ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2025 року Кривий Ріг

15.07.2025р. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26.06.2025р., якою щодо обвинувачених за ч. 4 ст. 187 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 діб з 26.06.2025р. по 24.08.2025р. включно

у с т а н о в и л а :

Оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції обвинуваченим за ч. 4 ст. 187КК України ОСОБА_6 та ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 діб з 26.06.2025р. по 24.08.2025р. включно

Із оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції не погодився обвинувачений ОСОБА_6 , який в апеляційній скарзі:

- не погодився із оскаржуваною постановою, оскільки ризики, зазначені прокурором не підтверджені доказами, вся аргументація ризиків пов`язана із тяжкістю покарання;

- зазначає, що за період кримінального провадження він не порушив покладених на нього обов`язків, не намагався втекти, чинити тиск на учасників кримінального провадження, знищити речові докази, іншим чином перешкодити кримінальному провадженню;

- вказує, що є інвалідом 3-ї групи, має постійне проживання в м. Костянтинівка Донецької області;

- вважає, що продовження строку тримання під вартою є порушенням вимог п. 3 ст. 5 ЄКПЛ, та рішень ЄСПЛ у справі «Єлоєв проти України», «Шишков проти Болгарії» та інших;

- прохає оскаржувану ухвалу скасувати постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 :

- не погодився із оскаржуваною постановою, оскільки ризики, зазначені прокурором не підтверджені доказами, вся аргументація ризиків пов`язана із тяжкістю покарання;

- зазначає, що за період кримінального провадження він не порушив покладених на нього обов`язків, не намагався втекти, чинити тиск на учасників кримінального провадження, знищити речові докази, іншим чином перешкодити кримінальному провадженню;

- вказує, що має постійне проживання в м. Костянтинівка Донецької області;

- вважає, що продовження строку тримання під вартою є порушенням вимог п. 3 ст. 5 ЄКПЛ, та рішень ЄСПЛ у справі «Єлоєв проти України», «Шишков проти Болгарії» та інших;

- прохає оскаржувану ухвалу скасувати постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Про дату, час та місце судового розгляду учасники кримінального провадження повідомлені належним чином, обвинувачені в поданій апеляційній скарзі прохали розгляд апеляційної скарги проводити без їх участі, прокурор у кримінальному провадженні та захисник подали заяви про розгляд апеляцій них скарг за їх відсутності.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді доповідача, дослідивши матеріали кримінального провадження, та перевіривши доводи апеляційних скарг обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , дійшов висновку про залишення апеляційних скарг обвинувачених без задоволення за таких підстав.

Судом першої інстанції в обґрунтування прийнятого рішення про продовження щодо обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою послався на те, що вони обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, за яке законом України про кримінальну відповідальність передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна, а також, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, не зникли та не змінились під час розгляду клопотання. Вік та стан здоров`я обвинувачених дозволяють застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Суд першої інстанції дослідив відомості про осіб обвинувачених відповідно до яких обвинувачений ОСОБА_6 офіційного місця роботи не має, не одружений, має інвалідність третьої групи, не судимий, має постійне місце проживання, обвинувачений ОСОБА_7 офіційного місця роботи не має, не одружений, не судимий, має постійне місце проживання, та прийняв до уваги доводи сторони обвинувачення, що обвинувачені можуть ухилитися від кримінальної відповідальності та виконання процесуальних обов`язків, оскільки відсутні станом на теперішній час даних про те, що обвинувачені проживають разом із сім`єю, та є працевлаштованими.

Суд першої інстанції дослідивши відомості, що характеризують обвинувачених вважав відсутніми соціальні зв`язки, які б були стримуючим фактором щодо їх ухилення від суду, при цьому врахував, що в країні оголошений воєнний стан, ризик ухилення обвинувачених від суду та їх втечі продовжує існувати з високим ступенем ймовірності.

На думку суду першої інстанції, стороною обвинувачення також було доведено наявність ризику незаконного впливу обвинуваченими на потерпілих та свідків, оскільки анкетні дані свідків та потерпілих відомі, потерпілі та свідки судом не допитані, що підтверджує високий ступень ймовірності впливу на потерпілих та свідків з боку обвинувачених.

Суд першої інстанції врахував, що запобіжний захід у виді взяття під варту є винятковим, проте вважав, що без застосування саме такого заходу забезпечення кримінального провадження продовжує існувати достатньо високий рівень ймовірності ризиків ухилення обвинувачених від явки до суду, впливу на свідків, а також неможливості досягнення мети щодо виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів у даному випадку не зможе запобігти доведеним ризикам передбаченим ст. 177 КПК України.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України - нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений в умовах воєнного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При розгляді апеляційної скарги суд апеляційної інстанції перевіряє дотримання судом вимог ст.ст. 177, 178, 194 КПК України та бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, який є особливо тяжким, за який законом передбачено покарання лише у виді позбавлення волі строком до п`ятнадцяти років, та у такому випадку тримання під вартою є виправданим, оскільки у справі наявний значний суспільний інтерес, який переважає принцип поваги до особистої свободи.

Суд апеляційної інстанції досліджуючи можливість застосування до обвинувачених запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, не вбачає достатніх та належних підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченим у виді тримання під вартою, оскільки вважає, що тримання під вартою є таким заходом забезпечення кримінального провадження, який забезпечить належну процесуальну поведінку обвинувачених.

Враховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції вважає, що на даний час ризики та обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинувачених у даному кримінальному провадженні, не зменшилися та продовжують існувати, належним чином перевірені та враховані судом першої інстанції, а тому доводи апеляційних скарг обвинувачених, що оскаржувана ухвала є незаконною, є безпідставними.

Доводи апеляційних скарг обвинувачених, що ризики, зазначені прокурором не підтверджені доказами, вся аргументація ризиків, пов`язана із тяжкістю покарання, є безпідставними, оскільки кримінальний процесуальний закон у якості ризиків, крім іншого, також має на увазі високу долю передбачуваної небезпеки вчинення обвинуваченим протиправних дій, зазначених у ч. 1 ст. 177 КПК України, яка дозволяє суду на основі закону та внутрішнього переконання зробити висновок про необхідність обрання запобіжного заходу, яким, у даному випадку, є тримання під вартою.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою один із вагомих заходів забезпечення кримінального провадження. Цей превентивний, забезпечувальний захід, спрямований на недопущення можливої протидії з боку підозрюваного, обвинуваченого провадженню у кримінальній справі, є ефективним засобом коригування неправомірної поведінки зазначених учасників кримінального судочинства.

Обмежуючи конституційні права обвинуваченого у вчиненні злочину, запобіжний захід виконує позитивну роль, реалізуючи у кримінальному процесі матеріальноправовий принцип крайньої необхідності: завдання меншої шкоди, щоб запобігти більшій шкоді.

Аналіз ст. 177 КПК України вказує, що «ризик» - це перш за все ймовірність небажаної поведінки, та визначення «ризиків» полягає у передбаченні небажаної, для всебічного дослідження даного провадження, поведінки обвинуваченого та запобіганні такої поведінки через застосування відповідного запобіжного заходу судом.

Доводи апеляційних скарг, що за період кримінального провадження вони не порушили покладених на них обов`язків, не намагалися втекти, чинити тиск на учасників кримінального провадження, знищити речові докази, іншим чином перешкодити кримінальному провадженню, є безпідставними, оскільки така поведінка є наслідком застосування заходу забезпечення у виді тримання під вартою, а не дотримання належної процесуальної поведінки обвинуваченими після вчинення особливо тяжкого злочину.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , що він є інвалідом 3-ї групи, має постійне проживання в м. Костянтинівка Донецької області, не є істотними обставинами для зміни запобіжного заходу, оскільки стан його здоров`я не став перешкодою у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення.

При цьому доводи про наявність постійного місця проживання в м. Костянтинівка Донецької області, як обвинуваченого ОСОБА_6 , так і обвинуваченого ОСОБА_7 є також неістотними обставинами для зміни запобіжного заходу, оскільки місто Костянтинівка Донецької області перебуває в зоні ведення бойових дій, ведеться примусова евакуація цивільних осіб з зони ведення бойовий дій в Донецькій області, не дає підстав для визнання належними та постійними місця проживання за адресами в м. Костянтинівка Донецької області , які вказані обвинуваченими.

Доводи апеляційної скарги, що продовження строку тримання під вартою є порушенням вимог п. 3 ст. 5 ЄКПЛ, та рішень ЄСПЛ у справі «Єлоєв проти України», «Шишков проти Болгарії» та інших, є також неспроможними, оскільки існуючий суспільний інтерес переважає над особистою свободою обвинувачених, враховуючи тяжкість інкримінованого злочину та ймовірність покарання, яке може їм загрожувати.

Суд апеляційної інстанції не вбачає надмірної тривалості тримання обвинувачених під вартою, приймає до уваги тяжкість пред`явленого обвинувачення із сукупністю ризиків, які продовжують існувати, та вважає таке обмеження права обвинувачених таким, що не суперечить положенням ст. 5 ЄКПЛ.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування або зміни ухвали суду, колегією суддів не встановлено, а тому доводи апеляційної скарги обвинуваченого задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26.06.2025р., якою щодо обвинувачених за ч. 4 ст. 187 КК України ОСОБА_6 та ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 діб з 26.06.2025р. по 24.08.2025р. включно - залишити без задоволення.

Ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26.06.2025р., якою щодо обвинувачених за ч. 4 ст. 187 КК України ОСОБА_6 та ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 діб з 26.06.2025р. по 24.08.2025р. включно - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною, та набирає законної сили після її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді