ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2416/25 Справа № 221/5347/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в залі суду в м. Дніпрі матеріали контрольного провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Чечелівського районного суду м.Дніпра від 20 червня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Висока Вакулівка Козельшинського району Полтавської області, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 408, ч. 3 ст. 410 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.

Ухвалою Чечелівського районного суду м.Дніпра від 20 червня 2025 року задоволено клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 .

Застосовано ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 18 серпня 2025 року включно.

Визначено стосовно ОСОБА_7 заставу у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у розмірі 908400 гривень.

Мотивуючи ухвалене рішення, суд, врахувавши обґрунтованість обвинувачення, тяжкість кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_7 , покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватими, посилався на те, що наявні ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, суд вважав, що застава у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у розмірі 908400 гривень, здатна забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, або зменшити розмір застави.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги адвокат зазначає, що у поданому клопотанні прокурором не доведено наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Вказує, що обвинувачений перебував у полоні, на момент затримання перебував на реабілітації.

Вказує, що розмір застави є непомірним для обвинуваченого.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_7 , його захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу та з підстав, викладених в скарзі просили її задовольнити, ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до обвинуваченого запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, або зменшити розмір застави.

Прокурор у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, а отже, враховуючи те, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін, апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності прокурора.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши доповідь головуючого судді, думки учасників процесу, перевіривши надані матеріали та обговоривши скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частиною 3 статтею 315 КПК України передбачено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Відповідно до матеріалів провадження, на розгляді Чечелівського районного суду м.Дніпра перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000181 щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 408, ч. 3 ст. 410 КК України.

Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції 20.06.2025 року було заявлено клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 з підстав наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Розглядаючи вказане питання, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. ст. 199, 315 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

Під час апеляційного розгляду ухвали суду встановлено, що зазначені вимоги закону при розгляді клопотання були дотримані в повному обсязі.

Вирішуючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого, судом встановлено, що відповідно до обвинувального акта ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 408, ч. 3 ст. 410 КК України, одне з яких відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким, та у випадку визнання винуватим у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень обвинуваченому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років, що відповідає законодавчо передбаченим підставам для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наявні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, та які прокурором наведено на обґрунтування поданого клопотання, та стороною обвинувачення доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Так, інкриміновані обвинуваченому злочини, передбачені ч. 3 ст. 403, ч. 3 ст. 410 КК України відносяться до категорії тяжкого та особливо тяжкого злочинів проти встановленого порядку несення військової служби, за одне з яких законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років, отже наслідки і ризик втечі для обвинуваченого можуть бути визнані ним менш небезпечними ніж кримінальне переслідування, та за висновком суду лише ця обставина спонукає людину до вчинення дій, спрямованих на ухилення від кримінальної відповідальності. При цьому, кримінальні правопорушення, які інкримінуються обвинуваченому, мають високий ступінь суспільної небезпеки в період воєнного стану, а зумовлені ними наслідки є тяжкими не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому.

Ризик втечі оцінюється судом у світлі фактів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню, що кореспондується з позицією ЄСПЛ щодо необхідності оцінки ризику втечі. Як встановлено судом, обвинувачений є раніше не судимим, має постійне місце проживання, є неодруженим, на утриманні нікого не має, є військовослужбовцем, а отже характеризується відсутністю міцних соціальних зв`язків, а відтак і стримуючих факторів.

Оцінюючи ризик переховування, судом також враховується, що ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 19.07.2021 надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_7 з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_7 тривалий час переховується від органу досудового розслідування, перешкоджає проведенню слідчих дій та прийняттю процесуальних рішень у кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 26.07.2021 встановлено, що існує обґрунтована підозра вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 408, ч. 3 ст. 410 КК України, підозрюваний на неодноразові виклики слідчого не з`явився та переховується від слідства на тимчасово окупованій території України з метою ухилення від кримінальної відповідальності, оголошений у розшук. Вказаною ухвалою постановлено здійснювати спеціальне досудове розслідування у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 .

