасника торгів щодо викупу прав на нерухоме майно.

Надалі, 04.10.2017 відбувся електронний аукціон з викупу частини адміністративного приміщення за адресою: вул. Івана Франка, буд. 23, м. Тернопіль, учасниками якого, відповідно до протоколу електронних торгів були ТОВ «Компанія Дега», ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

За наслідками торгів переможцем став ОСОБА_10 , на якого 13.10.2017 оформлено право власності на вказане приміщення. Ціна продажу лоту становила 7202000 грн.

З метою продовження реалізації злочинного умислу, спрямованого на шахрайське заволодіння грошовими коштами ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого збагачення, знаючи про завершення електронного аукціону UA-EA-2017-09-21-000056-с щодо продажі частини адміністративного приміщення загальною площею 453,5 кв.м., яке знаходиться в АДРЕСА_3 , 31.10.2017 перебуваючи на другому поверсі приміщення АДРЕСА_4 , отримав від ОСОБА_8 другу частину грошових коштів в розмірі 1320000 грн.

Про отримання коштів 31.10.2017 ОСОБА_5 складено акт прийому передачі грошових коштів, які підписані ним та ОСОБА_8 .

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел спрямований на заволодіння грошовими коштами потерпілого 16.02.2018, перебуваючи на другому поверсі приміщення № 1а, АДРЕСА_4 , ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_8 третю частину грошові кошти в розмірі 1760000 грн.

Про отримання коштів 16.02.2018 ОСОБА_5 складено акт прийому передачі грошових коштів, які підписані ним та ОСОБА_8 .

З огляду на викладене, в період з 19.09.2017 до 16.02.2018 ОСОБА_5 незаконно, шляхом обману, заволодів та розпорядився на власний розсуд грошовими коштами ОСОБА_8 на загальну суму 4 400 000 гривень, що в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, чим спричинив останньому майнову шкоду в особливо великих розмірах.

Таким чином ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу України, тобто у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), в особливо великих розмірах (стаття 190 із змінами, внесеними згідно із Законом № 270-VI від 15.04.2008).

Крім цього, на початку 2022 року (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_5 , перебуваючи в м. Тернополі, познайомився з ОСОБА_11 . В ході спілкування ОСОБА_5 дізнався про те, що останній має на меті придбати будинок для своєї сім`ї неподалік від м. Тернополя, однак кошти на придбання будинку у нього відсутні.

Під час розмови ОСОБА_11 повідомив ОСОБА_5 про те, що у його власності перебуває квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_5 , яку він має намір продати та за отримані грошові кошти придбати будинок.

В цей час, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману в особливо великих розмірах, а саме квартирою ОСОБА_11 .

З цією метою ОСОБА_5 залучив свого знайомого ОСОБА_12 , якому повідомив про свій намір, на що останній погодився. У відповідності до злочинного наміру ОСОБА_5 , його роль полягала у введені в оману потерпілого ОСОБА_11 , а ОСОБА_12 зобов`язувався оформити за собою право власності на квартиру ОСОБА_11 та надалі її відчужити.

Реалізуючи спільний злочинний умисел, в березні 2022 року (більш точної дати не встановлено) ОСОБА_5 , під час розмови з ОСОБА_11 , повідомив йому, що в якості оплати робіт та послуг щодо придбання та монтажу будинку ОСОБА_11 може передати квартиру, яка належить йому на праві приватної власності. Будучи введеним в оману ОСОБА_11 погодився на вказану пропозицію ОСОБА_5 .

Статтею 19 Земельного кодексу України передбачено категорії земель згідно цільового призначення, в тому числі, п.а ч.1 сюди віднесено землі сільськогосподарського призначення.

Згідно ст. 21 Земельного кодексу України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для притягнення до відповідальності.

Відповідно до ст. 22 Земельного кодексу України визначено, що призначення земель сільськогосподарського призначення є виробництво сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції.

Разом з тим, ОСОБА_5 , повідомив ОСОБА_11 про те, що монтаж будинку проводитиметься у с. Байківці Тернопільського району Тернопільської області на земельній ділянці з кадастровим № :02:001:4711, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_12 , усвідомлюючи при цьому, що цільовим призначенням вказаної земельної ділянки, на якій нібито мав монтуватись будинок, є ведення особистого селянського господарства, що згідно вищевказаних норм Земельного кодексу унеможливлює монтаж житлового будинку.

Продовжуючи свій злочинний умисел на заволодіння майном, з метою створення у потерпілого уяви про можливість придбання та монтажу будинку, ОСОБА_5 та ОСОБА_12 вирішили залучити до вчинення вказаного злочину представника ТОВ «Укртехногруп» ОСОБА_13 , який не був обізнаний з їх злочинними намірами

З цією метою, 03.06.2022 ОСОБА_11 за вказівкою ОСОБА_5 разом з дружиною ОСОБА_14 прибув в нотаріальну контору, розташовану в м. Тернопіль, по вул. Руська, 8, в якій окрім ОСОБА_5 також перебували ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Так, ОСОБА_11 , його дружині та іншим присутнім, ОСОБА_5 надав проект завчасно підготовленого договору щодо придбання, монтажу та здачі в експлуатацію житлового будинку загальною площею 112,77 кв.м. між ним та ТОВ «Укртехногруп», в особі ОСОБА_13 .

Будучи веденим в оману, ОСОБА_11 підписав договір від 03.06.2022 (без номеру) як замовник, а ОСОБА_13 , як представник ТОВ «Укртехногруп» вказаний договір.

Відповідно до умов договору ТОВ «Укртехногруп» зобов`язується від власного імені та за власний рахунок забезпечити придбання, монтаж та здачу в експлуатацію житлового будинку загальною площею 112,77 м. кв. на земельній ділянці, яка знаходиться за адресою: с. Байківці Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий :02:001:471.

При цьому строк виконання робіт та надання послуг відповідно до умов договору складав 6 місяців та міг бути продовжений за домовленістю сторін.

Перелік робіт, що підлягали виконанню визначено в додатку № 2 до цього Договору, який разом з договором теж було підписано сторонами.

Крім того, додатком № 3 до Договору сторонами підписано Акт приймання-передачі майна, у відповідності до якого на виконання п.п. 3.2.2 п. 3.2. Договору в якості оплати робіт та послуг Замовник ( ОСОБА_11 ) передає майно, а саме квартиру АДРЕСА_6 , а виконавець приймає майно в рахунок оплати виконаних робіт та наданих послуг за даним договором.

Разом з тим, згідно п. 2 вказаного додатку № 3 до Договору право власності на майно, а саме: квартиру АДРЕСА_6 реєструється за ОСОБА_12 .

У цей же час, перебуваючи в приміщенні нотаріальної контори, розташованої в АДРЕСА_7 , реалізовуючи спільний злочинний намір, спрямований на заволодіння майном ОСОБА_11 , ОСОБА_5 та ОСОБА_12 шляхом введення ОСОБА_11 в оману, переконали останнього в необхідності підписання договору купівлі продажу належної йому квартири, при цьому жодних коштів за квартиру ОСОБА_5 та ОСОБА_12 передавати не мали наміру. У зв`язку з чим, ОСОБА_11 , будучи введеним в оману, погодився відчужити належну йому на праві приватної власності житлову квартиру ОСОБА_12 без будь-яких яких коштів, як оплату за придбання та монтаж будинку на земельній ділянці, яка знаходиться за адресою с. Байківці Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий № :02:001:4711.

Так, цього ж дня ОСОБА_11 в присутності ОСОБА_5 та ОСОБА_12 підписав нотаріально завірений договір купівлі-продажу №472 від 03.06.2022 як продавець, а ОСОБА_12 як покупець, у відповідності до якого ОСОБА_12 отримав право власності на вказану квартиру АДРЕСА_8 .

Вартість об`єкту продажу (квартири) в договорі визначено в розмірі 937710 грн.

При цьому будь-які кошти пов`язані з купівлею-продажем квартири ОСОБА_11 ОСОБА_5 та ОСОБА_12 передані не були.

Надалі, ОСОБА_5 та ОСОБА_12 , після того як шляхом обману заволоділи житловою квартирою ОСОБА_11 , як спосіб оплати за придбання, монтажу та здачі в експлуатацію будинку, жодні дії в інтересах ОСОБА_11 не вчиняли, на неодноразові законні вимоги останнього щодо здійснення придбання та монтажу будинку для нього не реагували, відтак взяті на себе зобов`язання не виконали.

Відтак ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_12 незаконно, шляхом обману, заволоділи майном ОСОБА_11 , а саме квартирою АДРЕСА_8 , оціночною вартістю 1172726 грн, що в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, чим спричинили останньому майнову шкоду в особливо великих розмірах.

