Справа № 638/7087/25
Провадження № 1-в/638/482/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд міста Харкова у складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , представника колонії ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання начальника Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_6 відповідно до статтей 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, частини другої статті 74 Кримінального кодексу України (далі - КК України), стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

17.04.2025 надійшло зазначене клопотання стосовно ОСОБА_4 (далі - ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (засудженого 10.12.2021 Буринським районним судом Сумської області за частиною третьої статті 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі статті 75 КК України засудженого було звільнено від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 2 роки, ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 17 лютого 2023 року скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено для відбування призначеного покарання згідно вироку Буринського районного суду Сумської області від 10 грудня 2021 року у виді 3 років позбавлення волі), у якому начальник Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» просить звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання за вироком від 10 грудня 2021 року Буринського районного суду Сумської області у зв`язку з усуненням кримінальної карності діяння.

Засуджений та представник колонії підтримали клопотання.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечував.

Суд, заслухавши думку учасників, розглянувши матеріали клопотання та особової справи засудженого ОСОБА_4 , встановив, що в державній установі «Олексіївська виправна колонія (N? 25)» відбуває міру покарання засуджений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений 10 грудня 2021 року Буринським районним судом Сумської області за частиною третьою статті 185 Кримінального кодексу України (далі - КК України) до 3 років позбавлення волі. На підставі статті 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 роки.

Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 17 лютого 2023 року скасувано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено для відбування призначеного покарання згідно вироку Буринського районного суду Сумської області від 10 грудня 2021 року у виді 3 років позбавлення волі. Початок строку відбування покарання 10 березня 2023 року, кінець строку - 10 березня 2026 року.

Відповідно до мотивувальної частини вироку від 10 грудня 2021 року Буринського районного суду Сумської області ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням у сховище, тобто кримінальне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 185 КК України, а саме 1 епізод: - у період з 01.09.2021 року по 06.09.2021 року на суму 572 грн.

Відповідно до пункту 13, 14 частини першої статті 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України; інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 7-1, 13-1, 13-4, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Відповідно до частини першої статті 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Крім того, відповідно до частини третьої статті 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Європейський суд з прав людини вважає, що стаття 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Ніякого покарання без закону» є важливою складовою принципу верховенства права. Він також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону. На цьому принципі ґрунтується правило, згідно з яким за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого (рішення у справі Скоппола проти Італії).

Відповідно до положення статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності, правоохоронних органів» особа піддається адміністративному стягненню за дрібне викрадення чужого майна, шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Неоподатковуваний мінімум доходів громадян у частині злочинів або кваліфікації правопорушень встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 розділу IV Податкового кодексу України, у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та станом на 01.01.2021 становить 2 270 грн.

Отже, дії ОСОБА_4 за вироком Буринського районного суду Сумської області від 10 грудня 2021 року слід кваліфікувати за статтею 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, як дрібне викрадення чужого майна.

Згідно із висновками викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12 за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у постанові від 07 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21 (провадження № 51-2555кмо24) вказала, що Закон №3886-IX є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні статті 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом№3886-IX, мають зворотну дію в часі. Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом №3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до частини другої статті 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

За таких обставин, суд, на підставі частини другої статті 74 КК України, вважає за необхідне клопотання задовільнити та застосувати зворотну дію у часі Закону № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», ??звільнивши ОСОБА_4 від призначеного покарання за вироком від 10 грудня 2021 року Буринського районного суду Сумської області у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння.

Керуючись Законом України № 3886-IX від 18.07.2024, статтею 74 КК України, статтями 372, 376, 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання начальника державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» ОСОБА_7 задовільнити.

Звільнити негайно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання за вироком від 10 грудня 2021 року Буринського районного суду Сумської області у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів із дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Харкова.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1