УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2025 року Володимирський міський суд Волинської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Володимирського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Володимирської окружної прокуратури, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Старе - Село, Рокитнівського району Рівненської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українеця, громадянина України, освіта повна загальна середня, одруженого, на утриманні семеро малолітніх дітей, працюючого підсобним робіиником у ФОП « ОСОБА_7 », раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,-

в с т а н о в и в:

Старший слідчий СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 за погодженням з прокурором Володимирської окружної прокуратури звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Клопотання обґрунтовує тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 був обізнаний про те, що Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, в Україні з 24.02.2022 введено воєнний стан строком на 30 діб, термін дії якого неодноразово продовжувався, востаннє Верховною Радою України на засіданні 16.04.2025 ухвалено Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» від №4356-IX від 16.04.2025, яким затверджено Указ Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 18.04.2025 № 235/2025, яким строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05:30 16.04.2025 строком на 90 діб. Також ОСОБА_5 у силу введення воєнного стану відомо про оголошення мобілізації в Україні та запровадження обмеження виїзду за її межі військовозобов`язаних громадян чоловічої статі віком від 18 до 60 років.

Так, ОСОБА_5 діючи умисно, в умовах правового режиму воєнного стану в Україні, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді незаконного переправлення військовозобов`язаних осіб через державний кордон України та розуміючи порядок перетину державного кордону України, в порушення вимог Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991, Закону України «Про прикордонний контроль» від 05.11.2009, Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» від 26.03.1994, Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993, Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57, спільно з ОСОБА_8 , вирішили організувати незаконне переправлення осіб поза встановленими пунктами пропуску державного кордону України за грошову винагороду.

Надалі, 26.05.2025 ОСОБА_5 дізнавшись у ході телефонної розмови з ОСОБА_9 про намір останнього виїхати за межі України, запропонував організувати його незаконне переправлення через державний кордон України поза встановленими пунктами прикордонного пропуску до Республіки Білорусь за грошову винагороду в сумі 5000 доларів США.

Після цього, 29.05.2025 ОСОБА_5 у ході телефонної розмови з ОСОБА_9 підтвердив останньому свій намір організувати та здійснити його незаконне переправлення через державний кордон України до Республіки Білорусь за грошову винагороду шляхом переведення останнього поза встановленими пунктами прикордонного пропуску, одночасно надаючи поради та вказівки,у тому числі щодо наявності спорядження і речей, необхідних для перетину державного кордону України. З цією метою повідомив ОСОБА_9 про необхідність його прибуття 30.05.2025 за адресю: вулиця Володимирська, 156, місто Ковель Волинської області.

Водночас, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 30.05.2025, ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_8 спільно здійснити незаконне переправлення ОСОБА_9 через державний кордон України поза встановленими пунктами прикордонного пропуску до Республіки Білорусь за грошову винагороду в сумі 5000 доларів США на автомобілі марки «Mercedes Sprinter», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , на що ОСОБА_8 погодився.

Надалі ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , 30.05.2025 близько 11 год. 45 хв., автомобілем марки «Mercedes Sprinter», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням останнього, прибули до заздалегідь обумовленого місця зустрічі з ОСОБА_9 , а саме на АДРЕСА_2 .

В подальшому ОСОБА_10 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , перебуваючи на вулиці за вказаною адресою зустрівся із ОСОБА_9 , де попередньо надав йому вказівки та поради необхідні для безперешкодного незаконного перетину ним державного кордону України, після чого провів його до автомобіля марки «Mercedes Sprinter», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , де за кермом якого їх очікував ОСОБА_8 . Надалі перебуваючи в автомобілі ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , діючи спільно та узгоджено між собою, продовжили надавати вказівки та поради ОСОБА_9 під час чого він в присутності ОСОБА_8 передав в руки ОСОБА_5 заздалегідь обумовлену грошову винагороду в сумі 5000 доларів США за незаконне переправлення його через державний кордон України, після чого вони обоє були викриті працівниками правоохоронних органів та відповідно незаконне переправлення через державний кордон України ОСОБА_9 було припинено.

