Справа № 709/211/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2025 року с-ще Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Чорнобаївського районного суду Черкаської області кримінальне провадження № 0000016, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 січня 2025 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лящівка, Чорнобаївський район Черкаська область, українця, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, інвалідом, депутатом, учасником бойових дій не являється, на утриманні має малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , раніше не судимого

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_3 04.01.2025 близько 06 години 57 хвилин керуючи автомобілем марки «RENAULT MEGANE» реєстраційний номер НОМЕР_2 та рухаючись по вулиці Центральна селища Чорнобай Золотоніського району Черкаської області, навпроти будинку № 2, в порушення вимог пп. а) п. 2.9, п. 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, зі змінами та доповненнями, керуючи транспортним засобом у стані алкогольного сп яніння, не вибрав в установлених межах безпечну швидкість руху транспортного засобу відповідно до дорожньої обстановки, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ 2121» реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_7 .

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки «ВАЗ 2121» реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_7 , відповідно до висновку експерта

№ 05-8-01/58 від 31.01.2025 отримав тілесне ушкодження у вигляді: закритого перелому лівої стегнової кістки, яке відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, в зв`язку з тривалим розладом здоров`я.

Керування транспортним засобом на час даної дорожньо-транспортної пригоди у стані алкогольного сп`яніння водієм ОСОБА_3 підтверджується: висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП «Чорнобаївська багатопрофільна лікарня Чонобаївської селищної ради» від 04.01.2025, згідно якого ОСОБА_3 перебував у стані алкогольного сп`яніння 1,310 проміле; висновком судово-медичної (токсикологічної) експертизи від 07.01.2025 року,

№ 05-3-08/69 відповідно до якої в крові ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виявлено етанол в кількості 2.26 та 2.31 г/дм3 (проміле).

Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля «RENAULT MEGANE» реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , а саме вимог п.п. а) п. 2.9,

п. 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, зі змінами та доповненнями, згідно з висновком експерта № СЕ-19/124-25/2292- ІТ від 11.02.2025, знаходиться в причинному зв`язку з виникненням зазначеної вище дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків - у вигляді спричинення потерпілому ОСОБА_7 середнього ступеня тяжкості тілесного ушкодження.

Суд визнає доведеним наведене вище обвинувачення та дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 286-1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

30 червня 2025 року між потерпілим ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 на підставі статей 468, 469, 471 КПК України укладено угоду про примирення, відповідно до якої сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення та його правової кваліфікації за ч. 1

ст. 286-1 КК України, та істотних для відповідного кримінального провадження обставин, а саме щодо повного визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, узгодженого покарання, яке повинний понести обвинувачений.

Сторони угоди узгодили призначення обвинуваченому ОСОБА_3 більш м`якого, ніж передбачено законом, основного покарання за ч. 1 ст. 286-1 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000,00 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

В угоді про примирення зазначені наслідки її укладення та затвердження, передбачені

ст. 473 КПК України, а також викладені наслідки її невиконання.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, та підтвердив, що йому цілком зрозумілі надані законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, а також вид покарання, яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом. При цьому, обвинувачений повідомив про добровільність своєї позиції, просив суд затвердити угоду про примирення та призначити йому узгоджене покарання, в скоєному щиро розкаявся, має реальну можливість виконання узгодженого покарання за вчинене кримінальне правопорушення.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 зазначив, що укладена між обвинуваченим та потерпілим угода про примирення відповідає вимогам закону, наслідки її укладення та затвердження обвинуваченому зрозумілі, просив затвердити угоду та призначити ОСОБА_3 узгоджене сторонами покарання.

Потерпілий ОСОБА_7 у судовому засіданні просив затвердити угоду про примирення. Вказав, що він примирився із обвинуваченим, не має жодних претензій, наслідки укладення та затвердження угоди йому зрозумілі.

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні визнав за можливе затвердити угоду про примирення та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання, зазначив, що укладена між обвинуваченим та потерпілим угода про примирення відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а узгоджене сторонами покарання не суперечить загальним засадам призначення покарання, передбаченим законом України про кримінальну відповідальність. Також надав суду документи щодо відомостей, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 , щодо застосованих під час досудового розслідування заходів забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, щодо процесуальних витрат і речових доказів, які судом досліджені і долучені до матеріалів судового провадження.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт та угоду про примирення, заслухавши з приводу її затвердження позиції обвинуваченого, його захисника, потерпілого та прокурора, перевіривши угоду на відповідність вимогам чинного кримінального процесуального законодавства та роз`яснивши сторонам угоди про примирення наслідки її затвердження, суд встановив наступне.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286-1 КК України, яке, з огляду на положення ст. 12 КК України, є нетяжким злочином.

Та обставина, що безпосереднім об`єктом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, є суспільні відносини, які забезпечують безпеку дорожнього руху та експлуатацію транспорту, сама по собі не є підставою для висновку про те, що в будь-якому випадку угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим не відповідає інтересам суспільства.

Наявність гіпотетичної шкоди суспільним інтересам, не конкретизованої в обвинуваченні, не може бути перешкодою для вирішення питання про укладення у кримінальному провадженні угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

При цьому, судом з`ясовано, що сторони кримінального провадження, розуміють, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження зазначеної угоди для потерпілого, обвинуваченого є обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України, а для обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 пункту 1 частини 4 ст. 474 КПК України, для потерпілого -позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про примирення.

Також суд з`ясував, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілим угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди та наслідки її невиконання.

Угода відповідає вимогам КПК України, в тому числі щодо змісту та порядку укладення угоди, її умови не суперечать закону України про кримінальну відповідальність, зокрема, щодо узгодженої міри покарання. Правова кваліфікація кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_3 , за ч. 1 ст. 286-1 КК України є правильною. Умови угоди не суперечать інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, а обвинувачений в судовому засіданні підтвердив, що має можливість виконання взятих на себе за угодою зобов`язань.

Підстави для відмови в затвердженні угоди про примирення, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданої шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно із ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

На думку суду узгоджене сторонами призначення більш м`якого основного покарання, ніж передбачено санкцією ч. 1 ст. 286-1 КК України, на підставі ст. 69 КК України, відповідає положенням Загальної частини КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є необережним нетяжким злочином, особу винного, який за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, відсутність у потерпілого претензій до обвинуваченого, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обтяжуючих покарання обставин. Визначене сторонами покарання відповідає принципам законності, справедливості та індивідуалізації покарання, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Крім того, суд враховує позицію потерпілого в судовому засіданні, який погодився із призначенням покарання обвинуваченому у виді штрафу, зазначив про відшкодування йому обвинуваченим завданої шкоди, відсутність будь-яких претензій до обвинуваченого.

Суд також бере до уваги повне визнання обвинуваченим своєї провини, яке є добровільним та усвідомленим; його щире каяття, яке є дійсним, відвертим визнанням своєї провини у вчиненому кримінальному правопорушенні, і полягає у щирому жалю з приводу цього та виразилось у діях щодо відшкодування завданих кримінальним правопорушенням збитків, бажанні виправити наслідки вчиненого; активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування обвинуваченим завданої шкоди потерпілому шляхом відшкодування витрат на лікування.

Зазначені вище обставини є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, та, з урахуванням особи обвинуваченого, дають підстави при призначенні покарання застосувати ст. 69 КК України і перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного у санкції ч. 1 ст. 286-1 КК України, у виді штрафу та застосувати додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки передбачене ч. 1 ст. 286-1 КК України покарання у виді позбавлення волі буде занадто суворим для обвинуваченого і нестиме в його випадку в першу чергу карну, а не виховну функцію.

Згідно з ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Відповідно до ч. 5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання винуватості суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про примирення між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_7 і призначення обвинуваченому визначеної в угоді міри покарання.

На підставі ч. 4 ст. 174 КПК України підлягає скасуванню арешт, накладений ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 07 січня 2025 на автомобіль "RENAULT MEGANE", реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_3 та на автомобіль "ВАЗ 2121", реєстраційний номер НОМЕР_4 , який належить Фермерському господарству "Ганничівське".

Цивільний позов у справі не заявлений.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Відповідно до ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави підлягають стягненню процесуальні витрати на проведення судових експертиз в сумі 11142,60 гривень.

Керуючись ст.ст. 369-371, 374 КПК України, суд,

з а с у д и в:

Затвердити угоду про примирення, укладену 30 червня 2025 року між потерпілим ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000016 від 04 січня 2025 року за ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Визнати винуватим ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Призначити ОСОБА_3 узгоджене сторонами угоди покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000,00 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експертів у розмірі 11142,60 гривень.

Речові докази, а саме:

- автомобіль «RENAULT MEGANE» реєстраційний номер НОМЕР_2 та автомобіль марки «ВАЗ 2121» реєстраційний номер НОМЕР_3 , що зберігаються на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів ВПД № 2 Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області - повернути власникам;

- зразок крові ОСОБА_3 , що передано до кімнати зберігання речових доказів Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області - знищити;

- медична картка стаціонарного хворого ОСОБА_7 № 49 у паперовому конверті, що приєднано до матеріалів провадження - повернути потерпілому ОСОБА_7 .

Скасувати арешт, накладений ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 07 січня 2025 на автомобіль "RENAULT MEGANE", реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_3 та на автомобіль "ВАЗ 2121", реєстраційний номер НОМЕР_4 , який належить Фермерському господарству "Ганничівське".

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання через Чорнобаївський районний суд Черкаської області апеляційної скарги обвинуваченим, його захисником, законним представником чи потерпілим, його представником, законним представником з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини 3 статті 394 КПК України, або прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною 3 статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після спливу строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику та потерпілому.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1