Справа №366/3540/24
Провадження 1-кп/366/131/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2025 року с-ще Іванків

Іванківський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ;

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ;

сторін та інших учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.06.2024 за №0000049 відносно обвинуваченого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Любимівка, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не інвалід, не депутат, не одружений, не працюючий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий, у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 будучи раніше судимим за майнові злочини, останній раз 03.03.2021 року Березанським районним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на шлях виправлення не став та в період непогашеної судимості умисно, повторно вчинив новий злочин.

Так, будучи працевлаштованим в ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на посаді різноробочого, ОСОБА_4 11 червня 2024 року, перебував на території зони відчуження, що постраждала внаслідок катастрофи на ІНФОРМАЦІЯ_3 , де працював на облаштуванні фортифікаційних оборонних споруд. Близько 12 години 30 хвилин 11 червня 2024 року, ОСОБА_4 , перебуваючи біля відселеного села Бенівка, на території зони відчуження, що постраждала внаслідок катастрофи на ІНФОРМАЦІЯ_3 , дізнавшись, що його колега по роботі ОСОБА_5 має намір здійснити перерахунок своїх готівкових коштів на банковий рахунок своєї співмешканки ОСОБА_6 , вирішив скористатися нагодою та маючи корисливий умисел на подальше заволодіння грошових коштів потерпілого ОСОБА_5 , запропонував останньому свої послуги для здійснення готівкового переказу грошових коштів через термінал. Ввівши в оману потерпілого ОСОБА_5 , ОСОБА_4 пообіцяв потерпілому, що цього ж дня, тобто 11 червня 2024 року, після того як він приїде в смт. Іванків, Вишгородського району, Київської області, він за допомогою терміналу здійснить грошовий переказ на рахунок співмешканки потерпілого ОСОБА_6 та по поверненню на місце роботи надасть потерпілому квитанцію про здійснення грошового переказу. У свою чергу потерпілий ОСОБА_5 повірив у щирі наміри ОСОБА_4 та віддав останньому готівкові грошові кошти у сумі 25 000 грн. та номер рахунку своєї співмешканки ОСОБА_6 № НОМЕР_1 . Заволодівши грошовими коштами потерпілого ОСОБА_5 , ОСОБА_4 виїхав за межі зони відчуження у бік смт. Іванків, Вишгородського району, Київської області, переказ грошових коштів на рахунок ОСОБА_6 не здійснив та на місце роботи з моменту вчинення шахрайських дій не повернувся.

Таким чином, ОСОБА_4 , заволодів чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненого повторно, тобто у вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 2 ст. 190 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 , після роз`яснення суті обвинувачення за ч. 2 ст. 190 КК України, визнав себе винним повністю. Надав покази, що він, влітку, дати не пам`ятає, позичив грошові кошти в сумі 25 000,00 грн. у ОСОБА_7 , які повинен був повернути по першій можливості із заробітної плати. Через тиждень він повернув частину коштів у сумі 15 000,00 грн. точніше 14 700, 00 грн., які особисто віддав ОСОБА_8 бригадир, вирахувавши їх із зарплати ОСОБА_4 , як і домовлялись, оскільки ОСОБА_4 поїхав додому. Про те, що грошові кошти бригадир віддав ОСОБА_8 , він ОСОБА_9 повідомив по телефону. Решту коштів ОСОБА_10 мав повернути ОСОБА_8 пізніше, коли ОСОБА_11 поїде додому, а потім приїде. Номера картки, на яку потрібно було скинути кошти, потерпілий не давав. Ці кошти обвинувачений позичив у потерпілого для себе, а не для того, щоб перекинути співмешканці ОСОБА_12 . Після того як позичив кошти, ОСОБА_4 ще раз повертався на роботу, але ОСОБА_7 там не було, він поїхав додому. Більше ОСОБА_10 на роботу не приїжджав.

Зазначив, що свою вину визнає в тому, що кошти позичив, але повернув не всю суму. Просто не мав змоги їх повернути. Додав, що не мав на меті обманювати, що так сталося, жалкує. Потерпілий сам позичив йому ці кошти. Крім того, він (обвинувачений) позичав гроші неодноразово.

Під час наступного судового засідання обвинувачений змінив покази, зазначивши, що грошові кошти в ОСОБА_7 не позичав, а взяв для перерахування дружині потерпілого. Отримавши кошти у потерпілого, ОСОБА_4 вирішив витратити їх на власні потреби та не повертати ОСОБА_13 .

Свідок ОСОБА_14 повідомила суду, що зареєстрована та проживає у м. Дніпро. ОСОБА_5 є її цивільним чоловіком. Зазначила, що з ОСОБА_4 особисто не знайома, її цивільний чоловік, ОСОБА_5 , працював з ним у зоні відчуження, де ОСОБА_5 працював в період з кінця весни по початок літа та отримував зарплату готівкою. Оскільки у зоні відчуження у чоловіка не було можливості передати їй отриману заробітну плату, він попросив ОСОБА_4 , який їхав до ОСОБА_15 , щоб останній перерахував гроші через банківський термінал на її картку, при цьому давши ОСОБА_4 готівкою 25 000,00 грн. Протягом дня чоловік телефонував їй та запитував, чи прийшли кошти, проте їх не було, і до цього часу не надійшли. Також чоловік телефонував обвинуваченому, але він не відповідав, телефон був відключений. Потім чоловік повідомив, що звернувся із заявою до поліції по даному факту, оскільки ОСОБА_4 зник разом із його грошовими коштами.

