Провадження № 1-кп/175/937/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2025 року селище Слобожанське

Дніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , законного представника потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши в режимі відеоконференції у підготовчому судовому засіданні угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0001568 від 20.09.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Краматорська Донецької області, із середньо-спеціальною освітою, заміжньої, не працюючої, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

20.09.2024 приблизно о 17:00 год ОСОБА_5 проходила біля території домоволодіння АДРЕСА_2 , де через отвір у дерев`яному паркані, виготовленого з дерев?яної рейки, вона побачила на території домоволодіння малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел спрямований на викрадення людини, а саме малолітнього ОСОБА_7 ..

Реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на викрадення людини, ОСОБА_5 діючи умисно, таємно, усвідомлюючи протиправність своїх дії, через хвіртку яка веде на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , проникла на території домоволодіння та скориставшись тим, що малолітній ОСОБА_7 у в зв`язку з його віком не міг у повному обсязі усвідомлювати вчинення щодо нього противоправних дій, діючи всупереч Конституції України, законів України, а також чинних міжнародних договорів, згоду на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, взяла малолітнього ОСОБА_7 на руки, тим самим обмежила його свободу пересування, віднесла його за місцем свого проживання, а саме до будинку АДРЕСА_1 , тим самим протиправно перемістила його з одного місця до іншого, де надалі стала утримувати тривалий час.

Таким чином ОСОБА_5 своїми умисними діями скоїла викрадення людини, вчинене щодо малолітньої особи, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 146 КК України.

06.08.2025 між прокурором Краматорської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_8 та обвинуваченою ОСОБА_5 , за участю захисника адвоката ОСОБА_6 , укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно до вказаної угоди сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_5 , остання беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України та погодилася на призначення їй узгодженого покарання.

В судовому засіданні прокурор, обвинувачена та її захисник просили суд затвердити зазначену угоду про визнання винуватості, обвинувачена беззастережно визнала свою вину.

Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з частиною 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією).

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

В даному випадку наявна письмова згода законного представника потерпілого ОСОБА_4 прокурору на укладення угоди про визнання винуватості, добровільність надання якої остання підтвердила в підготовчому судовому засіданні.

Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачена ОСОБА_5 визнала себе винуватою, віднесено до категорії нетяжких злочинів.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, відповідно до ст.ст. 473, 476 КПК України, які роз`яснені обвинуваченій ОСОБА_5 ..

Судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_5 цілком розуміє положення ч.ч. 4, 5 ст. 474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Обвинувачена ОСОБА_5 погоджується з призначенням узгодженого покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання є щире каяття, обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

В обвинувальному акті обставину вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння зазначено як таку, що відповідно до ст.67 КК України обтяжує покарання. Проте в обвинувальному акті органом досудового розслідування при формулюванні обвинувачення не інкримінувалося ОСОБА_5 вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, а тому на думку суду, визнання такої обставини згідно з пунктом 13 ч. 1 ст. 67 КК України такою, що обтяжує покарання ОСОБА_5 , не узгоджується з положеннями ст. 337 КПК України, у зв`язку з чим суд не визнав зазначену обставину такою, що обтяжує покарання.

Згідно матеріалів, які характеризують особу, ОСОБА_5 заміжня, зареєстрована та проживає у м. Краматорську, за місцем проживання в цілому характеризується задовільно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Враховуючи, що угода про визнання винуватості була укладена добровільно, вона відповідає закону і не порушує права, свободи, інтереси сторін та інших осіб, суд вважає, що її слід затвердити, призначивши узгоджену сторонами міру покарання, яка відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченої.

За таких підстав, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, тобто викрадення людини, вчинене щодо малолітньої особи, та вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 узгоджене сторонами угоди покарання у виді 3 років обмеження волі із застосуванням положень ст. 75 КК України, та звільнити її від відбування покарання з випробуванням.

Процесуальні витрати відсутні, цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Керуючись ст.ст. 374,468, 469, 473-475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 06.08.2025 про визнання винуватості, укладену між прокурором Краматорської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_8 та обвинуваченою ОСОБА_5 , за участю захисника - адвоката ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні №0001568 від 20.09.2024.

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, якщо протягом іспитового строку - 2 (два) роки вона не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засуджену ОСОБА_5 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку суду, тобто 12.08.2025.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом про відхилення апеляційної скарги.

Вирок на підставі угоди може бути оскаржений протягом тридцяти діб до Дніпровського апеляційного суду через Дніпровський районний суд Дніпропетровської області з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

У разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1