Справа№ 953/486/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" травня 2025 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000251 від 30.04.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з незакінченою початковою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , раніше засудженого: 14.01.2025 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 4 ст.186 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 190 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

перекладача ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

29 квітня 2024 року приблизно о 21 годині 15 хвилин, неповнолітній ОСОБА_3 побачив неподалік будинку №1 по вул. Амурській в м. Харкові потерпілого ОСОБА_8 , який тримав у своїй руці мобільний телефон торгової марки «Apple» моделі «iPhone7 Plus 128 GB Black». В цей час у ОСОБА_3 , виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману. Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, з метою власного збагачення, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність свого діяння, під приводом необхідності здійснення дзвінка, попросив у потерпілого ОСОБА_8 , мобільний телефон торгової марки торгової марки «Apple» моделі «iPhone7 Plus 128 GB Black», зі слідами використання, без пошкоджень, у справному стані, станом на 29.04.2024 ринкова вартість якого, згідно висновку судової товарознавчої експертизи № СЕ-19.121-24/33695-ТВ від 13.11.2024, становить 4208 грн. Отримавши від ОСОБА_8 мобільний телефон для, начебто, здійснення телефонного дзвінка, ОСОБА_3 з даним мобільним телефоном зник з місця вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись ним у подальшому на власний розсуд. Своїми умисними протиправними діями неповнолітній ОСОБА_3 завдав потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 4208 грн.

Крім того, 30 квітня 2024 року, приблизно о 17 годині 15 хвилин, неповнолітній ОСОБА_3 побачив неподалік будинку № 4 по вул. Нескорених (колишня вул. Героїв Праці) в м. Харкові неповнолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався на своєму велосипеді ТМ «MAXX Pro М300, 27,5", 19"». В цей час у неповнолітнього ОСОБА_3 , виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману. Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, з метою власного збагачення, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність свого діяння, діючи повторно, під приводом того, що він знає його брата, попросив у неповнолітнього ОСОБА_9 , велосипед ТМ «MAXX Pro М300, 27,5", 19"», чорного кольору з написом вище зазначеної торгової марки салатового кольору, станом на 30.04.2024 ринкова вартість якого, згідно висновку судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/121-24/3З696-ТВ від 13.11.2024, становить 5333,33 грн. Отримавши від неповнолітнього ОСОБА_9 , велосипед для, начебто, його брата, ОСОБА_3 на даному велосипеді зник з місця вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись ним у подальшому на власний розсуд. Своїми умисними протиправними діями неповнолітній ОСОБА_3 завдав потерпілій ОСОБА_10 , яка є матір`ю неповнолітнього ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 5333, 33 грн.

Крім того, 20 жовтня 2024 року, приблизно о 19 годині 20 хвилин, неповнолітній ОСОБА_3 побачив неподалік будинку № 1 по вул. Амурській в м. Харкові неповнолітнього ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який тримав у своїй руці мобільний телефон торгової марки смартфон Xiaomi Росо М5 4/64 GB NFC Yellow Global, жовтого кольору. В цей час у неповнолітнього ОСОБА_3 , виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману. Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, з метою власного збагачення, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність свого діяння, діючи повторно, під приводом необхідності здійснення дзвінка, попросив у неповнолітнього ОСОБА_11 , вказаний мобільний телефон, станом на 20.10.2024 ринкова вартість якого, згідно висновку судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/121-24/32527-ТВ від 21.11.2024, становить 3926,67 грн. Отримавши від неповнолітнього ОСОБА_11 , мобільний телефон для, начебто, здійснення телефонного дзвінка, неповнолітній ОСОБА_3 з даним мобільним телефоном зник з місця вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись ним у подальшому на власний розсуд. Своїми умисними протиправними діями неповнолітній ОСОБА_3 завдав потерпілому ОСОБА_12 , який є батьком неповнолітнього ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 3926, 67 грн.