Таким чином ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу України, тобто у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), в особливо великих розмірах, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб (стаття 190 із змінами, внесеними згідно із Законом № 270-VI від 15.04.2008, № 2617-VIII від 22.11.2018).

Крім цього, у кінці липня 2022 року у власника ТОВ «АндрійБуд» ОСОБА_15 виникла необхідність у придбанні вантажного автомобіля для потреб вказаного товариства.

ОСОБА_15 розуміючи, що для придбання транспортного засобу у нього недостатньо коштів, звернувся із проханням про позику грошових коштів до свого знайомого ОСОБА_16 .

На прохання ОСОБА_15 ОСОБА_16 вказав, що допомогти у вирішенні вказаного питання зможе його син ОСОБА_5 .

У зв`язку із чим, 15.07.2022 ОСОБА_15 перебуваючи в м. Тернопіль, звернувся до ОСОБА_5 , якому висловив прохання позичити грошові кошти в розмірі 6800 євро для купівлі вантажного автомобіля.

Під час розмови ОСОБА_5 стало відомо про те, що дружині ОСОБА_15 ОСОБА_17 на праві приватної власності належить автомобіль марки та моделі «Toyota Avensis».

У цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме вказаним транспортним засобом ОСОБА_17 . У зв`язку із чим ОСОБА_5 погодився посприяти ОСОБА_15 у вирішенні його питання.

З метою реалізації злочинного умислу ОСОБА_5 залучив свого знайомого ОСОБА_12 , якому повідомив про свій намір, на що останній погодився.

У відповідності до злочинного наміру ОСОБА_5 , його роль полягала у введені в оману потерпілої ОСОБА_17 , а ОСОБА_12 зобов`язувався оформити за собою право власності на автомобіль марки та моделі «Toyota Avensis», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Так, 22-23 вересня 2022 року, при зустрічі ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_18 , що необхідну суму коштів йому зможе позичити його знайомий ОСОБА_12 , однак за умови передачі в заставу належного його дружині автомобіля марки та моделі «Toyota Avensis», як гарантії повернення позики, на що ОСОБА_15 погодився та повідомив про це свою дружину.

12.10.2022 ОСОБА_5 зателефонував ОСОБА_17 та вказав, що всі питання щодо позики коштів з ОСОБА_12 він узгодив.

З метою введення в оману ОСОБА_18 та його дружини ОСОБА_17 , ОСОБА_5 та ОСОБА_12 вирішили заволодіти транспортним засобом «Toyota Avensis», шляхом підписання спочатку договору комісії між ОСОБА_19 та ПП «Хмельницькі інформаційні ресурси», а в подальшому укладення договору купівлі продажу між ПП «Хмельницькі інформаційні ресурси» та ОСОБА_12 , при цьому не маючи будь-якого наміру здійснювати перерахунок коштів ОСОБА_19 за відчужений нею автомобіль.

13.10.2022 приблизно о 10 год. 00 хв., ОСОБА_17 за вказівкою ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу РСЦ МВС в Тернопільській області, що за адресою: вул. Стрийська, буд. 5, с. Підгородне Тернопільського району Тернопільської області, у присутності ОСОБА_5 , ОСОБА_12 та ОСОБА_15 , будучи введена в оману ОСОБА_5 та ОСОБА_12 , підписала надані ним документи, а саме договір комісії № 2611 від 13.10.2022, згідно якого уповноважувала комісіонера ПП «Хмельницькі інформаційні ресурси» здійснити продаж належного їй автомобіля марки та моделі «Toyota Avensis», державний номерний знак НОМЕР_1 , а також акт приймання передачі транспортних засобів та їх складових частин від 13.10.2022, згідно якого ПП «Хмельницькі інформаційні ресурси» отримало вищевказаний транспортний засіб.

Крім того, ОСОБА_17 за вказівкою ОСОБА_5 власноруч написала та передала йому розписку, у якій зобов`язувалась зберігати автомобіль марки та моделі «Toyota Avensis» у справному стані, а також на першу вимогу ОСОБА_12 передати йому вказаний автомобіль.

Після підписання документів та написання розписки, ОСОБА_5 повідомив, ОСОБА_15 та ОСОБА_17 , що на наступний день, тобто 14.10.2022, привезе їхній примірник договору та обумовлену суму коштів.

На наступний день, 14.10.2022 ОСОБА_12 , діючи узгоджено з ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати злочинний намір щодо заволодіння майном потерпілої, без відома та згоди ОСОБА_17 уклав договір купівлі продажу транспортного засобу № 2611 з ПП «Хмельницькі інформаційні ресурси».

У відповідності до вказаного договору ПП «Хмельницькі інформаційні ресурси» зобов`язуються передати ОСОБА_20 автомобіль марки та моделі «Toyota Avensis», державний номерний знак НОМЕР_1 , після здійснення ним оплати в розмірі 250000 грн ОСОБА_17 , не маючи наміру таку оплату здійснювати.

Надалі, 15.10.2022 ОСОБА_5 зателефонував до ОСОБА_15 та повідомив, що ОСОБА_20 відмовився надавати позику, при цьому повідомив, що документи, які підписала ОСОБА_17 не мають жодного юридичного значення.

Також ОСОБА_5 зазначив, що усі підписані документи «знищені», вводячи в оману ОСОБА_17 , чим позбавив її можливості у подальшому повернути свої права на зазначене майно.

23.05.2024 ОСОБА_20 разом з ОСОБА_5 , перебуваючи в Регіональному сервісному центрі ГСЦ МВС в Тернопільській області 6141, що розташований по вул. Стрийська, 5 с. Підгороднє Тернопільської області, на підставі заяви ОСОБА_20 № від 23.05.2024 та договору купівлі-продажу транспортного засобу № 2611 з ПП «Хмельницькі інформаційні ресурси», здійснили реєстрацію транспортного засобу на ОСОБА_20 , таким чином незаконно заволодівши правом на вказаний транспортний засіб, на підставі чого позбавили ОСОБА_21 права вільно розпоряджатися своїм майном.

Відтак ОСОБА_5 за попередньою змовою із ОСОБА_12 незаконно, шляхом обману, придбали право на майно, а саме автомобіль марки та моделі «Toyota Avensis», державний номерний знак НОМЕР_1 , вартість якого становить 335 700 гривень, чим спричинили ОСОБА_17 значну майнову шкоду на вищевказану суму, що становить від 100 до 250 неоподатковуваних мінімум доходів громадян.

Таким чином ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 Кримінального кодексу України, тобто у придбанні права на майно шляхом обману (шахрайстві), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, вчинене в умовах воєнного стану, що завдало значної шкоди. (стаття 190 із змінами, внесеними згідно із Законом № 3342-IХ від 23.08.2023).

Крім цього, ОСОБА_5 та ОСОБА_12 , усвідомлюючи, що 23.05.2024 набули право власності на марки та моделі автомобіль марки та моделі «Toyota Avensis», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належав ОСОБА_17 , продовжили свої злочинні дії, спрямованні на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом.

Зокрема, 08.02.2024 ОСОБА_12 діючи за попередньою домовленістю із ОСОБА_5 , звернувся до Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області із повідомленням про вчинення ОСОБА_17 14.10.2022 кримінального правопорушення, а саме протиправного заволодіння належного йому марки та моделі автомобіля марки та моделі «Toyota Avensis», державний номерний знак НОМЕР_1 , на підставі якої якого працівниками поліції внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом протиправного заволодіння ОСОБА_17 14.10.2022 його майном, а саме марки та моделі автомобілем марки та моделі «Toyota Avensis», державний номерний знак НОМЕР_1 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

У ході проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження даних, які б підтверджували факт заволодіння ОСОБА_17 чужим майном шляхом обману чи заподіяння будь-якої майнової шкоди ОСОБА_12 , органом досудового розслідування не встановлено, тому 22.11.2024 прийнято рішення про його закриття.

Надалі, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на заволодіння транспортним засобом шляхом обману (шахрайством), ОСОБА_12 діючи спільно та за попередньою змовою із ОСОБА_5 , звернувся до Тернопільського міськрайонного суду з позовною заявою про витребування майна з незаконного володіння ОСОБА_17 та відшкодування шкоди.

За результатами розгляду позовної заяви 02.05.2025 судом прийнято рішення про витребування від ОСОБА_17 та передачу ОСОБА_12 автомобіля марки та моделі «Toyota Avensis», державний номерний знак НОМЕР_1 , яке на даний час не виконане.

У зв`язку з чим, ОСОБА_5 та ОСОБА_12 виконали всі необхідні на їх думку дії для доведення злочину до кінця, а саме заволодінням автомобілем марки та моделі «Toyota Avensis», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належав ОСОБА_17 , тобто майном останньої на суму від 100 до 250 неоподатковуваних мінімум доходів громадян, однак злочин не завершили через обставини, що не залежали від їх волі, оскільки 15.08.2024 ОСОБА_17 звернулась до правоохоронних органів з заявою про вчинення щодо неї ОСОБА_5 та ОСОБА_12 шахрайських дій, за наслідками чого до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відповідні відомості за ст. 190 КК України та розпочато досудове розслідування. В межах зазначеного кримінального провадження 15.04.2025 рішенням суду на автомобіль марки та моделі «Toyota Avensis», державний номерний знак НОМЕР_1 , накладено арешт. Відтак ОСОБА_17 автомобіль не передано та такий надалі перебуває в її користуванні.

Таким чином ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190 Кримінального кодексу України, тобто у закінченому замаху на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайстві) у значній шкоді, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану (стаття 190 із змінами, внесеними згідно із Законом № 3342-IХ від 23.08.2023).

Слідчий зазначив, що у кримінальному провадженні № 0001546 від 24.06.2020наявна обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, 4 ст. 190; ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

01.09.2025 о 18 год. 29 хв. ОСОБА_5 відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України затриманий за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень.

01.09.2025 у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, 4 ст. 190; ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України.

Також необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий доводить наявністю ризиків, передбачених п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків та іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відтак слідчий вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти наявним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

За таких підстав слідчий просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів із визначенням застави у розмірі 1800 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 5904600 грн та покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання з підстав, викладених у клопотанні, та просив клопотання задовольнити. Зазначив, що з урахуванням розміру завданої шкоди потерпілим та наявністю цивільних позовів останніх просить визначити розмір застави у розмірі 1800 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки саме такий розмір застави здатний забезпечити покладені на підозрюваного обов`язки. Додатково зазначив, що у клопотанні вказані усі ризики, визначені ч. 1 ст. 177 КПК України, хоча не усі детально обґрунтовані. Так, ризик того, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, підтверджується тим, що у даному кримінальному провадженні проведені лише першочергові слідчі дії та ще не відшукані усі документи, які мають важливе значення у межах цього кримінального провадження. Також ризик того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, підтверджується тим, що підозрюваним вчинений замах на заволодіння транспортним засобом, а відтак ОСОБА_5 може вчиняти дії, необхідні для завершення цього кримінального правопорушення.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 підтримав клопотання з підстав, викладених у клопотанні, та просив клопотання задовольнити. Додатково вказав, що підозра, пред`явлена ОСОБА_5 , є обґрунтованою, що підтверджується матеріалами кримінального провадження. Крім цього, ОСОБА_5 є підозрюваним у межах іншого кримінального провадження.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання з підстав необґрунтованості підозри, пред`явленої ОСОБА_5 , та недоведеності ризиків кримінального провадження. Так, ризик переховування від органу досудового розслідування чи суду спростовується тим, що підозрюваний не має на меті вчиняти будь-які дії, спрямовані на переховування від органу досудового розслідування. При цьому заява про вчинення кримінального правопорушення подана у 2020 році та з того часу підозрюваний вже міг виїхати за межі України, однак цього не зробив. Так само ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином є неконкретизованим та недоведеним стороною обвинувачення, оскільки усі речі і документи, що мають значення у даному кримінальному провадженні, вже вилучені. Також ОСОБА_5 з 2020 року не здійснював жодного впливу на свідків, а тому такий ризик є необґрунтованим. Крім цього, відсутні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки вирок щодо ОСОБА_5 станом на даний час не винесений, а інше кримінальне провадження, де ОСОБА_5 також є підозрюваним, перебуває на стадії досудового розслідування. При цьому ОСОБА_5 має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, проживає разом із батьками, з якими веде спільне господарство, що свідчить про його міцні соціальні зв`язки. Вважає, що запобіжний захід у виді домашнього арешту може запобігти усім ризикам даного кримінального провадження, а тому просив застосувати до ОСОБА_5 саме цей запобіжний захід. Зазначив, що розмір застави є необґрунтованим, оскільки не доведена у власності підозрюваного наявність майна, вартість якого був би співмірним розміру зазначеної прокурором застави. У випадку застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою просив визначити мінімальний розмір застави.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 підтримав позицію свого захисника. Додатково зазначив, що відшкодував ОСОБА_8 значну частину грошових коштів. Вказав, що розмір зазначеної прокурором застави є непомірним для нього, оскільки рухоме та нерухоме майно у його власності відсутнє. Не заперечував проти наявності у його власності корпоративних прав. Крім цього, зазначив, що у межах іншого кримінального провадження йому обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою та визначений розмір застави, який ним сплачений.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши зміст клопотання та додані до нього матеріали, слідча суддя дійшла висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Частина 1 ст. 29 Конституції України визначає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований, зокрема до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншими чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї (ч. 1 ст. 178 КПК України).