Відповідно до інформації ВЧ НОМЕР_1 від 18.06.2025, солдат ОСОБА_7 вважається таким, що самовільно залишив військову частину 29.01.2021. Також не перебуває на обліку у військовій частині, як військовополонений.

Згідно з Витягу із Наказу командира ВЧ НОМЕР_1 за № 22 від 29.01.2021, ОСОБА_7 самовільно залишив місце розташування підрозділу, що залучається до операції об`єднаних сил на території Луганської та Донецької областей з метою виконання службових (бойових) завдань 29.01.2021, знятий з усіх видів забезпечення.

Таким чином, з урахуванням викладеного обвинувачений з великою імовірністю може вдатися до вчинення дій направлених на переховування від суду.

Щодо ризику незаконного впливу на свідків, суд зазначив, з чим і погоджується колегія суддів, що судове провадження у кримінальній справі не розпочато, перебуваючи на свободі, та під загрозою можливого застосування тяжкого покарання, у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованих злочинів, що є вагомим психологічним фактором, ОСОБА_7 може впливати свідків, які не допитані в судовому засіданні.

При встановленні ризику впливу на свідків у даному кримінальному провадженні слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК).

Згідно ч. 4 ст. 95 КПК суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового розгляду, або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, а тому ризик впливу на потерпілого, свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від зазначених осіб та дослідження їх судом.

Таким чином, оскільки кримінальне провадження знаходиться на стадії підготовчого судового розгляду, свідки судом не допитані, на даний час існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Твердження захисника в судовому засіданні про неможливість здійснення обвинуваченим впливу на свідків судом не приймаються, оскільки обвинувачений має змогу ознайомитися з матеріалами кримінального провадження, та відповідно йому стануть відомі місця проживання та місцезнаходження свідків. Окрім того, ОСОБА_7 відомо місце дислокації військової частини, у якій проходив службу, а отже і місцезнаходження колишніх співслужбовців, командира військової частини, у зв`язку з чим перебуваючи на свободі, обвинувачений може здійснити спроби впливу на вказаних осіб.

Ризик вчиняти інші кримінальні правопорушення підтверджується тим, що обвинувачений бажаючи уникнути відповідальності за скоєне, ураховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує, може здійснити спроби повторної втечі, а отже вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також судом зазначено, що вказані ризики, які є існуючими та обґрунтованими, посилюються через введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

При цьому слід зазначити, що запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 обрано у підготовчому судовому засіданні, що свідчить про те, що вказане кримінальне провадження тільки призначено до судового розгляду, а тому докази не досліджені.

Таким чином, доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо відсутності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки зазначені ризики встановлені в ухвалі суду та підтверджуються наданими судом першої інстанції матеріалами, відповідно до яких, заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підстав для застосування судом до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені обставини.

Окрім того, колегія суддів вважає, що при вирішенні питання застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, суд апеляційної інстанції виходить з того, що: - особисте зобов`язання не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого з огляду на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, та встановлені ризики; - заяв про взяття на поруки обвинуваченого не надходило; - домашній арешт, з огляду на інкриміновані обвинуваченому кримінальні правопорушення, не є дійовим запобіжним заходом щодо обвинуваченого, оскільки вказаний запобіжний захід не буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії його належної процесуальної поведінки.

Крім того, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам КПК України, оскільки містить всі необхідні відомості, передбачені ч.1 ст.196 КПК України, в тому числі, встановлено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та, з урахуванням обставин висунутого обвинувачення, зазначено щодо неможливості застосування альтернативних запобіжних заходів.

Отже, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, приймаючи рішення про обрання обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Будь-яких порушень КПК України при постановленні ухвали, що оскаржується, судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу Чечелівського районного суду м.Дніпра від 20 червня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 408, ч. 3 ст. 410 КК України, строком до 18 серпня 2025 року з альтернативою внесення застави, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4