Справа №403/414/25
провадження №1-кп/403/39/25
В И Р О К І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 вересня 2025 року с-ще Устинівка
Устинівський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт.Устинівка
Устинівського району Кіровоградської області, адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку:
адреса фактичного місця проживання:
працюючої фізичною особою підприємцем, маючу
повну загальну середню освіту, одружену,
громадянку України, відомості про перебування на
обліку, як військовозобов`язаної, відсутні, раніше
не судиму
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,
В С Т А Н О В И В:
21 квітня 2025 року у світлу пору доби обвинувачена ОСОБА_5 керувала технічно справним автомобілем «Toyota Hilux», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належним на праві приватної власності гр-ну ОСОБА_7 , в салоні якого перебували два пасажири: на передньому пасажирському сидінні в дитячому автокріслі малолітня дочка обвинуваченої - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та на задньому пасажирському сидінні чоловік обвинуваченої - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
В подальшому близько 12 год. 50 хв., рухаючись по автомобільній дорозі Т-24-01 сполученням «Городище-Шпола-Новоукраїнка-Бобринець-Устинівка» зі сторони м.Бобринець в напрямку с-ща Устинівка Кропивницького району Кіровоградської області, за межами населеного пункту, обвинувачена ОСОБА_5 , проявивши власну необережність та недбалість до забезпечення елементарних вимог безпеки дорожнього руху та грубо порушуючи вимоги Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінетом Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (з наступними змінами), а саме:
п.1.5 - дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;
п.п.«б» п.2.3 - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
п.п.«д» п.2.3 - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний своїми діями не створювати загрози безпеці дорожнього руху;
п.12.1 - під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним,
не врахувала дорожньої обстановки, внаслідок чого, не впоравшись із керуванням на горизонтальній ділянці дороги, допустила виїзд автомобіля на ліве узбіччя по напрямку свого руху, де на відстані 2,6 м до краю дороги та 4 км + 450 м. до с-ща Устинівка, здійснила наїзд на нерухому перешкоду у вигляді дерева.
Грубе порушення водієм ОСОБА_5 зазначених вище вимог Правил дорожнього руху перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, що сталась, та в результаті якої:
- малолітній пасажир ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді саден потиличної ділянки, синця тім`яної ділянки голови, субдуральний, субарахноідальний крововиливи, перелом правої тім`яної кістки, які відносяться до категорії тяжких, як небезпечних для життя в момент спричинення, що призвели до смерті останньої;
- пасажир ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді політравми: тупої травми живота, розриву капсули печінки, позачеревинної гематоми в ділянці правої нирки, гематоми брижі сигмоподібної кишки, внутрішньочеревної кровотечі, післягеморагічної анемії легкого ступеня, закритої травми грудної клітки, перелом 10, 11, 12 ребер зліва, 8, 9, 10 ребер справа, забій нижньої долі правої легені, правобічний післятравматичний базальний пневмоторакс (малий), які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що є небезпечними для життя.
Своїми умисними діями обвинувачена ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого та заподіяло тяжке тілесне ушкодження іншому потерпілому.
17 вересня 2025 року в даному кримінальному провадженні між прокурором відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою (під час досудового розслідування - підозрюваною) ОСОБА_5 , за участі її захисника ОСОБА_6 була укладена угода про визнання винуватості, надана суду під час підготовчого засідання.
Відповідно до угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченою ОСОБА_5 за участі її захисника, сторони дійшли згоди щодо: 1) формулювання обвинувачення ОСОБА_5 , яке за змістом повністю відповідає зазначеному вище обвинуваченню; 2) правової кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_5 , як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого та заподіяло тяжке тілесне ушкодження іншому потерпілому, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України; 3) узгодженого сторонами покарання, а саме: за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки із застосуванням ст.75 КК України та звільненням ОСОБА_5 від відбування основного покарання із встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, і згоди сторін на його призначення. В угоді про визнання винуватості зазначені та роз`яснені сторонам наслідки її укладення і затвердження, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, в тім числі, щодо обмеження права на оскарження вироку, який може бути ухвалено за наслідками розгляду та затвердження угоди судом, наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України.
У судовому засіданні прокурор підтримала затвердження судом угоди про визнання винуватості, укладеної 17 вересня 2025 року між прокурором та обвинуваченою ОСОБА_5 за участі її захисника ОСОБА_6 ..