Суд вважає вказане обвинувачення доведеним та кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 190 КК України, а саме: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), за ч. 2 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальному проступку та злочинах визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу вчинення, про які зазначено в обвинувальному акті, з приводу пред`явленого йому обвинувачення пояснив, що він 29 квітня 2024 року під приводом необхідності здійснення дзвінка, попросив у потерпілого ОСОБА_8 , мобільний телефон торгової марки «Apple» моделі «iPhone7 Plus 128 GB Black, з яким зник з місця вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись ним у подальшому на власний розсуд. 30 квітня 2024 року побачив неподалік будинку № 4 по вул. Нескорених (колишня вул. Героїв Праці) в м. Харкові неповнолітнього ОСОБА_9 , який рухався на своєму велосипеді ТМ «MAXX Pro М300, 27,5", 19"», попросив у неповнолітнього велосипед на якому поїхав, та який в подальшому продав за 1000 гривень. 20 жовтня 2024 року під приводом необхідності здійснення дзвінка, попросив у неповнолітнього ОСОБА_11 мобільний телефон, смартфон Xiaomi Росо М5 4/64 GB NFC Yellow Global для, начебто, здійснення телефонного дзвінка та у подальшому зник з місця вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись ним на власний розсуд. Шкодує про скоєне просить суворо не карати.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 - ОСОБА_5 , суду пояснила, що знає їх родину, батька обвинуваченого було позбавлено батьківських прав, він погано навчався у школі, мамі було рекомендовано звернутися до лікарів.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушеннях при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши йому положення ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, за згодою учасників судового провадження, суд, в силу ч.3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого.

При цьому суд роз`яснив наслідки, передбачені ч.3 ст. 349 КПК України, розгляд провадження провадився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення. Обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

Винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, суд вважає доведеною та підтвердженою сукупністю зібраних по кримінальному провадженню доказів, у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень та вірно кваліфіковано його дії за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України.

Потерпілі у судове засідання не з`явились, про час та дату судового розгляду повідомлялись належним чином.

При призначенні покарання, відповідно до ст. ст. 65-67 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, данні про особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують покарання.

Відповідно до ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи із вказаних вимог закону, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок та злочини, які відповідно до ч.2,4, ст. 12 КК України, є нетяжкими, на обліку у лікаря психіатра, нарколога не перебуває, незадовільно характеризується за місцем навчання.

При призначенні покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_3 , суд згідно з вимогами ст.65, ст.103 КК України, ст. 485 та ст. 487 КПК України враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, який характеризується незадовільно, має нормальний стан загального розвитку, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, що свідчить про його осудність, після вчинення злочину допускав скоєння інших кримінальних правопорушень, до адміністративної відповідальності не притягувався, умови життя та виховання неповнолітнього обвинуваченого, а саме те, що він не здобув базову середню освіту, його неповнолітній вік, позбавлення його батька батьківських прав, наявність місця реєстрації та проживання у м. Харкові.

Сектор ювенальної пробації м. Харкова Основ`янського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» склав досудову доповідь відносно ОСОБА_3 , згідно якої орган пробації вважає, що його виправлення можливе без позбавлення або обмеження волі, рівень ризику вчинення в майбутньому кримінального правопорушення, визначений як середній, та вважають що його виправлення можливе без обмеження або позбавлення волі у винятковому порядку.

Оскільки судом встановлено, що кримінальний проступок та злочини вчинено ОСОБА_3 , будучи неповнолітньою особою, а тому до обвинуваченого застосовуються правила розгляду справи щодо неповнолітніх, що відноситься до Розділу ХV загальної частини Кримінального кодексу України, особливості кримінальної відповідальності та покарання неповнолітніх.

В п.10, п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №5 зазначено, що неповнолітній вік особи, яка вчинила злочин, згідно з п.3 ч.1 ст. 66 КК України є обставиною, яка пом`якшує покарання. Вона обов`язково має враховуватись при призначенні покарання - незалежно від того, чи досяг підсудний на час розгляду справи повноліття.

Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання підсудного, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає його правдиві і послідовні покази, які сприяли встановленню істини у кримінальному проваджені, неповнолітній вік особи, те, що ОСОБА_3 , за даними облікової документації під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом та на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, що свідчить про його осудність.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд дійшов до висновку про те, що покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_3 , за ч. 1 ст. 190 КК України слід призначити у виді пробаційного нагляду у межах, установлених у санкцією вказаної частини статті, за ч. 2 ст. 190 КК України слід призначити у виді позбавлення волі у межах, установлених у санкції вказаної частини статті, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити обвинуваченому покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на певний строк.

