УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 671/673/25

провадження № 51 - 3563 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , на ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 04 червня 2025 року про повернення апеляційної скарги,

встановив:

Вироком Волочиського районного суд Хмельницької області від 24 квітня 2025 року затверджено угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000376, що укладена 17 квітня 2025 року між підозрюваним ОСОБА_6 та прокурором Волочиської окружної прокуратури Хмельницької області ОСОБА_7 .

Даним вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК, та призначено йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК, у виді позбавлення волі строком на 5 років без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки, з покладенням певних обов`язків передбачених ст. 76 КК.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 04 червня 2025 року апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , на вказаний вирок щодо ОСОБА_6 , повернуто апелянту на підставі п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК, як особі, яка не має права подавати апеляційну скаргу.

Адвокат ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 04 червня 2025 року та призначити новий розгляд цього провадження у суді апеляційної інстанції.

Зазначає, що в апеляційній скарзі наведено такі обставини, які дають можливість на підставі вироку ідентифікувати його клієнта, хоча його прізвище не згадується. У вироку місцевого суду не лише зазначено день та час певних подій, але й дана оцінка діянням ОСОБА_5 . Повертаючи апеляційну скаргу, суд при наявності достатніх підстав для відкриття апеляційного провадження допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, які призвели як до порушення прав його підзахисного, так і до прийняття незаконного судового рішення.

Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку, що у відкритті провадження за касаційною скаргою слід відмовити, з огляду на таке.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 475 КПК вирок на підставі угоди може бути оскаржений у порядку, передбаченому цим Кодексом, з підстав, передбачених статтею 394 цього Кодексу.

Положеннями ч. 4 ст. 394 КПК визначено, що вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо її подала особа, яка не має на це права.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 03 березня 2016 року у справі № 5-347 кс 15, конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи касаційному порядку, яке має бути реалізовано, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження; і при цьому відсутність «інших осіб» у вичерпному переліку суб`єктів оскарження, передбаченому ст. 394 КПК, за умови, що судове рішення стосується їхніх прав, свобод та інтересів, не є перешкодою в доступі до правосуддя та зверненні до суду вищої інстанції, що передбачено ч. 2 ст. 24 КПК. Отже, обов`язковою умовою для виникнення у особи, яка не включена до переліку осіб, передбаченого ст. 394 КПК, права на апеляційне оскарження вироку суду на підставі угоди є те, що такий вирок має стосуватись прав, свобод та інтересів цієї особи.

За висновком Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеним у постанові від 18 травня 2020 року у справі № 639/2837/19, суддя-доповідач суду апеляційної інстанції, вирішуючи відповідно до вимог ст. 398 КПК питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою іншої особи (захисника чи представника іншої особи) на вирок на підставі угоди, має впевнитися, що у тексті вироку зазначено такі дані, які прямо вказують на дану конкретну особу, або визнані встановленими такі обставини, які дозволяють апеляційному суду (судді-доповідачеві) з впевненістю ідентифікувати іншу особу; крім того, вирок має стосуватися прав, свобод та інтересів цієї іншої особи.

Вироком Волочиського районного суд Хмельницької області від 24 квітня 2025 року затверджено угоду від 17 квітня 2025 року між прокурором Волочиської окружної прокуратури Хмельницької області ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_6 .

Не погоджуючись із вироком Волочиського районного суд Хмельницької області від 24 квітня 2025 року стосовно ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, зазначивши, що вирок стосується прав та порушує інтереси особи, яку він захищає.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 04 червня 2025 року повернуто апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на вирок Волочиського районного суд Хмельницької області від 24 квітня 2025 року, з огляду на положення п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК, оскільки ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , не є особою, яка має право на апеляційне оскарження вироку суду щодо ОСОБА_6 у відповідності до вимог статей 393, 394 КПК.

В оскарженій ухвалі суд апеляційної інстанції вказав, що вищевказаний вирок з огляду на формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, стосується виключно обвинувачення ОСОБА_6 .

Також, апеляційний суд зазначив, що в тексті вироку не зазначено жодних даних, які б дали змогу під час вирішення питання про відкриття апеляційного провадження ідентифікувати безіменну особу, про співучасть з якою йдеться у вироку щодо ОСОБА_6 , а зі змісту вироку судом першої інстанції не встановлено обставин, які б могли свідчити, що умови угоди порушують права, свободи чи інтереси ОСОБА_5 , з огляду на те, що її укладення не має преюдиціального значення щодо нього.

Таким чином, апеляційний суд, дійшовши висновку про те, що в апеляційній скарзі не наведено переконливих даних стосовно того, що вказаний вирок може стосуватися прав, свобод чи інтересів саме ОСОБА_5 , обґрунтовано повернув апелянту, а саме адвокату ОСОБА_4 , на підставі п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК його апеляційну скаргу як особі, яка не має права її подавати на вирок суду щодо ОСОБА_6 .

Колегія суддів касаційного суду з таким висновком судді-доповідача погоджується, вважає його цілком обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

Суд зважає й на те, що вирок, ухвалений на підставі угоди стосовно однієї з декількох осіб, не має преюдиціального значення для кримінального провадження стосовно інших осіб та не є доказом винуватості цих осіб (статті 84, 90 КПК).

Адвокат ОСОБА_4 у касаційній скарзі не навів переконливого обґрунтування того, що при ухваленні вироку стосовно ОСОБА_6 на підставі угоди суд вирішив наперед питання про права, свободи та інтереси ОСОБА_5 .

Посилання захисника на зазначення в повідомленні про підозру прізвище ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не є підставою, передбаченою КПК, для скасування судового рішення.

З урахуванням викладеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги адвоката ОСОБА_4 та відмовляє у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою.

Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , на ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 04 червня 2025 року про повернення апеляційної скарги.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3