Справа № 447/3117/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/171/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 року у м. Львові колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 04 листопада 2024 року щодо ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_8

встановила:

вищезазначеним вироком ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, та призначено йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі

На підставі ст.ст. 71, 72 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за даним вироком, повністю приєднано невідбуту частину покарання за вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 05.03.2024 та остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 30 днів.

Не погоджуючись з цим вироком, захисник ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 та кваліфікацію його дій, просить вирок змінити в частині призначеного покарання, та призначити обвинуваченому покарання у виді пробаційного нагляду на строк до трьох років.

Захисник вказує, що вирок суду є незаконним та необґрунтованим, у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання обставинам справи та особі обвинуваченого, внаслідок його суворості.

Зазначає, що призначаючи обвинуваченому покарання, суд належним чином не врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме те, що такий вчинив кримінальний проступок, обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, за місцем проживання характеризується типово, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, наявність обставин, що пом`якшують покарання активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 , будучи раніше судимим за вчинення умисного кримінального правопорушення, а саме: 05.03.2024 Миколаївським районним судом Львівської області за ст. 126-1 КК України до покарання у виді 240 (двісті сорок) годин громадських робіт, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив умисне кримінальне правопорушення.

Так, вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 05.03.2024, ОСОБА_6 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України та призначено покарання у виді 240 (дві сорок) годин громадських робіт.

У подальшому, 22.05.2024, ОСОБА_6 з`явився за викликом до Стрийського районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області, що за адресою: Львівська область, Стрийський район, м. Миколаїв, пл. Ринок, 9, де належним чином був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, зокрема вимогами ч. 3 ст. 40 КВК України, та того ж дня йому винесено письмове попередження про наслідки за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт на підставі ч. 2 ст. 389 КК України. 02.10.2024 ОСОБА_6 отримав направлення щодо необхідності прибути 04.10.2024, для відбування покарання до Миколаївського комунального підприємства «Житлово-комунальне управління», що за адресою: Львівська область, Стрийський район, м. Миколаїв, вул. Возз`єднання, 10.

Так, згідно ч. 3 ст. 40 КВК України, ухиленням від відбування покарання у виді громадських робіт є, зокрема: систематичне невиконання встановлених обов`язків, порушення порядку та умов відбування покарання; невихід більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин.

Водночас, ОСОБА_6 , всупереч вимог ч. 3 ст. 40 КВК України, у період часу з 04.10.2024 по теперішній час, до Миколаївського комунального підприємства «Житлово-комунальне управління» для відбування покарання у виді громадських робіт не прибув, без поважних на те причин, не відпрацював та продовжує ухилятися від відпрацювання громадських робіт, які він зобов`язаний був відпрацювати на території міста Миколаїв, Стрийського району, Львівської області, тим самим ухилившись від відбування покарання у виді громадських робіт.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується в ухиленні від відбування покарання у виді громадських робіт, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України.

У судове засідання апеляційного суду захисник та обвинувачений не з`явилися, попередньо надавши суду клопотання про розгляд справи без їхньої участі та задоволення апеляційної скарги.

При апеляційному розгляді справи прокурор, зазначивши про законність та обґрунтованість оскаржуваного вироку, не підтримав апеляційні вимоги захисника.

Заслухавши доповідача, пояснення присутніх учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, при ухваленні оскаржуваного вироку зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.

Із вироку суду вбачається, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 суд першої інстанції розглянув у порядку ст. 381-382 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались.

Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч.2 ст.389 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюються.

Доводи захисника про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості колегія суддів вважає необґрунтованими.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Згідно з принципами співмірності та індивідуалізації покарання за своїм видом і розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій.

З огляду на указану мету й вищезазначені принципи покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання й тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначено, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги під час призначення покарання.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору форми реалізації кримінальної відповідальності. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує урахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Як убачається з матеріалів провадження, місцевий суд під час призначення ОСОБА_6 виду та розміру покарання врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме те, що такий вчинив кримінальний проступок, обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, востаннє 05.03.2024 Миколаївським районним судом Львівської області за ст.126-1 КК України до покарання у виді 240 годин громадських робіт, за місцем проживання характеризується типово, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, наявність обставин, що пом`якшують покарання активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Суд дійшов висновку, що для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень обвинуваченим є достатнім покарання у виді обмеження волі, визначене в межах санкції ч. 2 ст. 389 КК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком і вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, принципу індивідуалізації, є достатнім та необхідним для виправлення засудженого й попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Апеляційна скарга захисника не містить доводів, які би указували на незаконність ухваленого судом вироку.

Колегія суддів звертає увагу на те, що обставини, на які послалася захисник у апеляційній скарзі судом першої інстанції при вирішенні питання про покарання були враховані із належною повнотою.

На думку колегії суддів, вид та розмір призначеного покарання відповідає як тяжкості вчиненого правопорушення, так і особі обвинуваченого. Підстав для пом`якшення цього покарання колегія суддів не вбачає.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не містить правових підстав для зміни оскаржуваного вироку суду, а отже така визнається судом апеляційної інстанції необґрунтованою та до задоволення не підлягає.

Крім того, за наслідками апеляційного перегляду істотних порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК, колегія суддів,

постановила:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 04 листопада 2024 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: