Справа № 346/2205/25
Провадження № 1-кс/346/510/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2025 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі: слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия клопотання старшого слідчогоСВ Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області капітана поліції ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:

02.05.2025 року слідчий звернувся до суду із вказаним клопотанням, в якому посилається на те, що ОСОБА_5 будучи раніше судимим, відповідно до вироку Вишгородського районного суду Київської області від 15.11.2021 за ч.1 ст. 70, ч. 2 ст. 185 та ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення років, після звільнення з місця позбавлення волі, на шлях виправлення та перевиховування не став, правильних висновків для себе не зробив та повторно вчинив нове кримінальне правопорушення проти власності за наступних обставин:

Так, 01 травня 2025 року близько 11.00 год. ОСОБА_5 , перебуваючи біля нежитлової будівлі, яка знаходиться на території дачної земельної ділянки АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_7 з метою особистої наживи, вирішив вчинити крадіжку чужого майна. Реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , шляхом вільного доступу зайшов до вищевказаної нежитлової будівлі, де виявив жіночу сумку бежевого кольору належну ОСОБА_7 . Після чого ОСОБА_5 , керуючись корисливими мотивами, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, викрав із сумки ОСОБА_7 мобільний телефон марки «Xiomi MI 9 Lite» чорного кольору імеі1: НОМЕР_1 імеі2: НОМЕР_2 , грошові кошти у сумі 1200 гривень та банківську картку «Приват Банк» № НОМЕР_3 видану на ім`я ОСОБА_7 .

Привласнивши банківську картку АТ «Приватбанк», видану на ім`я ОСОБА_7 , та бажаючи заволодіти грошовими коштами, які знаходились на банківському рахунку останньої, ОСОБА_5 у подальшому скористався послугами таксі та проїхавши на вул. Шевченка, 23 у м. Коломия, здійснив зняття грошових коштів із банкомату АТ «Приватбанк» на суму 10 000 грн., після чого здійснив зняття грошових коштів на суму 40 000 гривень із банкомату «Укргазбанк», що по вул. Вічевий Майдан, 3, у м. Коломия. Надалі ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний намір на заволодіння грошовими коштами із банківського рахунку ОСОБА_7 , маючи у розпорядженні викрадену ним банківську картку ОСОБА_7 , проїхав на автомобілі таксі до магазину «Express 24», що у м. Коломия по вул. Симона Петлюри, 42а, де за допомогою викраденої ним банківської картки, здійснив оплату товару на суму 540 гривень.

У результаті протиправних дій ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_7 завдано матеріальної шкоди на загальну суму 51 740 (п`ятдесят одну тисячу сімсот сорок) гривень.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисних дій, які виразились у таємному викрадені чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

В ході досудового розслідування у даному кримінальному провадженні встановлено наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені у ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- п. 1 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачене максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, усвідомлює про неминучість покарання за вчинення кримінального правопорушення. Крім того слід взяти до уваги, що підозрюваний ОСОБА_5 являється жителем іншої області, що свідчить про неможливість запобігання цьому ризику шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

- п. 3 незаконно впивати на потерпілу та свідка у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки про них йому відомо, а також відомі адреси їхнього проживання;

- п. 4 перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема не з`являтися на виклики, посилаючись на ніби-то форс мажорні чи поважні обставини, або симулюючи ту чи іншу хворобу;

- п. 5 - вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки останній схильний до кримінально-протиправної поведінки (раніше судимий за вчинення майнових злочинів за які відбував покарання у місцях позбавлення волі).

Враховуючи вищенаведені ризики, обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не являється за можливе.

Застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є недоцільним, оскільки останній вчинив злочин, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, а тому, як тільки ОСОБА_5 буде звільнено з під варти, останній одразу ж вчинить спробу втечі. При цьому, слід врахувати відсутність у ОСОБА_5 будь-яких соціальних зв`язків та що він являється жителем іншої області.

Застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки не може запобігти зазначеним ризикам, оскільки до органів досудового розслідування не надходили заяви від жодних осіб про те, що вони поручаються за виконання підозрюваного, покладених на неї обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України і зобов`язується, за необхідності, доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу.

Обставин, які є перешкодою для застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, не встановлено.

Матеріалами кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину майнового характеру, який було вчинено останнім в період непогашеної судимості та у період дії воєнного стану на території України.

А тому з метою уникнення кримінальної відповідальності ОСОБА_5 може переховуватися від органів слідства та суду, впливати на потерпілу та свідка, чинити перешкоди слідству шляхом спілкування з іншими особами, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, а також враховуючи той факт, що застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є неможливим через суспільну небезпечність особи ОСОБА_5 .

Таким чином, до підозрюваного ОСОБА_5 доцільно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден інший запобіжний захід не може забезпечити вирішення завдань кримінального процесу. Тому, просить застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід тримання під вартою на строк шістдесят днів.

Слідча та прокурор в судовому засіданні клопотання підтримали.

Підозрюваний та захисник в судовому засіданні просили обрати йому запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі у виді цілодобового домашнього арешту. Крім того, захисник вказав на порушення правил підслідності, оскільки підозрюваний є військовослужбовцем.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам :

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Судом встановлено, що 01.05.2025 року ОСОБА_5 , затримано у порядку ст. 208 КПК України.

02.05.2025 року о 14 год. 15 хв., ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 , підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 01.05.2025, протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 від 01.05.2025, протоколами огляду місця події від 01.05.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 02.05.2025, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.05.2025, протоколом затримання ОСОБА_5 у порядку ст. 208 КПК України від 01.05.2025, постановою про визнання речовими доказами від 01.05.2025, випискою по картковому рахунку потерпілої ОСОБА_7 у АТ КБ «Приватбанк» та іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Вирішуючи клопотання, суд вважає доведеними наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме:

переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачене максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, усвідомлює про неминучість покарання за вчинення кримінального правопорушення. Крім того слід взяти до уваги, що підозрюваний ОСОБА_5 являється жителем іншої області.

незаконно впивати на потерпілу та свідка у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки про них йому відомо, а також відомі адреси їхнього проживання;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки останній схильний до кримінально-протиправної поведінки (раніше судимий за вчинення майнових злочинів за які відбував покарання у місцях позбавлення волі).

Крім того, суд враховує, що підозрюваний не працює, неодружений, на утриманні нікого немає, раніше судимий. Наведене свідчить про відсутність сталих соціальних зв`язків, а тому неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Стосовно посилання захисника на порушення правил підсудності, то суд її відхиляє, оскільки, що відсутні будь які докази того, що підозрюваний є військовослужбовцем.

Таким чином, беручи до уваги вищенаведене, вважаю, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому клопотання слід задовольнити та застосувати щодо ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Однак, відповідно до ч. 3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину розмір застави - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд доходить до висновку про необхідність визначення застави ОСОБА_5 , з урахуванням обставин кримінального правопорушення, даних про особу підозрюваного, його майнового та сімейного стану та ризиків, наявність яких встановлено, в розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірним для нього.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 27, 87, 107, 176-178, 182, 184, 193, 194, 196, 198 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Застосувати щодо підозрюваного до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів до 30 червня 2025 року.

Визначити підозрюваному заставу у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень, яка може бути внесена, як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок: одержувач коштів: МФО: 820172, Код отримувача: 26289647, Банк отримувача: ДКС України, м. Київ, Рахунок: UA0002265, призначення платежу: застава по кримінальному провадженню за ОСОБА_5 .

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки:

1) з`являтися за викликом слідчого, прокурора, суду,

2) не відлучатися за межі АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора, суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора суд про зміну свого місця проживання.

Підозрюваного ОСОБА_5 утримувати під вартою в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12.

Ухвала підлягає негайному виконанню та набирає законної сили з моменту оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1