Так, ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001546 від 24.06.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, 4 ст. 190; ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190; ч. 1 ст. 209 КК України.

01.09.2025 о 18 год. 29 хв. ОСОБА_5 відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України затриманий за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень.

01.09.2025 у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, 4 ст. 190; ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України.

Про обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_5 , та його можливу причетність до вчинених кримінальних правопорушень свідчать долучені до клопотання матеріали кримінального провадження у їх сукупності, а саме: заява ОСОБА_8 про вчинення злочину; протокол допиту потерпілого ОСОБА_8 від 14.09.2020; договір від 19.09.2017; акти прийому-передачі грошових коштів від 16.02.2018, 03.10.2017, 22.09.2017, 19.09.2017; акт від 31.10.2017; паспорт відкритих торгів (аукціону) з продажу майна ПУАТ «Фідобанк»; протокол електронних торгів UA-EA-2017-09-21-000056-с; протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 26.02.2021; протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 26.02.2021; протокол допиту свідка ОСОБА_22 від 10.05.2021; протокол додаткового допиту потерпілого ОСОБА_8 від 06.03.2021; висновки експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи № СЕ-19/120-21/10084-ПЧ від 08.10.2021, № СЕ-19/120-23/6460-ПЧ від 05.07.2023; протокол допиту свідка ОСОБА_23 від 08.11.2021; протокол додаткового допиту свідка ОСОБА_24 від 29.12.2021; лист ДП «Проззоро.Продажі» № 575-07/2022 від 08.09.2022; протокол додаткового допиту свідка ОСОБА_23 від 18.11.2021; протокол огляду від 29.03.2023 та додатки до нього; протокол допиту свідка ОСОБА_25 від 30.06.2023; протокол допиту свідка ОСОБА_26 від 15.01.2025 та стенограма до нього; заява (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_11 ; договір б/н від 03.06.2022; акт приймання-передачі майна за договором б/н від 03.06.2022; договір купівлі-продажу квартири від 03.06.2022; протокол допиту потерпілого ОСОБА_11 від 19.03.2024; протокол огляду відеозапису від 18.03.2024; лист ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області № 10-19-0.211-1157/2-24 від 15.03.2024; лист Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 1213 від 25.04.2024; протоколи допиту свідка ОСОБА_14 від 26.04.2024, 06.11.2024; протокол огляду місця події від 10.06.2024; висновок експерта за результатами проведення судової будівельно-оціночної експертизи № СЕ-19/120-24/12877-ОБ від 31.12.2024; протокол допиту свідка ОСОБА_15 від 29.01.2025; протокол допиту свідка ОСОБА_27 від 30.01.2025; заява про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_17 ; протокол допиту потерпілої ОСОБА_17 від 02.10.2024; протокол допиту свідка ОСОБА_15 від 06.11.2024; протокол огляду документа від 12.11.2024; висновок експерта за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи № СЕ-19/120-24/12843-АВ від 29.11.2024; протокол допиту свідка ОСОБА_28 від 13.11.2024 та стенограма до нього; договір купівлі-продажу транспортного засобу від 14.10.2022; розшифровка надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок ПП «Хмельницькі інформаційні ресурси» за 30.10.2022 по оформленню договорів купівлі-продажу ТЗ; акт огляду реалізованого транспортного засобу; акт технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер № 7818/22/1004776 від 13.10.2022; договір комісії № 2611 від 13.10.2022; акт приймання-передачі транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, між суб`єктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером № 2611 від 13.10.2022; заява ОСОБА_17 від 13.10.2022; протокол огляду від 05.05.2025; протокол допиту свідка ОСОБА_29 від 02.05.2025 та стенограма до нього; протокол пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 02.05.2025.

Отже, з урахуванням змісту долучених до клопотання матеріалів кримінального провадження у їх сукупності, слідча суддя встановила, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю доказів.