27.03.2025 відомості про дане кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000301 від 27.03.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

31.05.2025 слідчим за погодженням з прокурором складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення обгрунтовно підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Старе - Село, Рокитнівського району Рівненської області, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, освіта повна загальна середня, одружений, працюючий у ФОП « ОСОБА_7 », раніше не судимий.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, повністю підтверджуються зібраними у кримінальному проваджені доказами, а саме: протоколом допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , протоколом огляду місця події, іншими матеріалами досудового розслідування в своїй сукупності.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може здійснити дії, передбачені у п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- через тяжкість злочину, у якому ОСОБА_5 повідомлено про підозру, зібраних у справі доказів та можливе покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років, у разі доведення його вини, а також враховуючи ту обставину, що він обізнаний з шляхами незаконних перетинів через державний кордон України поза пунктами прикордонного пропуску до Республіки Білорусь, є достатні підстави вважати, що перебуваючи на волі він може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, намагаючись уникнути покарання;

- оскільки обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення пов`язані з його затриманням за участю свідка ОСОБА_11 у сторони обвинувачення є достатні підстави вважати, що перебуваючи на волі, з метою уникнення відповідальності за вчинення злочину, ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню шляхом незаконного впливу на вказаного свідка з метою примушення до відмови від дачі показань чи дачі завідомо неправдивих показань.

- може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

- також може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжувати вчиняти кримінальне правопорушення в котрому підозрюється.

Необхідність застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлена тим, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, якими є особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт не зможе запобігти встановленим та доведеним під час досудового розслідування ризикам.

Заслухавши думку прокурора та слідчого, які просили задовольнити клопотання з підстав, викладених у ньому, думку підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення даного клопотання, просили обрати більш м`який запобіжний захід, покликаючись на недоведеність ризиків, вказаних у клопотанні, приходжу до висновку, що у задоволенні клопотання слід відмовити та обрати більш м?який запобіжний захід.

Згідно ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

З письмового повідомлення про підозру, доданого до клопотання вбачається, що ОСОБА_5 у встановленому законом порядку повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України. Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу доведено наявність обґрунтованої підозри у можливості вчинення підозрюваним даного кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про, зокрема, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор.

Під час розгляду клопотання ні прокурором, ні слідчим в судовому засіданні не доведено обставин, передбачених ч.3 ст.194 КПК України, зокрема того, що у даному конкретному випадку є недостатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст.176 КПК України найбільш суворим запобіжним заходом є тримання під вартою. Статтею 183 визначено, що вказаний запобіжний захід є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Так, слідчий суддя, згідно ст.194 ч.4 КПК України, має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою ст.194 КПК України, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Встановлено, що протягом судового розгляду даного клопотання прокурором та слідчим не обґрунтовано наявності виняткових обставин, які дають можливість суду обмежити право підозрюваного на свободу, оскільки одна лише тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, не є безумовною підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу, що вказаний у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання та сім`ю, спільно з дружиною виховують сім малолітніх дітей та ведуть домашнє господарство, він офіційно працевлаштований.

Суд звертає увагу, що Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Ковенції.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про доцільність та можливість застосування запобіжного заходу, визначеного ст.176 КПК України, зокрема, у виді домашнього арешту.

Згідно ст.181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання під домашнім арештом може бути продовженим за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.199 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст.176-178, 181, 193-194, 196-197, 202 КПК України, суд-

постановив:

В задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Володимирського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Володимирської окружної прокуратури Волинської області, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України - відмовити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, строком на два місяці.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

- заборонити ОСОБА_5 залишати своє будинковолодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово з понеділка по неділю, за винятком випадків, необхідних для проведення слідчих (процесуальних) дій;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;

- носити електронний засіб контролю.

Підозрюваного ОСОБА_5 , відповідно до вимог ч.3 п.1 ст.202 КПК України, негайно доставити до місця проживання - АДРЕСА_1 , і звільнити з-під варти.

Строк дії ухвали 2 (два) місяці з дня її оголошення по 31 липня 2025 року.

Ухвалу передати для виконання у Володимирський РВП Головного управління Національної поліції України у Волинській області.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_13