Справа № 301/1413/25

В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" липня 2025 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000017 від 11.01.2025, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, з середньою спеціальною освітою, вдови, раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, ч. 2 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачена ОСОБА_4 10.01.2025 о 13 год 57 хв, керуючи технічно справним легковим автомобілем марки «Daewоо Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на відрізку автомобільної дороги Н-09 «Мукачево Рогатин Львів» між населеними пунктами с. Сільце та с. Кам`янське Берегівського району Закарпатської області, біля будинку №121 по вулиці Центральній у с. Сільце Берегівського району, рухаючись в напрямку центра с. Сільце Берегівського району, діючи необережно, в порушення вимог пункту 2.3 (б) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, згідно якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, пункту 12.1 цих Правил, відповідно до якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним та пункту 1.10 цих Правил з посиланням на термін «безпечна швидкість», згідно якого швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах, не врахувала дорожні умови та обстановку, проявляючи злочинну самовпевненість, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної події, нехтуючи особистою безпекою та безпекою інших учасників дорожнього руху, маючи можливість завчасно оцінити дорожні умови та дорожню обстановку, проявила неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її зміни, не забезпечила безпеку дорожнього руху, не обрала безпечну швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах, не втримала керований нею автомобіль у межах своєї смуги руху та боковим заносом (правою стороною) виїхала на зустрічну смугу руху, де допустила зіткнення з зустрічним автомобілем марки «Volkswagen Caddy» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався у зустрічному напрямку для водія ОСОБА_4 по своїй смузі руху та який з моменту виникнення небезпеки для руху, був позбавлений своїми односторонніми діями технічної можливості зупинити свій транспортний засіб до місця зіткнення і тим самим уникнути зіткнення у даних дорожніх умовах.

Внаслідок дорожньо-транспортної події водій автомобіля марки «Volkswagen Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_5 отримав тілесне ушкодження у вигляді садна шкірних покривів лівого лобного горба, яке за ступенем тяжкості слід кваліфікувати як легке тілесне ушкодження, що має незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше, як 6 днів, тілесні ушкодження у вигляді діагностованого клінічно струсу головного мозку, рубця шкірних покривів тильної поверхні основної фаланги 11 пальця лівої кисті, рубця шкірних покривів зовнішньої поверхні променево-зап`ясткового суглобу зліва, як наслідок загоєння ран шкірних покривів вказаних ділянок тіла, які за ступенем тяжкості слід кваліфікувати, як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я тривалістю понад 6 діб, але не більше 21, тілесне ушкодження у вигляді діагностованого клінічно та підтвердженого рентгенологічно закритого перелому діафізу лівої стегнової кістки зі зміщенням, яке за ступенем тяжкості слід кваліфікувати, як середнього ступеня тяжкості тілесне ушкодження, що призвело до тривалого розладу здоров`я більше як 21 день та тілесні ушкодження у вигляді діагностованого клінічно та підтвердженого рентгенологічно перелому зуба осьового хребця діагностованого клінічно травматичного шоку, які за ступенем тяжкості слід кваліфікувати як тяжкі, небезпечні для життя тілесні ушкодження та які виникли від дії тупих, тупогранних твердих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею за ударним механізмом спричинення чи ударі об такі і такими травмуючими предметами могли бути окремі виступаючі частини салону легкового автомобіля, в якому потерпілий знаходилася водієм, що підтверджуються висновком судово-медичної експертизи № 22/і від 26.03.2025.

Згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження обставин дорожньо-транспортної пригоди №СЕ-19/107-25/3511-IT від 19.03.2025 у даній дорожньо-транспортній ситуації у діях водія автомобіля «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_4 , ОСОБА_4 вбачаються невідповідності вимогам п. 2.3 б) та 12.1 Правил дорожнього руху з посиланням на термін «безпечна швидкість», які з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони заподіяли тяжке тілесне ушкодження.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив суд провести розгляд справи у спрощеному порядку, обмежившись допитом обвинуваченої та дослідженням характеризуючих даних про її особу. Стосовно міри покарання відносно обвинуваченої, просив суд застосувати санкцію передбачену ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік та застосувати до обвинуваченої положення ст. 75 КК України, звільнивши таку від відбування призначеної судом основної міри покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 (два) роки та покладенням обов`язків, що передбачені ст. 76 КК України.