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 прохала суд затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між нею та прокурором, повністю та беззастережно визнавши свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Суду пояснила, що вона повністю розуміє свої права, надані їй законом; наслідки укладення та затвердження даної угоди; характер обвинувачення, щодо якого вона визнає себе винуватою; вид основного покарання, який буде до неї застосований у разі затвердження угоди судом. Підтвердила свою згоду на призначення узгодженого сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на три роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки та звільненням від відбування основного покарання з випробуванням та покладенням на неї обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Захисник обвинуваченої - адвокат ОСОБА_6 прохав суд затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 17 вересня 2025 року між прокурором та обвинуваченою ОСОБА_5 за його участі, підтвердивши добровільність укладення даної угоди останньою та відповідність угоди її інтересам.
Потерпілий ОСОБА_4 не заперечував проти затвердження судом угоди про визнання винуватості, укладеної 17 вересня 2025 року між прокурором та обвинуваченою ОСОБА_5 , зазначивши про добровільність своєї позиції та обізнаність із правовими наслідками затвердження цієї угоди.
Вирішуючи питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, суд приходить до наступного висновку. Угода про визнання винуватості, укладена у даному кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, який відповідно до ч.5 ст.12 КК України є тяжким злочином, що відповідає вимогам п.1 ч.4 ст.469 КПК України.
Угода про визнання винуватості від 17 вересня 2025 року укладена за наявності письмової згоди потерпілого ОСОБА_4 , що відповідає вимогам абз.5 ч.4 ст.469 КПК України.
Зміст угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченою ОСОБА_5 , відповідає вимогам ст.472 КПК України. Судом встановлено шляхом опитування прокурора та обвинуваченої ОСОБА_5 в присутності її захисника, що укладення угоди між ними є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_5 цілком розуміє зміст укладеної угоди про визнання винуватості між нею та прокурором; права обвинуваченої, передбачені ч.4 ст.474 КПК України; наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України; характер обвинувачення, щодо якого вона визнає себе винуватою; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.
Відповідно до ч.7 ст.474 КПК України судом не встановлено підстав для відмови в затверджені угоди про визнання винуватості, зокрема: 1) умови угоди не суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі дії обвинуваченої правильно кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого та заподіяло тяжке тілесне ушкодження іншому потерпілому; 2) узгоджене сторонами покарання за кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України, у виді позбавлення волі строком на три роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки не виходить за межі загальних та спеціальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність, оскільки таке покарання визначене в межах, встановлених санкцією ч.2 ст.286 КК України, із застосуванням ст.75 КК України та звільненням обвинуваченої від відбування покарання із встановленням іспитового строку та покладенням на обвинувачену обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України, відповідає вимогам ст.65 КК України щодо врахування: ступеня тяжкості вчиненого обвинуваченою ОСОБА_5 кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином; особи обвинуваченої, яка являється особою, раніше не судимою, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має зареєстроване та постійне місце проживання, за якими характеризується задовільно; пом`якшуючих покарання обставин - щирого каяття, активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення та відсутності обтяжуючих покарання обставин; 3) умови угоди відповідають інтересам суспільства; 4) умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 5) укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним.
Згідно положень ч.5 ст.65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди. Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання. Зі змісту обвинувального акту, угоди про визнання винуватості та письмової заяви потерпілого ОСОБА_4 , судом встановлено, що потерпілий будь-яких претензій до обвинуваченої ОСОБА_5 не має.
Відомостей про заподіяння майнової шкоди кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.2 ст.286 КК України, будь-якій іншій фізичній чи юридичній особі матеріали кримінального провадження не містять.
На підставі викладеного, суд вважає, що умови угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченою ОСОБА_5 за участі її захисника, відповідають вимогам КПК України, закону та інтересам суспільства, а тому із врахуванням думки сторін угоди, які зазначили про можливість затвердження даної угоди судом, приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 17 вересня 2025 року у даному кримінальному провадженні.
Відповідно до ч.2 ст.75 КК України суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про визнання винуватості, якщо сторонами угоди узгоджено покарання, зокрема, у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням. Згідно з ч.3 ст.75 КК України у випадках, передбачених, зокрема, частиною другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом. З огляду на викладене, з урахуванням того, що сторонами угоди узгоджено звільнення обвинуваченої ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням, суд встановлює іспитовий строк тривалістю один рік та у відповідності до положень п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України визначає наступні обов`язки, які покладаються на обвинувачену ОСОБА_5 , а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Відповідно до ч.2 ст.475 КПК України вирок на підставі угоди повинен відповідати загальним вимогам до обвинувальних вироків, з урахуванням особливостей, передбачених ч.3 цієї статті. Цивільний позов у кримінальному проваджені не пред`являвся. Питання про долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ч.9 ст.100 КПК України.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.118, ч.2 ст.124 КПК України процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні, а саме: витрати, пов`язані із залученням експерта (за проведення судових інженерно-транспортних експертиз №СЕ-19/112-25/5655-ІТ від 08 травня 2025 року, №СЕ-19/112-25/5654-ІТ від 07 травня 2025 року та №СЕ-19/112-25/6910-ІТ від 19 травня 2025 року) підлягають стягненню з обвинуваченої ОСОБА_5 .. Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
З огляду на викладене, вжитий ухвалами слідчого судді Ленінського районного суду м.Кіровограда від 25 квітня 2025 року захід забезпечення кримінального провадження у виді накладення арешту на транспортний засіб марки ««Toyota Hilux», реєстраційний номер НОМЕР_1 та накладення арешту на майно (подушку безпеки водія, змив на марлевий тампон з поверхні рульового колеса, змив на марлевий тампон з поверхні важеля перемикання коробки передач, змив на марлевий тампон з поверхні ручки дверей водія) підлягає скасуванню.
Керуючись ст.ст.370, 371, 374, 376, 468, 469, 471, 473-475, 532 КПК України, суд,
ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити їй узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки. Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо вона протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки. Відповідно до п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Цивільний позов по кримінальному провадженню не пред`являвся. Після набрання вироком законної сили речові докази у кримінальному провадженні:
1) транспортний засіб «Toyota Hilux», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2022 року випуску, який зберігається на території відділення поліції №1 (м.Долинська) Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградській області, - повернути власнику ОСОБА_7 (адреса місця проживання: АДРЕСА_2 );
2) подушку безпеки водія, вилучену з рульового колеса автомобіля «Toyota Hilux», реєстраційний номер НОМЕР_1 , поміщену до паперового пакету, опечатаного стрічкою G17-0131372, G17-0131374, G17-0131373, який зберігається в кімнаті речових доказів при Кропивницькому районному управлінні полі ції ГУНП в Кіровоградській області - знищити;
3) змив на марлевий тампон з поверхні рульового колеса, поміщений до паперового пакету, опечатаного стрічкою G17-0131376, який зберігається в кімнаті речових доказів при Кропивницькому районному управлінні ГУНП в Кіровоградській області - знищити;
4) змив на марлевий тампон з поверхні важеля перемикання коробки передач, поміщений до паперового пакету, опечатаного стрічкою G17-0131377, який зберігається в кімнаті речових доказів при Кропивницькому районному управлінні поліції ГУНП в Кіровоградській області - знищити;
5) змив на марлевий тампон з поверхні ручки дверей водія, поміщений до паперового пакету, опечатаного стрічкою G17-0131375, який зберігається в кімнаті речових доказів при Кропивницькому районному управлінні ГУНП в Кіровоградській області - знищити.
Стягнути із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт.Устинівка Кіровоградської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта у даному кримінальному провадженні за проведення:
1) судової інженерно-транспортної експертизи з висновком експерта №СЕ-19/112-25/5655-ІТ від 08 травня 2025 року в розмірі 4457 грн. 00 коп. (чотири тисячі чотириста п`ятдесят сім гривень 00 копійок);
2) судової інженерно-транспортної експертизи з висновком експерта №СЕ-19/112-25/5654-ІТ від 07 травня 2025 року в розмірі 4457 грн. 00 коп. (чотири тисячі чотириста п`ятдесят сім гривень 00 копійок);
3) судової інженерно-транспортної експертизи з висновком експерта №СЕ-19/112-25/6910 від 19 травня 2025 року в розмірі 4457 грн. 00 коп. (чотири тисячі чотириста п`ятдесят сім гривень 00 копійок).
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Кіровограда від 25 квітня 2025 року на транспортний засіб марки «Toyota Hilux», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2022 року випуску.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Кіровограда від 25 квітня 2025 року на: подушку безпеки водія, поміщену до паперового пакету, опечатаного стрічкою G17-0131372, G17-0131374, G17-0131373; змив на марлевий тампон з поверхні рульового колеса, поміщений до паперового пакету, опечатаного стрічкою G17-0131376; змив на марлевий тампон з поверхні важеля перемикання коробки передач, поміщений до паперового пакету, опечатаного стрічкою G17-0131377; змив на марлевий тампон з поверхні ручки дверей водія, поміщений до паперового пакету, опечатаного стрічкою G17-0131375.
Інші заходи забезпечення кримінального провадження під час судового провадження не застосовувались.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Устинівський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1