На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання. Так, у розумінні ЄСПЛ, покарання повинне встановити новий додатковий обов`язок для особи, який випливає з факту вчинення кримінального правопорушення. Автономна концепція поняття «покарання» у практиці ЄСПЛ передбачає, що покарання переслідує подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів, а застосування принципу пропорційності дає можливість встановити орієнтири для держави у виборі адекватних засобів реагування на конкретні кримінально-карані діяння.

З урахуванням наявності обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відсутністю обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, беручи до уваги, що обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненних кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання із врахуванням положень ст. 69-1 КК України.

Підстав для призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 із застосуванням ст. 69, ст. 75 КК України, судом не встановлено.

Призначене покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

За змістом ч. 4 ст. 70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, остаточне покарання призначається за правилами, визначеними частинами 1-3 цієї статті (сукупність злочинів).

Вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 14.01.2025 року ОСОБА_3 засуджено за ч. 4 ст.186 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст.75, 104 звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.

Відповідно до п. 23 постанови ПЛЕНУМУ ВЕРХОВНОГО СУДУ УКРАЇНИ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 № 7, у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі частини 1 статті 70 КК ( 2341-14 ) остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру.

Коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Відповідно до правового висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі 760/26543/17, зазначено про застосування положень ч. 4 ст. 70 КК:

Якщо до особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, вироком суду було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, а потім було встановлено, що вона винна ще й в інших злочинах, вчинених до постановлення цього вироку, в таких випадках питання про відповідальність особи за сукупністю вчинених нею кримінальних правопорушень має вирішуватись в залежності від того, чи залишається незмінним попередній вирок, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, на момент постановлення нового вироку, і яке рішення приймає суд у новому вироку щодо покарання за злочини, вчинені до постановлення попереднього вироку.

У випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч. 4 ст. 70 КК щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально виконуються самостійно.

У разі встановлення судом, що кримінальні правопорушення за новим вироком були вчиненні особою до постановлення декількох попередніх вироків, за які особа засуджена до покарань, що належить відбувати реально, остаточне покарання призначається на підставі ч. 4 ст. 70 КК за правилами, передбаченими частинами 1-3 цієї статті, тобто шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених особі покарань за новим вироком та попередніми вироками.

З урахуванням зазначеного вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 14.01.2025 року, яким ОСОБА_3 засуджено за ч. 4 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст.75, 104 звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, слід виконувати самостійно.

Приписами ч. 2 ст. 124 КПК також установлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Запобіжний захід обвинуваченому у даному кримінальному провадженні не обирався.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 369, 370, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 190 КК України у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік;

- за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;

Відповідно до вимог ч. 1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

Вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 14.01.2025 року, яким ОСОБА_3 засуджено за ч. 4 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст.75, 104 звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, виконувати самостійно.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2024 року на мобільний телефон ТМ іPhone 7+, пам`ять 128 mb, black used, ІМЕІ: НОМЕР_2 - скасувати;

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2024 року на мобільний телефон смартфон Xiaomi Poco M5 4/64 GB NFC Yellow Global, б/у, жовтого кольору, IMEI1 НОМЕР_3 , IMEI2 НОМЕР_4 - скасувати.

Речові докази :

мобільний телефон смартфон Xiaomi Poco M5 4/64 GB NFC Yellow Global, б/у, жовтого кольору, IMEI1 НОМЕР_3 , IMEI2 НОМЕР_4 залишити в користування потерпілого ОСОБА_12 ;

мобільний телефон ТМ іPhone 7+, пам`ять 128 mb, black used, ІМЕІ: НОМЕР_2 - залишити в користування потерпілого ОСОБА_8 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судові витрати на користь держави на залучення експерта Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (ГУК у Харківській обл/МТГ Харків/24060300, UA0020649, , код доходів 24060300, МФО 899998 ) в розмірі 4775 (чотири тисячі сімсот сімдесят п`ять) грн. 40 коп.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

СУДДЯ: ОСОБА_1