Ураховуючи, що слідча суддя на цьому етапі провадження лише зобов`язана на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні дані слідча суддя доходить висновку про обґрунтованість підозри та можливу причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Розглядаючи питання наявності ризиків, на які посилався прокурор, та позицію сторони захисту щодо їх недоведеності, слідча суддя зазначає таке.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. Як зазначено в п. 111-112 рішення ЄСПЛ «Белеветський проти Росії», обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Так, в обґрунтування застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою прокурор зазначив, що існують ризики, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих, свідків та іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ризик того, що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду підтверджується тим, що останній підозрюється у вчиненні, зокрема тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене безальтернативне покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років. Слідча суддя вважає, що зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду. Таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.07.2001), де Суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Також ОСОБА_5 має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей та документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон, що свідчить про можливість останнього виїхати за межі території України та переховуватися від органу досудового розслідування чи суду на території іншої країни. Відтак слідча суддя вважає, що стороною обвинувачення доведена наявність вказаного ризику.

Так само ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, підтверджується тим, що злочинна діяльність, яка розслідується у цьому кримінальному провадженні, є багатоепізодною, а досудове розслідування ще триває та відбувається процес збирання доказів, відшукання та вилучення речей і документів, які мають значення для кримінального провадження. Відтак, перебуваючи не в умовах тримання під вартою, ОСОБА_5 може знищити або сховати такі документи, що може негативно вплинути на хід досудового розслідування та його результати.

Щодо ризику впливати на потерпілих, свідків та іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, то відповідно до ст. 23 КПК України на стадії судового розгляду доказове значення матимуть показання цих осіб, отримані безпосередньо судом саме під час усного допиту у судовому засіданні. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. За таких обставин ризик впливу на потерпілих та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від цих осіб та дослідження їх судом. Вказане доводить, що з метою зміни свідками та потерпілими своїх показань на користь підозрюваного, відмови від дачі показань останній може впливати на вказаних осіб у незаконний спосіб. Також підозрюваний особисто або через третіх осіб може незаконно впливати, у тому числі шляхом застосування погроз, на іншого підозрюваного у даному кримінальному провадженні з метою ненадання ними показань чи надання показань в його користь. Крім цього, слідча суддя враховує ті обставини, що ОСОБА_5 безпосередньо знайомий із особами, які допитані в даному кримінальному провадженні в якості свідків, а тому використовуючи свій досвід та зв`язки адвоката. Може впливати на цих осіб.

Так само слідча суддя вважає, що ризик того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, є доведеним стороною обвинувачення. Так, кримінальні правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , вчинені останнім з корисливих мотивів та є тривалими за часом здійснення. Відтак протиправна діяльність підозрюваного є стійкою та останній може продовжувати таку діяльність і вчиняти інші аналогічні кримінальні правопорушення з метою особистого збагачення. При цьому слідча суддя враховує наявність іншого кримінального провадження, у якому ОСОБА_5 також набув статусу підозрюваного.

Разом з тим слідча суддя вважає, що ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином є неконкретизованим та недоведеним стороною обвинувачення.

Відтак слідча суддя доходить висновку, що прокурор довів, а сторона захисту не спростувала, що у даному кримінальному провадженні з метою виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, передбачені п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є необхідним застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу.

Також слідча суддя вважає, що підстави і обставини, які зазначені в клопотанні слідчого, є достатньо обґрунтованими, а прокурор в повному обсязі довів, що обмеження права підозрюваного на свободу є виправданим. З урахуванням викладеного слідча суддя доходить висновку про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу та що запобіжний захід у виді тримання під вартою є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. На переконання слідчої судді, такий висновок узгоджується з вимогами ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, так як тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою з наведених підстав виправдане існуванням суспільного інтересу на забезпечення належного досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо ряду тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень.

При прийнятті рішення слідча суддя також враховує, що відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

За встановлених обставин слідча суддя вважає, що клопотання є обґрунтованим та доведеним прокурором у судовому засіданні, а застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою в даному випадку відповідатиме його особі, обставинам вчинених кримінальних правопорушень і на даному етапі досудового розслідування такий захід забезпечення кримінального провадження виправдовує втручання у право підозрюваного на особисту свободу та недоторканість.

Крім того, сторона захисту не надала беззаперечних доказів, які б свідчили, що інший захід забезпечення кримінального провадження, ніж тримання під вартою, зможе належним чином усунути ризики, які передбачені ст. 177 КПК України. Так, навіть за умови застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту останній матиме можливість залишити місце проживання та переховуватись від органів до судового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих, свідків та іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні через засоби мобільного зв`язку, мережу Інтернет чи через третіх осіб або вчинити інші кримінальні правопорушення.

