Справа № 645/3354/19
Провадження № 1-кп/645/149/25

В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2025 року м. Харків

Немишлянський районний суд м. Харкова у складі :

Головуючої судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкова обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001222 від 17 травня 2019 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого: 04.01.1993 року Богодухівським районним судом Харківської області за ст. 81 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 45 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки; 20.08.1993 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ст.ст. 141 ч.2, 140 ч. 3, 213 ч.3, 42 КК України до 3 років позбавлення волі, з застосуванням ст. 46-1 КК України відстрочено виконання вироку на 2 роки; 29.06.1995 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ст. ст. 140 ч.3, 229-6 ч.1, 42, 43 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; 23.02.2000 року Зміївським районним судом Харківської області за ст. 94 КК України до 10 років позбавлення волі; 25.02.2011 року Київським районним судом м. Харкова за ст. ст. 185 ч.2, 186 ч.2, 309 ч.1, 70 КК України до 4 років позбавлення волі; 05.12.2013 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ст. 317 ч. 1 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки; 23.01.2015 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ст. ст. 309 ч.2, 317 ч.2, 70, 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією 1/4 частини майна; який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , без реєстрації місця мешкання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 19.04.2019 року близько 21-00 години, знаходився за адресою: м.Харків, пр-т Московський, 216, біля кафе «Наливайка», де побачив потерпілого - ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 підійшов до раніше незнайомого йому ОСОБА_4 , передав свій мобільний телефон «Xiaomi Redmi 6», в корпусі чорного кольору та попрохав викликати йому таксі, так як сам перебував в стані алкогольного сп`яніння. В цей момент у ОСОБА_4 виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону «Xiaomi Redmi 6», належного ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, усвідомлюючи значення своїх дій та можливі наслідки, бажаючи діяти саме таким чином, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, взяв переданий йому ОСОБА_5 мобільний телефон та, скориставшись, що потерпілий перебував у стані алкогольного сп`яніння, не усвідомлював, що відбувається, не мав можливості слідкувати за діями ОСОБА_4 , поклав в кишеню своєї куртки, тим самим таємно викрав, мобільний телефон «Xiaomi Redmi 6», в корпусі чорного кольору, з сенсорним екраном. Згідно висновку судово - товарознавчої експертизи № 6/1315 СЕ -19 від 23.05.2019 року, вартість мобільного телефону «Xiaomi Redmi 6», складає 2911 гривень 00 копійок.

В судовому засіданні ОСОБА_4 винним себе у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України визнав повністю, зазначені в обвинувальному акті фактичні обставини справи не оспорював, у скоєному щиро каявся.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, подав заяву з проханням розглядати справу у його відсутності. В заяві зазначив, що від подачі цивільного позову відмовляється, мобільний телефон йому був повернутий в робочому стані.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 185 КК України, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду, у тому числі потерпілий, який надав до суду заяву, не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та розглядає справу у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням даних, які характеризують особу обвинуваченого, даних щодо речових доказів та судових витрат.

Аналізуючи вищевикладені докази, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 , своїми умисними діями, вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, тобто вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 185 КК України і така кваліфікація його дій є вірною.

При визначенні ОСОБА_4 , виду та розміру покарання суд враховує суспільну небезпечність та характер вчиненого кримінального правопорушення, що відноситься до категорії нетяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше був неодноразово засуджений, судимість не знята та не погашена, не перебуває на обліку лікарів психіатра та нарколога, офіційно не працевлаштований, неодружений, дітей не має, а також пом`якшуючу покарання обвинуваченого обставину - щире каяття. Також судом враховується, що в період воєнного стану через повномасштабне вторгнення рф на територію України, обвинувачений займається волонтерською діяльністю, є членом громадської організації «Я врятований», отримав Подяку адміністрації Індустріального району м. Харкова за активну громадську позицію, дієвий патріотизм, небайдужість, благодійну діяльність та допомогу мешканцям Індустріального району м. Харкова під час проведення воєнних дій на території України.

Обтяжуючою покарання обвинуваченого обставиною суд визнає рецидив злочину.

З часу вчинення обвинуваченим зазначеного кримінального правопорушення 19.04.2019 року минуло 6 років. Згідно ст. 49 КК України - особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

При цьому ч. 2 даної статті передбачено, що перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Судом встановлено, що обвинувачений під час розгляду справи судом перебував у розшуку згідно ухвали Фрузенського районного суду м. Харкова від 21.10.2019 року, провадження відновлено ухвалою суду від 15.11.2019 року. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15.01.2020 року обвинуваченого знов оголошено у розшук, провадження по справі не відновлювалось та у зв`язку із зміною підсудності передано до Октябрьского районного суду м. Полтава та прийнято 27.12.2022 року, згідно ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 14.11.2023 року обвинуваченого оголошено у розшук. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18.03.2024 року кримінальне провадження було прийнято судом до розгляду, а ухвалою суду від 25.02.2025 року обвинуваченого оголошено в розшук.

Провадження по справі в останнє було відновлено ухвалою суду від 14.04.2025 року. Враховуючи, що перебіг давності зупинявся, положення ч. 1 ст. 49 КК України застосуванню не підлягає, так як не минули передбачені законом строки.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання з послідуючими її змінами, суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, вимоги ст. 50, 65 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засуджених, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.На підставі викладеного, з урахуванням особи ОСОБА_4 , який неодноразово раніше був засуджений, але враховуючи вчинення ним нетяжкого злочину, повернення майна потерпілій особі, каяття та активну громадську позицію, благодійну діяльність у складі громадської організації під час воєнного стану на території України, суд вважає, що виправлення таперевиховання його можливе без ізоляції від суспільства, із застосуванням покарання, у межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, у вигляді обмеження волі, з застосування до нього положень ст. 75 КК України, звільнив від відбування покарання з випробуванням та покладанням відповідних обов`язків, передбачених п.1,2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Цивільний позов не заявлений.

Питання речових доказів вирішити згідно ст. 100 КПК України.

На підставі ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_4 , на користь держави підлягають стягненню витрати на залучення експерта за проведення експертизи № 6/1315СЕ-19 від 23.05.2019, що складають 471,03 грн..

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання, на підставі цього закону у вигляді обмеження волі строком на три роки.

На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_4 звільнити від відбування вказаного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю в 2 роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження із уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави за проведені експертні роботи витрати у сумі 471 гривню 03 копійки.

Речові докази: мобільний телефон "Xiaomi Redmi 6", в корпусі чорного кольору, IMEI: НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 , переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 , вважати повернутим потерпілому за належністю.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок відповідно до ст.ст. 393, 395 КПК України може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду, через Немишлянський районний суд м. Харкова, протягом 30 діб з моменту проголошення.

Згідно зі ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Немишлянському районному суді м. Харкова копію цього вироку.

Згідно вимог ч. 3 ст. 376 КПК України суд роз`яснює право обвинуваченого, потерпілого ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1