Справа № 189/606/15-к
Провадження № 1-в/185/186/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2025 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді заяву адвоката ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_4 про визнання виконавчого листа по справі № 189/606/15-к (1-кп/185/110/16), виданого Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області 26 лютого 2018 року таким, що не підлягає виконанню,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

заявника адвоката ОСОБА_3 (в режимі ВКЗ),

В С Т А Н О В И В:

02 червня 2025 року до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла заяваадвоката ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_4 про визнання виконавчого листа по справі №189/606/15-к (1-кп/185/110/16), виданого Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області 26 лютого 2018 року таким, що не підлягає виконанню та як наслідок зобов`язати Макіївський відділ державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції закінчити виконавче провадження та виключити відомості відносно ОСОБА_4 з Реєстру боржників по виконавчому провадженню № 56001985.

Відповідно до зазначеної заяви, 27 травня 2016 вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_4 визнано винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 70 КК України та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на сім років один місяць з конфіскацією всього належного йому майна. 18 січня 2018 року ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2016 року щодо ОСОБА_4 залишено без змін. 18 січня 2018 року відповідно вирок Павлоградського міськрайонного Дніпропетровської області від 27 травня 2016 набрав законної сили.

26 лютого 2018 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області було видано виконавчий лист по справі № 189/606/15-к (1-кп/185/110/16) щодо конфіскації у засудженого ОСОБА_4 усього належного йому майна на користь держави.

19 березня 2018 року державним виконавцем Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби міста Макіївка Головного територіального управління юстиції у Донецькій області було відкрите виконавче провадження ВП № 56001985, про що винесено відповідну постанову. Відомості про ОСОБА_6 як боржника було внесено до Єдиного реєстру боржників у виконавчому провадженні № 56001985.

12 липня 2018 року державним виконавцем Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби міста Макіївка Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_7 було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_4 , про що винесено відповідну постанову. В ході проведення виконавчих дій було встановлено, що у ОСОБА_4 відсутнє рухоме та нерухоме майно. У зв`язку з цим 13 липня 2018 року державним виконавцем Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби міста Макіївка Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_7 було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу згідно п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII.

20 серпня 2024 року, на виконання постанови головного державного виконавця Макіївського Відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ОСОБА_8 , на депозитний рахунок ВДВС надійшли кошти від ОСОБА_4 по сплаті вищевказаних витрат, що підтверджується зокрема листом Макіївського відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 22.8-6563 від 10 березня 2025 року. Відтак, заборгованість по витратам виконавчого провадження ВП № 56001985 відсутня.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2024 року по справі № 200/7408/24 було зобов`язано Макіївський відділ державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вчинити дії щодо зняття арешту з майна, що належить ОСОБА_4 , накладеного постановою від 12 липня 2018 року про арешт майна боржника, індексний номер запису обтяження 42036632 від 13 липня 2018 року. Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2024 року вищевказане рішення залишене без змін.

Відтак, 10 березня 2025 року на підставі рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2024 року по справі № 200/7408/24, головним державним виконавцем Макіївського Відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ОСОБА_9 було знято арешт з нерухомого майна, належному ОСОБА_4 .

Таким чином, коли навіть у ОСОБА_4 у власності з`явилося нерухоме майно, стягувач не звертався з заявою про пред`явлення виконавчого листа до виконання та не продовжував строки для пред`явлення до виконання.

10 квітня 2025 року Донецьким окружним адміністративним судом винесено рішення по справі № 200/2131/25 за яким зобов`язано Макіївський відділ державної реєстрації виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вчинити дії щодо зняття арешту з усього рухомого майна, що належить ОСОБА_4 , накладеного постановою державного виконавця Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби міста Макіївка Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_7 про арешт майна боржника від 12 липня 2018 року, ВП 56001985. Відтак, головним державним виконавцем 05 травня 2025 року винесено постанову про зняття арешту з усього рухомого майна , що належить ОСОБА_4 .

В свою чергу, ОСОБА_4 відбув покарання в ДУ «Біленьківська виправна колонія № 99» з 04 грудня 2014 року по 20 листопада 2018 року і був звільнений, про що видана довідка від 20 листопада 2018 року. Проте, станом на сьогодні, відповідно до витягу з Єдиного реєстру боржників, ОСОБА_4 є боржником у виконавчому провадженні № 56001985.

