УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000539 від 15.04.2024, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

В обґрунтування клопотання вказано, що Головним слідчим управлінням Служби безпеки України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000539 від 15.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09.04.2025 (справа № 757/16341/25-к) надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , з метою виявлення та вилучення предметів та документів, які мають доказове значення у кримінальному провадженні, згідно переліку, що вказаний в зазначеній ухвалі суду.

29.04.2025 на підставі вищевказаної ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 .

За результатами проведення обшуку виявлено та вилучено наступне:

- мобільний телефон Samsung Galaxy Z Fold 5, sНОМЕР_1 , ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 та на якому містяться відомості, які мають значення для розслідування кримінального провадження;

- мобільний телефон Samsung Galaxy S21 5G, sНОМЕР_4 , ІМЕІ1: НОМЕР_5 , ІМЕІ2: НОМЕР_6 та на якому містяться відомості, які мають значення для розслідування кримінального провадження;

- ноутбук ASUS Zen book 14X, модель NX5400E sN1NOCV26268047 із зарядним пристроєм та на якому містяться відомості, які мають значення для розслідування кримінального провадження;

- блокнот чорного кольору з написом «Building X Furniture» із чорновими записами.

Прокурор вказав у клопотанні, що вищевказані речі вилучено для проведення комп`ютерно-технічної експертизи.

Посилаючись на встановлені в ході досудового розслідування обставини, з метою забезпечення збереження речових доказів, прокурор просив накласти арешт на вказане тимчасово вилучене майно.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Представник власника майна у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання у зв`язку з його безпідставністю, подані відповідні письмові заперечення.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, заслухавши учасників, дійшов висновку про наступне.

Встановлено, Головним слідчим управлінням Служби безпеки України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000539 від 15.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

29.04.2025 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09.04.2025 (справа № 757/16341/25-к) проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами якого виявлено та вилучено:

- мобільний телефон Samsung Galaxy Z Fold 5, sНОМЕР_1 , ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 ;

- мобільний телефон Samsung Galaxy S21 5G, sНОМЕР_4 , ІМЕІ1: НОМЕР_5 , ІМЕІ2: НОМЕР_6 ;

- ноутбук ASUS Zen book 14X, модель NX5400E sN1NOCV26268047 із зарядним пристроєм;

- блокнот чорного кольору з написом «Building X Furniture» із чорновими записами.

Постановою слідчого від 29.04.2025 вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадження № 0000539 від 15.04.2024.

Так, застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема і арешту майна, можливе за таких умов: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (ч. 3 ст. 132 КПК України).

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Так, у клопотанні вказується про необхідність накладення арешту на мобільні телефони та ноутбук з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КК України.

У силу ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови.

З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Так, у порушення вимог ч. 3 ст. 170 КПК України прокурором не надано доказів, що підтверджують той факт, що вилучене у ОСОБА_5 майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, могло зберегти на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Долучена до клопотання постанова про визнання майна речовим доказом носить формальний характер, оскільки за своїм змістом не містить даних на підтвердження того, що вказане вилучене майно відповідає критеріям, визначеними ч. 1 ст. 98 КПК України, а тільки припущення щодо наявності у вилучених мобільних телефонах та ноутбуку відомостей, які мають значення для розслідування кримінального провадження.

Варте уваги також те, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, вилучене 29.04.2025, тобто майже місяць тому, проте за цей час орган досудового розслідування будь-яких дій з ним не вчиняв, зокрема, у клопотанні та додатках до нього відсутні відомості щодо огляду вилученого майна.

Крім того, суд зазначає, що згідно ч. 2 ст. 168 КПК України забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

У протоколі обшуку зазначено, що ОСОБА_5 добровільно надала слідчому мобільні телефони та ноутбук, відомостей, що остання відмовила в наданні паролю доступу протокол не містить, а отже власником не обмежувався до нього доступ.

Крім того, суду не надано суду копію постанови про призначення експертизи в рамках даного кримінального провадження, на виконання якої надавалося майно ОСОБА_5 , при тому, що у клопотання прокурор вказав, що вилучалися мобільні телефони з метою проведення комп`ютерно-технічної експертизи.

Також суд приймає до уваги, що прокурором не доведено того, що ОСОБА_5 має відношення до обставин, які розслідуються у кримінальному провадження, оскільки дослідивши зміст долучених до клопотання документів встановлено, що тільки в листі першого заступника начальна ГСУ СБ України від 07.04.2025, адресованого прокурору Офісу Генерального прокурора, зазначено, що в ході оперативних заходів встановленого організатора злочинної схеми, якому начебто допомагає ОСОБА_5 .

Отже, при розгляді клопотання судом встановлено відсутність належного обґрунтування підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна щодо вилученого у ОСОБА_5 майна.

З огляду на наведене, враховуючи, що прокурором не надано достатньої кількості доказів необхідності накладення арешту, його відповідність критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, слідчий суддя не вбачає достатніми та обґрунтованими підстави для задоволення клопотання, оскільки наявні документи не свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення збереження речових доказів, до того ж, будь-яких негативних наслідків, які можуть негативно позначитися на інтересах слідства від невжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, слідчим суддею не встановлено.

Керуючись ст. ст. 98, 100, 131, 132, 170-173, 175, 309, 395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000539 від 15.04.2024 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1