Зазначила, що вона запитувала у чоловіка, чи надійна людина ОСОБА_4 , на що чоловік повідомив, що все нормально. Також додала, що чоловік їй чітко сказав, що дав обвинуваченому 25 000,00 грн. готівкою та її номер картки і що ОСОБА_4 мав перерахувати їх через банківський термінал. До цього часу кошти не надійшли, частинами також не повертались.

В обґрунтування винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, сторона обвинувачення посилається на докази, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні, а саме: письмові докази, показання обвинуваченого, свідка.

Потерпілий ОСОБА_5 до суду не з`явився, цивільний позов не подавав.

Судом досліджено наступні письмові докази, а саме:

-витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 13.06.2024 за попередньою кваліфікацією за ч. 2 ст. 190 КК України, виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення 12.06.2024 до ВП № 1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області надійшло телефонне повідомлення від ОСОБА_5 про те, що 11.06.2024 надав грошові кошти готівкою в сумі 25000 грн своєму знайомому ОСОБА_4 який повинен був поїхати до смт. Іванків Вишгородського району, та через банківський термінал пообіцяв перерахувати кошти на банківську карту. Однак 11.06.2024 ОСОБА_4 обіцянки не виконав та до 12.06.2024 на зв`язок не вийшов;

-протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 12.06.2024, в якому відображено обставини події. Зокрема, вказано, що ОСОБА_4 шляхом обману заволодів грошовими коштами ОСОБА_5 в сумі 25 000 грн;

-постанова про зміну правової кваліфікації кримінального правопорушення з ч. 1 ст. 190 на ч. 2 ст. 190 КК України з кваліфікуючого ознакою повторність;

-ухвала слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_4 від 05.11.2024 про надання дозволу про затримання ОСОБА_4 з метою приводу до суду для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою;

-постанова про зупинення досудового розслідування та розшук підозрюваного від 29.10.2024, відповідно до якої досудове розслідування за підозрою ОСОБА_4 зупинити в зв`язку із розшуком підозрюваного;

-протокол затримання ОСОБА_4 від 20.11.2024, згідно якого ОСОБА_4 затримано 20.11.2024;

-ухвала слідчого судді від 21.11.2024 про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою;

-ухвала слідчого судді від 19.06.2024 про тимчасовий дозвіл до інформації мобільних терміналів;

-протокол про тимчасовий доступ до речей і документів від 11.07.2024, відповідно до якого отримано доступ до інформації щодо з`єднань мобільних терміналів;

-протокол огляду диску від 12.07.2024, відповідно до якого встановлені з`єднання номера телефона потерпілого ОСОБА_5 та підозрюваного ОСОБА_4 чотири рази до вчинення кримінального правопорушення;

-вимога щодо притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності, відповідно до якої ОСОБА_4 останній раз був засуджений ІНФОРМАЦІЯ_5 03.03.2021 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, остаточне покарання 3 роки 6 місяців позбавлення волі. 04.05.2023 звільнений умовно-достроково, невідбутий строк покарання 5 місяців 3 дні;

-вирок ІНФОРМАЦІЯ_6 03.03.2021, яким засуджено ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, остаточне покарання 3 роки 6 місяців позбавлення волі.

Інших доказів, які могли бути покладені в основу обвинувачення інкримінованого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, стороною обвинувачення не представлено.

При кваліфікації дій обвинуваченого суд враховує, що відповідно до положень ч. 1 ст. 32 КК України повторністю кримінальних правопорушень визнається вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу. Згідно ч 3. вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених різними статтями цього Кодексу, визнається повторним лише у випадках, передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Відповідно до примітки № 1 ст. 185 КК України у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається кримінальне правопорушення, вчинене особою, яка раніше вчинила будь-яке із кримінальних правопорушень, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 32 КК України повторність відсутня, якщо за раніше вчинене кримінальне правопорушення особу було звільнено від кримінальної відповідальності на підставах, установлених законом, або якщо судимість за це кримінальне правопорушення було погашено або знято, а також після відбуття покарання за вчинення кримінального проступку.

ОСОБА_4 будучи раніше неодноразово судимим за майнові злочини, останній раз 03.03.2021 року Березанським районним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на шлях виправлення не став та в період непогашеної судимості умисно, повторно вчинив новий злочин.

Вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, підтверджується даними дослідженими в ході судового засідання: показаннями обвинуваченого, свідка ОСОБА_14 в частині часу, місця, учасників події, дослідженими письмовими доказами, в їх сукупності та взаємозв`язку, що вважаються належними, допустимими та достатніми.

Показання обвинуваченого надані на останньому судовому засіданні узгоджуються із доказами, дослідженими в ході судового розгляду та показаннями свідка.

За таких обставин, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_4 заволодів чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.

При призначенні покарання, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, особу винного.

Відповідно до положень ст. 12 КК України вчинений обвинуваченим ОСОБА_4 злочин, є нетяжким. Також, ОСОБА_4 характеризується за місцем відбування покарання задовільно.

Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

З`ясувавши обставини та перевіривши їх доказами, враховуючи особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі.

Призначення саме такого покарання, на погляд суду, є необхідним і буде достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення нових злочинів.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою продовжити до набрання вироком законної сили, але не більше 60 днів.

Керуючись ст.ст. 100, 349, 368, 370, 374, 395, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 , з 20 листопада 2024 року по день набрання вироком законної сили (день за день).

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою продовжити до набрання вироком законної сили, але не більше 60 днів до 07.08.2025 року, включно.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_16