16.07.2025 Справа № 756/9565/25
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 756/9565/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.07.2025 слідчий суддя Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0001277 від 08.05.2025 за ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 3692 КК України - слідчого СВ Оболонського УП ГУНП у м.Києві ОСОБА_3 про арешт майна,

в с т а н о в и в:

До провадження слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0001277 від 08.05.2025 за ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 3692 КК України - слідчого СВ Оболонського УП ГУНП у м.Києві ОСОБА_3 про арешт майна.

Обґрунтовуючи подане клопотання, слідчий зазначає, що 27.06.2025 у зв`язку із затриманням особи безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення та наявністю достатніх доказів для підозри особи у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 3692 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднаному з вимаганням такої вигоди, вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 3692 КК України.

Слідчий у клопотанні посилається на те, що в ході допиту в якості підозрюваного ОСОБА_5 повідомив, що дійсно мав отримати грошові кошти від ОСОБА_6 , які останньому мав передати ОСОБА_7 для вирішення питання у сприянні проходження повторного ВЛК, отриманні документів строком на місяць та вільного пересування без будь-яких проблем з ТЦК, з подальшим оформленням бронювання. Проте вказані кошти він мав передати в подальшому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який саме і займався оформленням вище вказаних документів для ОСОБА_7 .

Зі змісту клопотання вбачається, що в ході проведення 27.06.2025 обшуку, проведеного на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено, серед іншого, мобільний телефон в чорному корпусі марки «Readme» з захисним чохлом чорного кольору (imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 )

Слідчий у клопотанні посилається на те, що виявлена та вилучена в ході проведення невідкладної слідчої дії техніка потребує додаткового огляду та, за необхідності, застосування спеціальних знань, оскільки інформація, що міститься в даних пристроях може бути використана як доказ в даному кримінальному провадженні, у зв`язку із чим зазначений вище телефон визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

З огляду на викладене, з метою виконання завдань кримінального провадження та запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вказаних речових доказів, слідчий зазначає, що у сторони обвинувачення виникла необхідність накласти арешт на вказане майно, оскільки воно зберегло на собі сліди злочину та містить інформацію, що має значення для встановлення обставин вчинення злочину.

В судове засідання слідчий та прокурор не з`явились. До суду надійшла заява слідчого ОСОБА_3 , в якій останній просить розглядати клопотання за його відсутності, клопотання підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. До заяви долучив копію ухвали слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва про надання дозволу на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

В судове засідання власники майна не з`явились, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлялись належним чином. На адресу суду надійшла заява ОСОБА_4 , у якій останній просить розглянути клопотання про арешт майна за його відсутності, проти задоволення клопотання не заперечує.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено, що неприбуття учасників судового розгляду у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, приймаючи до уваги те, що слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, створив необхідні умови для реалізації особою, яка подала клопотання, її процесуальних прав на участь у розгляді цієї справи у суді, ураховуючи, що підстав для визнання явки слідчого та власника майна обов`язковою не має, вважає за можливе розглянути клопотання за відсутності осіб, що не з`явились.

Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0001277 від 08.05.2025 за підозрою, серед інших, ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 3692 КК України.

27.06.2025 постановою слідчого СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 майно, вилучене 27.06.2025 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 11.07.2025 №756/9561/25 надано дозвіл на проведення 27.06.2025 обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до поштового штампу на конверті 27.06.2025 слідчий СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві звернувся до слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а тому слідчий суддя вважає, що слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням у межах строку, передбаченого ч. 5 ст. 171 КПК України.

Майнові права захищаються в Україні, як Конституцією, так і іншими нормативно-правовими актами. Зокрема частинами 1 і 5 статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Такий арешт може бути накладено на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Таким чином, визначальною юридичною ознакою речового доказу є можливість використання його як матеріального носія інформації щодо обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні згідно з ч. 1 ст. 91 КПК України.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Матеріали клопотання свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що майно, на арешті якого наполягає сторона обвинувачення, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу, оскільки має відношення до кримінального провадження, і таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні вказаного майна до встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, а тому, внаслідок доведеності існування ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, наявні підстави для накладення арешту на вказане майно з метою забезпечення збереження речових доказів задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні та виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України.

Втручання держави в право на мирне володіння майном в даному випадку є виправданим, оскільки, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, здійснюється на підставі закону, з метою задоволення суспільного інтересу, з дотриманням принципів пропорційності та справедливої рівноваги.

За таких обставин, враховуючи, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження, а також враховуючи, що обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтями 98, 100, 107, 131, 132, 171-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0001277 від 08.05.2025 за ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 3692 КК України - слідчого СВ Оболонського УП ГУНП у м.Києві ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні №0001277 від 08.05.2025, вилучене в ході проведення 27.06.2025 обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , яке на праві власності належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- мобільний телефон в чорному корпусі марки «Readme» з захисним чохлом чорного кольору (imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 ).

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1