На момент, коли було відкрито виконавче провадження у засудженого було відсутнє майно. Засуджений в жодному випадку не відмовлявся виконувати додаткове покарання. Засуджений не має процесуального права вимагати повторне пред`явлення до виконання виконавчого листа, це обов`язок стягувача, а стягувач не скористався ним з 2018 року. Арешти з усього рухомого та нерухомого майна, що належить ОСОБА_4 , зняті, і наразі існує необхідність визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, і виключити відомості про ОСОБА_4 з Єдиного реєстру боржників, оскільки порушено його конституційне право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю (стаття 41 Конституції України) та є порушенням статті 1 Першого протоколу (право власності) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що стало підставою для звернення до суду.

Наразі відсутнє відкрите виконавче провадження. До того ж існувала можливість продовження виконання судового рішення, але стягувачем не використана; наявність рішень Донецького окружного адміністративного суду з відмовою у задоволенні позовної вимоги щодо зобов`язання виключити відомості стосовно ОСОБА_4 з Єдиного реєстру боржника за виконавчим провадженням ВП № 56001985 через відсутність у законодавстві можливості виключення, бо не врегульовано це у виключних підставах (ч. 7 ст. 9 ЗУ «Про виконавче провадження»), є невиправданим втручання у право на мирне володіння майном боржника. Засуджений сумлінно виконував покладені на нього обов`язки, проте став потерпілим, внаслідок відсутності правового механізму врегулювання питання на законодавчому рівні в Україні.

Оскільки виконавчий лист по справі № 189/606/15-к (1-кп/185/110/16) щодо конфіскації у засудженого ОСОБА_4 усього належного йому майна на користь держави був повернутий, повторно не пред`явлений до виконання, за відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень питання про заміну сторони виконавчого провадження чи про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання не вирішувалось, а вчинення будь-яких дій державним виконавцем за межами виконавчого провадження є неможливим, судовими рішеннями арешт з рухомого та нерухомого майна ОСОБА_4 знято, заявник вважає, що виданий 26 лютого 2018 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області виконавчий лист по справі № 189/606/15-к (1-кп/185/110/16) щодо конфіскації у засудженого ОСОБА_4 усього належного йому майна на користь держави є таким, що не підлягає виконанню станом на сьогодні.

В судовому засіданні прокурор заперечувала проти задоволення заяви, зазначивши, що подана заява не може розглядатися відповідно до ст.ст. 537, 539 КПК України так як в даному випадку відсутні сумніви і протиріччя, виконавчий лист виданий 26 лютого 2018 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області по справі № 189/606/15-к (1 кп/185/110/16) щодо конфіскації у засудженого ОСОБА_4 є належним виконавчим документом.

Захисник адвокат ОСОБА_3 просила заяву задовольнити.

Засуджений в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду повідомлявся належним чином.

Суд вивчивши заяву та додані до неї матеріали, дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 4 ст. 539 КПК України у судове засідання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Про час та місце розгляду клопотання (подання) повідомляються орган або установа виконання покарань, що відає виконанням покарання або здійснює контроль за поведінкою засудженого; лікарська комісія, що дала висновок стосовно питань застосування до засудженого примусового лікування або його припинення, у випадку розгляду відповідних питань; спостережна комісія, служба у справах дітей, якщо розглядається погоджене з ними клопотання; цивільний позивач і цивільний відповідач, якщо питання стосується виконання вироку в частині цивільного позову, інші особи у разі необхідності.

Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього кодексу, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Судом встановлено, що 27 травня 2016 вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_4 визнано винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 70 КК України та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на сім років один місяць з конфіскацією всього належного йому майна. 18 січня 2018 року ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2016 року щодо ОСОБА_4 залишено без змін. 18 січня 2018 року відповідно вирок Павлоградського міськрайонного Дніпропетровської області від 27 травня 2016 набрав законної сили.

26 лютого 2018 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області було видано виконавчий лист по справі № 189/606/15-к (1-кп/185/110/16) щодо конфіскації у засудженого ОСОБА_4 усього належного йому майна на користь держави.

19 березня 2018 року державним виконавцем Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби міста Макіївка Головного територіального управління юстиції у Донецькій області було відкрите виконавче провадження ВП № 56001985, про що винесено відповідну постанову. Відомості про ОСОБА_6 як боржника було внесено до Єдиного реєстру боржників у виконавчому провадженні № 56001985.

12 липня 2018 року державним виконавцем Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби міста Макіївка Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_7 було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_4 , про що винесено відповідну постанову. В ході проведення виконавчих дій було встановлено, що у ОСОБА_4 відсутнє рухоме та нерухоме майно. У зв`язку з цим 13 липня 2018 року державним виконавцем Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби міста Макіївка Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_7 було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу згідно п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2024 року по справі № 200/7408/24 було зобов`язано Макіївський відділ державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вчинити дії щодо зняття арешту з майна, що належить ОСОБА_4 , накладеного постановою від 12 липня 2018 року про арешт майна боржника, індексний номер запису обтяження 42036632 від 13 липня 2018 року. Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2024 року вищевказане рішення залишене без змін.

10 березня 2025 року на підставі рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2024 року по справі № 200/7408/24, головним державним виконавцем Макіївського Відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ОСОБА_9 було знято арешт з нерухомого майна, належному ОСОБА_4 .

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2025 року по справі № 200/2131/25 було зобов`язано Макіївський відділ державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вчинити дії щодо зняття арешту з усього рухомого майна, що належить ОСОБА_4 , накладеного постановою державного виконавця Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби міста Макіївка Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_7 про арешт майна боржника від 12 липня 2018 року, ВП 56001985.

Згідно листа начальника Макіївського Відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ОСОБА_10 № 22.8-9950 від 07 травня 2025 року на адресу адвоката ОСОБА_3 на її заяву від 01 травня 2025 року про зняття арешту з рухомого майна повідомлено, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2025 року № 200/2131/25, головним державним виконавцем 05 травня 2025 року винесено постанову про зняття арешту з майна, а саме з усього рухомого майна, що належить ОСОБА_4 , та 07 травня 2025 року направлено до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Донецькій, Луганській областях, Автономній Республіці Крим та м. Севастополя (Філія ГСЦ МВС) (РСЦ ГСЦ МВС в Донецькій, Луганській областях, АР Крим та м. Севастополя) для подальшого виконання.

Нормами КПК України не врегульовано питання про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст. 9 ч. 6 КПК України у разі, якщо положення цього Кодексу не регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься диспозитивність.

Відповідно до положень частини 2 статті 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Як випливає із змісту узагальнення судової практики Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25 вересня 2015 р., наведені в статті 432 ЦПК України підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

До матеріальних підстав відносяться випадки відсутності обов`язку боржника через його припинення, добровільне виконання боржником чи іншою особою.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

З п.п. 5, 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Частинами 2, 3 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини. У випадках, передбачених п.п. 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Відповідно до абзацу другого частини першої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Як вказано у постанові Верховного Суду від 16 січня 2018 р. у справі № 61-1592св17, наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Постановою Верховного Суду від 09 вересня 2021 р. по справі № 824/67/20 передбачено, що державний виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення, на виконання якого було видано виконавчий лист, або у зв`язку із визнанням судом, серед іншого, виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. З наведеного вбачається, що визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, і фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, є самостійними підставами для закінчення виконавчого провадження і їх одночасне застосування є неможливим. У зв`язку з цим, закінчення виконавчого провадження з підстави фактичного виконання рішення згідно з виконавчим документом унеможливлює закінчення виконавчого провадження з підстави визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, оскільки виконавче провадження не може бути розпочате знову.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Суд вважає, що у справі відсутні підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, посилання заявника на обставини для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, зводяться до суб`єктивного тлумачення норм права.

На підставі викладеного, заслухавши думки прокурора та заявника, дослідивши заяву та додані до неї матеріали справи, суд приходить до висновку, що заяваадвоката ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_4 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню не підлягає задоволенню, оскільки виконавчий лист виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. 432 ЦПК України, ст.ст. 7, 9, 537, 539 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви адвоката ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_4 про визнання виконавчого листа по справі № 189/606/15-к (1-кп/185/110/16), виданого Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області 26 лютого 2018 року таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний районний суд Дніпропетровської області протягом семи діб з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1