Справа № 460/3958/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/671/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2025 року у м.Львові.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 14 липня 2025 року відносно ОСОБА_8

з участю прокурора ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 14.07.2025 року обвинуваченому ОСОБА_8 за ч.3 ст.27, ч.2 ст.15, ч.3 ст.305 КК України продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на шістдесят діб без визначення застави до 12.09.2025 року.

В апеляційній скарзі захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просять скасувати ухвалу суду першої інстанції та обрати ОСОБА_8 більш м`якший запобіжний захід або визначити обвинуваченому ОСОБА_8 поряд з триманням під вартою заставу відповідно до ч.5 ст.182 КПК України.

На підтримання своїх апеляційних вимог захисники зазначають, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, невмотивованою та необґрунтованою, оскільки вважають визначення більш м`якшого запобіжного заходу зможе запобігти заявленим стороною обвинувачення ризикам, наявність відносно ОСОБА_8 інших кримінальних проваджень, де він є обвинуваченим та підозрюваним не можуть бути єдиною підставою для обрання безальтернативного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні дійсні дані про порушення ОСОБА_8 своїх процесуальних обов`язків в цьому кримінальному провадженні, при цьому вказує, що судом першої інстанції не досліджено дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який тривалий час утримується під вартою, не має та не мав на меті ухилятися від органів досудового розслідування та суду, не порушував процесуальних обов`язків, має на утриманні хвору дружину та трьох дітей.

Захисник та обвинувачений підтримали подані апеляційні скарги з мотивів, наведених в апеляційних скаргах.

Прокурор в судовому засіданні заперечила проти апеляційних скарг, вважає оскаржувану ухвалу суду першої інстанції законною і обґрунтованою.

Колегія суддів, заслухавши доповідача про обставини справи і зміст апеляційних скарг, пояснення прокурора, пояснення обвинуваченого та його захисника, вивчивши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційних скарг, встановила наступне.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 повністю дотримався вимог ст.ст.177, 183, 194, КПК України, які передбачають порядок обрання та продовження підозрюваним та/або обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 в цьому кримінальному провадженні, обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.27, ч.2 ст.15, ч.3 ст.305 КК України. Максимальна міра покарання, за інкриміновані обвинуваченим кримінальні правопорушення становить дванадцять років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Суд апеляційної інстанції вважає правильними висновки суду про те, що у цьому кримінальному провадженні існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема те, що обвинувачений ОСОБА_8 переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд апеляційної інстанції вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначення розміру застави є співмірним існуючим ризикам, однак на переконання суду апеляційної інстанції суд першої інстанції, прийшов до необґрунтованого висновку про неможливість визначення поряд з тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 розміру застави з наступних підстав.

На переконання колегії суддів, продовжуючи строк дії найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави обвинуваченому ОСОБА_8 , судом першої інстанції, хоч і встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, проте не з`ясовано та не наведено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки та запобігти вказаним ризикам.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію обвинуваченого.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.

Відповідно до абз.1 ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим.

Згідно з положеннями ч. 4 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього ж Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

При цьому, виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб виключити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Крім цього, колегія суддів, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_8 , його вік, майновий стан, те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягався; хоч і підозрюється та обвинувачується в інших кримінальних провадження, однак в цьому кримінальному провадженні відсутні відомості про порушення ним своїх процесуальних обов`язків, має сталі соціальні зв`язки, а саме має на утриманні хвору дружину та трьох дітей, злочин, який інкримінується ОСОБА_8 не є насильницьким чи корупційним; не встановлено вчинення жодних дій по перешкоджанню встановленню істини в цьому кримінальному провадженні, тривалий час знаходиться під вартою, приходить до переконання, що обставини визначені ст.177 КПК України у світлі наявних даних про особу обвинуваченого та характер вчинення злочину, в якому він обвинувачується відповідають конкретним обставинам справи на даному етапі кримінального провадження та вважає за необхідне визначити заставу у розмірі 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 302800 грн..

Таким чином, колегія суддів, аналізуючи в сукупності всі встановлені обставини, а також те, що інкримінований обвинуваченому ОСОБА_8 кримінальне правопорушення серед іншого відноситься до особливо тяжкого злочину, за який чинним законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна, приходить до висновку, що правових підстав для зміни обвинуваченим запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід не вбачається і вважає, про доцільність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави в межах передбачених ст. 182 КПК України в розмірі 100 розмірів прожиткового мінімуму доходів громадян для працездатних осіб, що становить 302800 грн., який буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

На переконання колегії суддів, такий розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, а також є достатнім і прийнятним з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до обґрунтованого переконання про те, що апеляційні скарги сторони захисту підлягають до часткового задоволення, а ухвала суду першої інстанції зміні.

Керуючись ст.ст.177, 194, 376, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задоволити частково.

Ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 14 липня 2025 року відносно ОСОБА_8 змінити.

Обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк тримання під вартою до 11.09.2025 року з визначенням застави в розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 302800 гривень.

Визначений розмір застави необхідно внести на р/р Львівського апеляційного суду (код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 42262398; Банк отримувача ДКС України, м. Київ; Код банку отримувача (МФО) 820172; Рахунок отримувача UA0085066) протягом строку дії зазначеної ухвали.

В разі внесення заставодавцями визначеного розміру застави покласти на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні процесуальні обов`язки:

- прибувати до суду за кожною вимогою;

- не виїжджати за межі Львівської області без дозволу прокурора та/або суду;

- повідомляти прокурора та/або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Виконання зазначеної ухвали доручити прокурору в кримінальному провадженні.

В решті ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий:

Судді: