УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 588/525/24

провадження № 51-1472 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 16 травня 2024 року та ухвалу Сумського апеляційного суду від 27 січня 2025 року щодо останнього,

встановив:

Вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 16 травня 2024 року, залишеним без змін ухвалою Сумського апеляційного суду від 27 січня 2025 року, ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу ОСОБА_5 ухвалено не обирати.

Вирішено питання щодо речових доказів у провадженні.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він 05 лютого 2024 року, близько 20 год, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, зайшов до житлового будинку, де він проживав разом зі ОСОБА_6 та його дружиною ОСОБА_7 , яким обвинувачений допомагав по домогосподарству, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у якому знаходився ОСОБА_6 . Наблизившись до останнього та перебуваючи у положенні стоячи обличчям до нього, тримаючи у правій руці ніж, наніс ОСОБА_6 один удар в область вушної ділянки зліва та один удар в область лівого соска і грудної клітини зліва, після чого вибіг з території домогосподарства. Внаслідок вказаних протиправних дій ОСОБА_5 потерпілому було спричинено легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

У касаційній скарзі захисник, посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість, просить вказані судові рішення змінити, призначити ОСОБА_5 покарання не пов`язане з ізоляцією від суспільства. В обґрунтування вказує, що судами належним чином не було враховано особу засудженого, який раніше не судимий, посередньо характеризується за місцем проживання, його вік та сімейний стан, а також наявності обставини, що пом`якшує покарання, - щирого каяття. На думку захисника, оскаржувані судові рішення в частині призначеного покарання у виді обмеження волі є невмотивованими і необґрунтованими та такими, що підлягають зміні.

Перевіривши касаційну скаргу та долучені до неї копії судових рішень, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 2 частини 2 статті 428 КПК України з огляду на таке.

Висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_5 , у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та кримінально-правова оцінка його діяння за ч. 2 ст.125 КК України у касаційній скарзі не оспорюються.

Зі змісту скарги вбачається, що захисник порушує питання про недотримання судами визначених законом вимог, що стосуються призначення покарання, які пов`язані із суддівським розсудом (дискреційними повноваженнями).

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Питання призначення покарання визначають форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер злочину, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання.

Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням усіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 КК України.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке б ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Згідно зі ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з позиції суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом (хоча й у межах відповідної санкції статті) видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначено, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Як слідує зі змісту вироку, вирішуючи питання щодо виду та розміру покарання місцевий суд врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків,однак, вчинено із застосуванням ножа, відносно особи похилого віку, у стані алкогольного сп`яніння, дані про особу ОСОБА_5 , який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, офіційно не працевлаштований, не має постійного місця проживання, тимчасово проживає у людей, яким допомагає по господарству, не має сталих соціальних зв`язків, за останнім місцем проживання характеризується посередньо.До того ж, врахував обставину, що пом`якшує покарання, - активне сприяння розкриттю злочину, а також вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку та у стані алкогольного сп`яніння, - як обставини, які обтяжують покарання.

Крім цього, судом враховано позицію потерпілої, яка наполягала на призначенні реальної міри покарання обвинуваченому. Також місцевий суд віднісся критично і до вибачення обвинуваченого перед потерпілою та розцінив це як намагання понести більш м`яке покарання, а не усвідомлення своєї протиправної поведінки та належних висновків, які свідчать про його бажання виправити ситуацію, відшкодувати заподіяну шкоду, оскільки судом встановлено, що з моменту вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 не вчиняв жодних перелічених дій.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції призначив ОСОБА_5 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік, оскільки вважав, що за обставин цього кримінального провадження та даних про особу обвинуваченого саме таке покарання є співмірним і адекватним характеру вчинених дій та їх небезпечності.

Не погодившись із вироком суду в частині призначеного покарання, захисник ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 звернулись із спільною апеляційною скаргою, яка за змістом є аналогічною касаційній скарзі, за результатами розгляду якої суд апеляційної інстанції залишив її без задоволення, а оскаржуваний вирок - без змін.

Мотивуючи своє рішення, апеляційний суд вказав, що при призначенні ОСОБА_5 покарання судом враховано всі обставини, які передбачені вимогами статей 50, 65 КК України, зокрема і ті, на які посилався захисник та обвинувачений, а покарання за своїм видом та розміром відповідає тяжкості вчиненого та даним про особу обвинуваченого, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. При цьому, апеляційний суд врахував і наслідки скоєного, поведінку обвинуваченого після вчиненого, а саме те, що ОСОБА_5 покинув місце події.

За наслідками апеляційного розгляду суд проаналізував доводи апеляційної скарги, належним чином їх перевірив, надав достатні відповіді на них, з наведенням мотивів постановленого рішення, з якими погоджується і Верховний Суд.

Апеляційний розгляд проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону. Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. ст. 370, 419 КПК України.

Стосовно доводів захисника про ненадання судами першої та апеляційної інстанцій оцінки щирому каяттю засудженого, слід зазначити наступне.

Як зазначено судами попередніх інстанцій, в проявах поведінки ОСОБА_5 не було встановлено ознак щирого каяття та негативної оцінки своїх протиправних дій, готовності виправити ситуацію та понести покарання.

Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що щирим каяттям є відверта негативна оцінка винною особою своєї кримінально караної поведінки, визнання тих обставин, які їй ставляться в провину, а отже, характеризує її поведінку після вчинення злочину з позицій психологічної переорієнтації, коли вона справді засуджує свій вчинок та визнає його антисуспільний характер, про що мають свідчити відповідні об`єктивні дані. Саме по собі визнання своєї провини ще не означає, що особа стала на шлях виправлення і що її зізнання свідчить про рішучість стати на шлях виправлення, самоосуд свого вчинку. Щире каяття необхідно відрізняти від визнання провини з метою створити формальні підстави для пом`якшення кримінальної відповідальності.

З огляду на наведене, твердження захисника про неврахування судами попередніх інстанцій щирого каяття, як обставини, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , є неспроможними.

Таким чином, наведені в касаційній скарзі захисника мотиви щодо незгоди з судовими рішеннями в частині призначеного його підзахисному покарання, не спростовують висновків судів та не містять переконливих доводів, які ставлять під сумнів законність та обґрунтованість даних судових рішень.

На переконання Суду, призначене засудженому покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

За встановлених у цьому кримінальному провадженні обставин відсутні підстави вважати призначене ОСОБА_5 покарання явно несправедливим через суворість, в аспекті приписів ст. 414 КПК України, оскільки у даній справі досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Інших вагомих аргументів, які б свідчили про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість, які були б підставами для скасування або зміни оскаржуваних судових рішень, у касаційній скарзі не наведено та Судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які викликають необхідність їх перевірки за матеріалами кримінального провадження, а із касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 16 травня 2024 року та ухвалу Сумського апеляційного суду від 27 січня 2025 року щодо останнього.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3