Справа № 192/1479/25
Провадження № 1-кс/192/190/25
Ухвала

Іменем України

"11" червня 2025 р. слідчий суддя Солонянського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-ще Солоне, Солонянського району, Дніпропетровської області, клопотання прокурора Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 , по внесеному 09 червня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальному провадженню №0000308 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, про арешт майна,

за участю учасників провадження:

користувача майна ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на автомобіль марки «ВАЗ-21011», номерний знак НОМЕР_1 , власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є ОСОБА_5 , а фактичним користувачем ОСОБА_4 , а також мотоцикл «LIFAN LF200-10B» номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_6 , а фактично користувачем є ОСОБА_7 , шляхом заборони користування, відчуження та розпорядження.

Прокурор зазначив, що 08 червня 2025 року приблизно о 19 год. 40 хв. на автошляху по вул. Молодіжна поблизу буд. 1 в с-ще Новопокровка, Солонянського району, Дніпропетровської області сталася дорожньо-транспортна пригода, а саме зіткнення мотоцикла «LIFAN LF200-10B» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням неповнолітнього ОСОБА_7 та автомобіля ВАЗ-21011», номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій мотоцикла ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритий перелом обох кісток правого передпліччя н/3, забійна рана підборіддя, садна.

За даним фактом 09 червня 2025 року було розпочато кримінальне провадження №0000308 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Тому просив з метою збереження речових доказів, накласти арешт на автомобіль марки «ВАЗ-21011», номерний знак НОМЕР_1 , а також на мотоцикл «LIFAN LF200-10B» номерний знак НОМЕР_2 .

В судовому засіданні користувач майна ОСОБА_4 не заперечував проти задоволення клопотання.

В судове засідання прокурор, власники майна, користувач майна ОСОБА_7 , які про час та місце розгляду клопотання про арешт майна були повідомлені належним чином, не з`явилися, причини неявки слідчому судді не повідомили, відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України їх неявка не перешкоджає розгляду клопотання про арешт майна.

Вислухавши користувача майна ОСОБА_4 , дослідивши додані до клопотання матеріали слідчий суддя приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення.

Пунктом 2 вказаної частини передбачено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Прокурором в якості мети накладання арешту на майно було зазначено збереження речових доказів по справі, а саме автомобілю марки «ВАЗ-21011», номерний знак НОМЕР_1 , а також мотоциклу «LIFAN LF200-10B» номерний знак НОМЕР_2 , з метою забезпечення кримінального провадження, а саме попередження можливості їх знищення, пошкодження та можливості проведення судових експертиз.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Слідчим суддею встановлено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000308 від 09 червня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, внесено відомості (а. с. 2).

З клопотання та матеріалів кримінального провадження, вбачається, що під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди 08 червня 2025 року слідчим було вилучено автомобіль марки «ВАЗ-21011», номерний знак НОМЕР_1 , мотоцикл «LIFAN LF200-10B» номерний знак НОМЕР_2 (а. с. 3-7).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 автомобіль марки «ВАЗ-21011», номерний знак НОМЕР_1 належить ОСОБА_5 (а. с. 13).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 мотоцикл «LIFAN LF200-10B» номерний знак НОМЕР_2 належить ОСОБА_6 (а. с. 12).

Крім того, 09 травня 2025 року під час надання показань ОСОБА_4 повідомив, що він є фактичним користувачем автомобілю марки «ВАЗ-21011», номерний знак НОМЕР_1 (а. с. 21).

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000308 від 09 червня 2025 року, відомості про вчинення кримінального правопорушення внесені за фактом ДТП за участю мотоцикла «LIFAN LF200-10B» номерний знак НОМЕР_2 яким керував ОСОБА_7 (а. с. 2).

Враховуючи те, що вилучене майно є знаряддям кримінального правопорушення, а також містить інші відомості, які необхідні для доказування кримінального правопорушення, тому дане майно відповідає критеріям передбаченим ст. 98 КПК України і тому є речовим доказом по справі, у зв`язку з чим є підстави для його арешту.

Постановою старшого слідчого від 09 червня 2025 року автомобіль марки «ВАЗ-21011», номерний знак НОМЕР_1 , мотоцикл «LIFAN LF200-10B» номерний знак НОМЕР_2 приєднано до кримінального провадження №0000308, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 червня 2025 року, як речові докази (а. с. 18).

Частиною 2 ст. 170 КПК України зазначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Статтею 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

31 ) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Оцінивши досліджені докази в сукупності, слідчий суддя вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт того, що тимчасове вилучене у ОСОБА_4 та ОСОБА_7 08 червня 2025 року майно є речовими доказами по даному кримінальному провадженню і тому доводи прокурора про необхідність арешту вказаного майна з метою збереження речових доказів є обґрунтованими, у зв`язку з чим клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Визначаючи спосіб арешту майна, слідчий суддя вважає, що оскільки арешт накладається з метою збереження речових доказів, тому визначений прокурором спосіб арешту майна, а саме позбавлення права користування та розпорядженням майном, а також позбавлення права відчуження майна є обґрунтованим, у зв`язку з чим слідчий суддя вважає, що слід накласти арешт на тимчасове вилучене майно у ОСОБА_4 та ОСОБА_7 шляхом позбавлення права користування, розпорядження та відчуження майна.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 98, 170, 171-173, 214, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 , по внесеному 09 червня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальному провадженню №0000308 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки «ВАЗ-21011», номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 , фактичним користувачем є ОСОБА_4 , мотоцикл «LIFAN LF200-10B» номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_6 , фактичним користувачем є ОСОБА_7 .

Заборонити власникам та користувачам майна розпорядження та користування автомобілем марки «ВАЗ-21011», номерний знак НОМЕР_1 , мотоциклом «LIFAN LF200-10B» номерний знак НОМЕР_2 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Копію ухвали для виконання направити прокурору Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 , заінтересованих осіб проінформувати про накладення арешту, шляхом направлення копії даної ухвали слідчого судді.

Слідчий суддя ОСОБА_1