Справа № 727/130/25
Провадження № 1-кп/727/178/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого - судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисника: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0003650 від 02.10.2024 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , неодруженого, з неповною середньою освітою, військовослужбовця військової служби за контрактом під час мобілізації, посада стрілець 3 стрілецького спеціалізованого відділення 1 стрілецького взводу, раніше судимого: 25.06.2018 року Шевченківським районним судом м.Чернівці за ст.194 ч.2 КК України до чотирьох років позбавлення волі, звільнився 29.03.2022 року по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_6 вчинив умисний злочин проти громадської безпеки при наступних обставинах:

Так, наказом командира військової частини НОМЕР_1 №198-РС від 01.09.2024 військовослужбовця військової служби за контрактом під час мобілізації солдата ОСОБА_6 призначено на посаду стрільця 3 стрілецького спеціалізованого відділення 1 стрілецького спеціалізованого взводу 1 стрілецької спеціалізованої роти стрілецького спеціалізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до положень п. 9 ст. 1, п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовцем є особа, яка проходить військову службу, а початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом під час мобілізації, вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.

Відтак, з моменту призову на військову службу за контрактом під час мобілізації у військову частину НОМЕР_1 солдат ОСОБА_6 набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу, та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_6 відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 17, 30, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

При цьому, 24 лютого 2022 року Президент України видав Указ № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», що затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який діє по теперішній час.

Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України», воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень;

Натомість, солдат ОСОБА_6 у порушення вказаних нормативно-правових актів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх насліди, вчинив кримінальне правопорушення проти громадської безпеки під час дії воєнного стану за наступних обставин.

Так, при невстановлених для органу досудового розслідування часі, місці та обставинах ОСОБА_6 , незаконно, протиправно придбав, переніс та зберігав з метою подальшого збуту бойові припаси, а саме 1080 патронів з маркувальним позначенням «539 89», які являються боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї 5,45мм проміжними патронами, призначеними для проведення пострілів з бойової нарізної вогнепальної зброї калібру 5,45х39мм (АКМ-74, АКС-74У та інш.), які зберігав до 16:30 год. 18.10.2024, чим порушив передбачений законом порядок, встановлений положенням про дозвільну систему, затвердженого постановою КМУ № 576 від 12.10.1992 та наказом МВС України № 622 від 21.08.1998 «Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів».

У подальшому, 18.10.2024 року о 16:30 год. ОСОБА_6 , переслідуючи умисел, направлений на порушення встановленого законом порядку, діючи умисно, протиправно, без передбаченого законом дозволу, маючи на меті отримання прибутку, перебуваючи у м.Чернівці по вул. Берегометській неподалік перехрестя із вул. Заставнянською, за грошові кошти в сумі 20000 (двадцять тисяч) грн. збув ОСОБА_7 1080 патронів з маркувальним позначенням «539 89», які згідно висновку експерта № СЕ-19/126-24/11479-БЛ від 28.10.2024 являються боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї 5,45мм проміжними патронами, призначеними для проведення пострілів з бойової нарізної вогнепальної зброї калібру 5,45х39мм (АКМ-74, АКС-74У та інш.).

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому злочину визнав повністю та суду пояснив, що дійсно при вказаних в обвинуваченні обставинах, перебуваючи на військовій службі знайшов боєприпаси, а саме 1080 патронів, які зберігав з метою збуту та перевіз їх до міста Чернівці, де продав їх ОСОБА_8 за 20000 гривень. У вчиненому щиро кається.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників процесу, та роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів по справі, відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Таким чином, аналізуючи всі докази в їх сукупності, суд вважає, що орган досудового розслідування правильно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.1 ст.263 КК України, тобто у придбанні, носінні, зберіганні та збуті бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 виду та міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення: те, що злочин, передбачений ч.1 ст. 263 КК України, є тяжким злочином, а також відомості про особу обвинуваченого, зокрема те, що він раніше судимий, добровільно вступив до лав ЗСУ.

Суд також враховує, що ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, активно сприяв розкриттю злочину, у вчиненому щиро розкаявся.

Наведену обставину суд, на підставі ст.66 КК України, визнає такою, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 .

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_6 судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання за вчинене кримінальне правопорушення, суд враховує наступне.

Відповідно до вимог статей 50, 65 Кримінального кодексу України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та наділяють суд правом вибору щодо розміру призначеного покарання, завданням якого є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки вищезазначених обставин, що впливають на покарання, а її реалізація становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість виправлення засудженого.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (справа «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

Суд враховує, що статтею 12 КК України надається лише видова характеристика ступеня тяжкості злочину, що знаходить своє відображення у санкції статті, встановленій за злочин цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого урахування всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного злочину, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, особу винного, форму і ступінь вини, мотивацію злочину, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

Зокрема, під особою обвинуваченого необхідно розуміти сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак індивіда, щодо якого ухвалений вирок, які існують на момент прийняття такого судового рішення та мають важливе значення для вибору кримінального покарання з огляду мети та засад його призначення.

Як вбачається з показів обвинуваченого ОСОБА_6 , останній у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, розповів про всі обставини вчинення кримінального правопорушення, висловився критично до вчиненого діяння.

Отже, суб`єктивне ставлення винного до вчиненого злочину полягає в тому, що він визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажає виправити ситуацію, що склалася. Щире каяття ОСОБА_6 ґрунтується на критичній оцінці ним своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась та нести кримінальну відповідальність за вчинене.

Враховуючи наведене, наявність обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого, відсутність обставин, що обтяжують покарання та з врахуванням даних про особу винного, а саме, те, що він раніше судимий, військовослужбовець, його критичне ставлення до вчиненого, суд приходить до висновку про можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_6 мінімального покарання за ч.1 ст.263 КК України за це кримінальне правопорушення.

На думку суду, призначена міра покарання надасть можливість обвинуваченому сформувати у своїй свідомості уявлення про неминучість настання відповідальності за можливі вчинені ним протиправні діяння у майбутньому, що буде в свою чергу достатньою превентивною мірою.

Саме таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Разом із тим, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, те, що злочин було вчинено під час непогашеної судимості за тяжкий злочин, підстав для застосування ст.75 КК України суд не вбачає.

Зважаючи на те, що у справі було понесено витрати на залучення експерта, суд, враховуючи вимоги ст. 124 КПК України, вважає за необхідне стягнути вказані витрати з ОСОБА_6 .

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України і за його вчинення призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рахувати з моменту затримання на виконання цього вироку.

Стягнути з засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 2387 грн. 70 коп.

Речові докази: 1050 патронів з маркувальним позначенням «539 89» калібру 5,45*39мм, 30 гільз, що передані на зберігання до камери обліку зброї та боєприпасів ЧЧ Чернівецького районного управління поліції ГУНП в Чернівецькій області передати до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ).

На вирок суду може бути подана апеляція до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1