Справа № 541/3073/25
Провадження № 1-кп/541/333/2025
У Х В А Л А

про призначення до судового розгляду

08 серпня 2025 рокум. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Миргородського міськрайонного суду Полтавської області обвинувальний акт за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000526 від 25 травня 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України,

встановив:

05 серпня 2025 року з Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони центрального регіону до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області надійшов обвинувальний акт за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000526 від 25 травня 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Під час підготовчого судового засідання прокурор просив призначити судовий розгляд у відкритому судовому засіданні на підставі обвинувального акта, який відповідає вимогам ст. 291 КПК України, вважає, що підстав для закриття кримінального провадження, внесення подання про визначення підсудності не встановлено.

Крім зазначеного, прокурор заявив клопотання про продовження обраного відносно обвинуваченого строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення застави, мотивуючи свої вимоги наступним. На даний час ризики, які під час досудового розслідування слугували підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшились та продовжують існувати, зокрема передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, обвинувачений може ухилитися від суду, що унеможливить своєчасне виконання процесуальних рішень та призначення йому покарання за скоєне кримінальне правопорушення. Свідками, потерпілими є місцеві мешканці, на яких ОСОБА_7 може вплинути, що призведе до зміни їх показів або відмови від дачі показів. Застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не буде запобігати ризикам, зазначеним прокурором. Просив врахувати, що в момент ДТП ОСОБА_7 перебував в стані алкогольного сп`яніння, а також суспільний резонанс даного злочину. За даними Національної поліції України кожного року, не зважаючи на жорсткі заходи, які вживаються на законодавчому рівні до порушників правил дорожнього руху, зростає статистика загиблих унаслідок ДТП. Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Таким чином, єдиним та безпечним на сьогоднішній день є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави.

Потерпіла ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5 просили призначити судовий розгляд, підтримали клопотання прокурора про продовження обраного відносно обвинуваченого запобіжного заходу.

Потерпілий ОСОБА_9 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився.

Представник потерпілого ОСОБА_6 зазначила про можливість призначення судового розгляду, але просила обрати обвинуваченому запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, в тому числі з можливістю застосування застави. Представник зазначила, що перебуваючи під вартою, обвинувачений не зможе відшкодовувати шкоду потерпілому, який наразі перебуває на стаціонарному лікуванні, потребує термінового дороговартісного лікування та не має коштів на вказане лікування.

Обвинувачений та його захисник не заперечували проти призначення судового розгляду.

Щодо продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою захисник ОСОБА_8 зазначила, що вказані в клопотанні ризики прокурором не доведені. ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід із визначенням застави, після внесення застави та звільнення з-під варти він виконував усі покладені на нього обов`язки, активно сприяв у розкритті кримінального правопорушення, надавав матеріальну допомогу потерпілому. Крім того, обвинувачений є кадровим військовим, має бездоганну характеристику, на його утриманні перебуває малолітня дитина. Вважає, що обвинуваченому необхідно обрати запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, не заперечувала проти обрання запобіжного заходу із визначенням застави.

Обвинувачений підтримав думку захисника.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт з додатками, суд прийшов до висновку про необхідність призначення судового розгляду з наступних підстав.

Зазначене кримінальне провадження підсудне Миргородському міськрайонному суду Полтавської області.

Суд не встановив підстав для зупинення кримінального провадження та прийняття рішень, передбачених п.п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України.

Під час підготовчого судового засідання від учасників судового провадження клопотань про витребування певних речей чи документів, про здійснення судового розгляду у закритому судовому засіданні не надійшло.

Клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд вважає обґрунтованим. З доводами представника потерпілого та захисника про доцільність обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу, не пов`язаного із позбавленням волі, суд не погоджується з огляду на наступне.

27 травня 2025 року слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Полтави до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави.

25 червня 2025 року Полтавським апеляційним судом вказану ухвалу було скасовано, до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права внесення застави на строк до 23 липня 2025 року.

21 липня 2025 року слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Полтави ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 19 серпня 2025 року, без визначення застави.

Відповідно до ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та який застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Ч. 2 ст. 29 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Конституційний Суд України неодноразово вказував на те, що право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які визначено в законі (абзац шостий підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011). Обмеження конституційного права на свободу та особисту недоторканність має здійснюватися з дотриманням конституційних гарантій захисту прав і свобод людини та громадянина.

Згідно практики Європейського суду з прав людини суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому обрано з урахуванням тяжкості інкримінованого йому злочину, даних про його особу, а також наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків у даному кримінальному провадженні.

Ризики, які стали підставою для застосування запобіжного заходу по даному кримінальному провадженню, були встановлені на стадії досудового розслідування та враховані під час обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу.

Суд вважає, що наразі вказані ризики є реальними та дійсними.

Прокурором доведено, що перебуваючи на волі, усвідомлюючи тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, обвинувачений може ухилитися від суду. Так, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 286-1 КК України, є тяжким, за його скоєння передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років, тому, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, яке йому загрожує, обвинувачений може переховуватися від суду. Оскільки свідки, потерпілі по даному кримінальному провадженню не були допитані судом, ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, матиме можливість впливу на них для подальшої зміни ними показань у кримінальному провадженні, що унеможливить безпосереднє та об`єктивне дослідження доказів та надання їм належної оцінки.

Таким чином, судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому запобіжному заході у вигляді тримання під вартою відпала.

Обраний відносно ОСОБА_7 запобіжний захід з урахуванням його тривалості на даний час не виходить за межі розумного строку, відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, не перешкоджає інтересам правосуддя.

Оцінивши зазначені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого в подальшому належить утримувати під вартою, оскільки саме цей вид запобіжного заходу зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 94, 176-178, 193, 194, 196, 198, 205 КПК України, суд

ухвалив:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта за матеріалами кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, у відкритому судовому засіданні на 11 год 00 хв. 18 серпня 2025 року в приміщенні Миргородського міськрайонного суду Полтавської області, розташованого за адресою: Полтавська область, м. Миргород, вул. Гоголя, буд. 133.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 днів по 06 жовтня 2025 року включно, без визначення застави.

Розгляд кримінального провадження здійснювати одноособово.

Викликати для участі в судовому засіданні прокурора, потерпілих, їх представників, обвинуваченого, захисника.

Ухвала суду в частині продовження дії запобіжного заходу може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, однак ця ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Суддя ОСОБА_1