При цьому слідча суддя також враховує обставини, визначені ст. 178 КПК України, і відповідно до наданих доказів приймає до уваги, що підозрюваний має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, має постійне місце проживання, його соціальні зв`язки є міцними та ОСОБА_5 є раніше не судимим. Однак слідча суддя вважає, що в світлі наведених вище фактичних даних ці обставини не є настільки переконливими та вагомими, щоб знизити встановлені ризики до малоймовірності чи до їх виключення.

Відтак слідча суддя доходить висновку, що обраний запобіжний захід є пропорційним меті та завданням цього кримінального провадження.

Також згідно з вимогами ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається, зокрема у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При цьому ч. 2 ст. 4 КК України визначає, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Поряд з цим ч. 5 ст. 182 КПК України визначено, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Так, обґрунтовуючи розмір застави у розмірі 1800 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, прокурор вказав, що такий розмір застави визначенийз урахуванням розміру завданої потерпілим шкоди та саме такий розмір застави здатний забезпечити покладені на останнього обов`язки.

Разом з тим в основу визначення розміру застави не може покладатися лише сам розмір завданої шкоди, а мають також враховуватися і відомості щодо матеріального стану підозрюваного, наявність у його власності нерухомого чи цінного рухомого майна, банківських рахунків, корпоративних прав тощо. Так, сторона обвинувачення не надала докази на підтвердження цих обставин та у судовому засіданні встановлено лише наявність у підозрюваного корпоративних прав, що останній особисто підтвердив.

Відтак, ураховуючи обставини вчинення кримінальних правопорушень, відсутність відомостей про майновий стан ОСОБА_5 , слідча суддя не вбачає підстав для визначення застави у запропонованому прокурором розмірі. При цьому слідча суддя доходить висновку про необхідність визначення застави у розмірі 600 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Такий розмір застави є прийнятним з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Так, зокрема у рішенні від 20.11.2010 у справі «Мангурас проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 ст. 5 Конвенції, покликані забезпечити явку обвинуваченого в судове засідання. Сума застави повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку. Іншими словами, розмір застави повинен визначатись тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Також слідча суддя вважає, що такий розмір застави не є непомірним для підозрюваного, однак водночас є суттєвим для його майнового стану та небажаним для втрати, а відтак дієвим для виконання завдань цього кримінального провадження та запобігання встановленим ризикам.

Крім цього, на виконання вимог ч. 5 ст. 194 КПК України у разі внесення підозрюваним застави слідча суддя вважає за необхідне покласти на ОСОБА_5 обов`язки, визначені даною нормою закону та доведені прокурором, а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з потерпілими ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_17 , свідками ОСОБА_24 , ОСОБА_15 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_14 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_30 , ОСОБА_29 та підозрюваним ОСОБА_12 у цьому ж кримінальному провадженні;у разі наявності здати на зберігання до Управління державної міграційної служби України в Тернопільській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 205, 309, 369-372, 532 КПК України, слідча суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001546 від 24.06.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, 4 ст. 190; ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190; ч. 1 ст. 209 КК України, задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів.

Встановити строк дії ухвали в частині застосування запобіжного заходу до 18 год. 29 хв. 30.10.2025.

Визначити ОСОБА_5 заставу у розмірі 600 (шестисот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1816800 (один мільйон вісімсот шістнадцять тисяч вісімсот) гривень. Застава має бути внесена на депозитний рахунок з такими реквізитами: код отримувача (код за ЄДРПОУ): 26198838; отримувач: ТУ ДСА України у Тернопільській області; банк отримувача: ДКСУ м. Київ; код банку отримувача (МФО): 820172; рахунок отримувача: UA0003454; призначення платежу: застава за ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0001546 від 24.06.2020 за ухвалою слідчої судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.09.2025.

У разі внесення застави ОСОБА_5 звільнити з-під варти та покласти на нього обов`язки, передбачені статтею 194 Кримінального процесуального кодексу України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з потерпілими ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_17 , свідками ОСОБА_24 , ОСОБА_15 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_14 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_30 , ОСОБА_29 та підозрюваним ОСОБА_12 у цьому ж кримінальному провадженні;

- у разі наявності здати на зберігання до Управління державної міграційної служби України в Тернопільській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 вважатиметься таким, до якого застосований запобіжний захід у виді застави.

У разі внесення застави встановити строк дії покладених на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язків до 01.11.2025.

У іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого у цьому кримінальному провадженні.

Копію ухвали негайно після її оголошення вручити підозрюваному ОСОБА_5 .

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1