При виконанні судом вимог ст.348 КПК України обвинувачена ОСОБА_4 зазначила, що їй зрозуміла суть обвинувачення та що вона визнає себе винною у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та бажає давати показання, від захисника відмовилася, з причин, що не пов`язані з її матеріальним становищем. Під час допиту обвинувачена суду пояснила, що з обставинами, викладеними в обвинувальному акті, повністю згідна, відмітила, що за 23 років водіння не мала жодного штрафу, при ДТП вона також сильно травмувалася та по даний час проходить лікування, окрім того щиро розкаялася та просила суд суворо її не карати. Також, просила долучити до матеріалів справи нотаріально посвідчену заяву потрепілого ОСОБА_5 про відсутність з його боку претензій морального та матеріального характеру до неї.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, проте в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у його відсутності, в якій останній зазначив, що претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченої ОСОБА_4 немає, просив суд призначити обвинуваченій ОСОБА_4 покарання у виді мінімальної міри покарання, що передбачена ч. 2 ст. 286 КК України.

Оскільки прокурор та обвинувачена не заперечували щодо фактичних обставин справи, враховуючи те, що обвинувачена визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення в повному обсязі за обставин, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги встановлення судом того факту, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачена, правильно розуміють зміст цих обставин і відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, а також приписи ч. 2 ст. 349 КПК України щодо особливостей апеляційного оскарження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої та дослідженням письмових документів, та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченої, а саме судом було досліджено:

- копію паспорта громадянки України на ім`я обвинуваченої ОСОБА_4 ;

- довідку про притягнення до кримінальної відповідальності обвинуваченої ОСОБА_4 , згідно якої відомості про судимість відсутні;

- витяг з реєстру територіальної громади, про зареєстроване місце проживання обвинуваченої ОСОБА_4 ;

- довідку про склад сім`ї обвинуваченої ОСОБА_4 ;

- характеристику на обвинувачену ОСОБА_4 , згідно якої, остання за місцем свого проживання характеризується позитивно, як вихована, урівноважена та добропорядна громадянка;

- довідку про витрати на проведення інженерно-транспортної експертизи за № СЕ-19/107/25/1688-ІТ;

- довідку про витрати на проведення інженерно-транспортної експертизи за № СЕ-19/107/25/1689-ІТ;

- довідку про витрати на проведення інженерно-транспортної експертизи за № СЕ-19/107/25/3511-ІТ;

- постанову про визнання речовими доказами від 11 січня 2025 року;

- копію ухвали слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 14 січня 2025 року про накладення арешту на речові докази у даному кримінальному провадженні;

- копію ухвали слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 14 січня 2025 року про обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченої ОСОБА_4 у виді особистого зобов`язання;

- нотаріально посвідчену заяву потерпілого ОСОБА_5 від 04.04.2025 року про відсутність претензій матеріального та морального харктеру до обвинуваченої ОСОБА_4 ;

- досудову доповідь, згідно якої, беручи до уваги інформацію, що характеризує обвинувачену ОСОБА_4 за місцем її проживання, умов її життєдіяльності, відносин у суспільстві, результати оцінки ризику вчинення нею повторного кримінального правопорушення, а також її ймовірної небезпеки для суспільства орган пробації прийшов до висновку про можливість виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства. Також, у випадку прийняття судом рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, вважає доцільним крім обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на обвинувачену ОСОБА_4 обов`язок, передбачений п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Відповідно дост. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Зокрема, згідно зіст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Крім того, відповідно до ч. 1ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Наведені вище докази, в їх сукупності, суд визнає належними та допустимими у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Суд оцінює, що показання обвинуваченої ОСОБА_4 в повній мірі узгоджуються та відповідають суті тих подій, які викладені в обвинувальному акті, тому об`єктивних сумнівів у доведеності її вини у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, у суду не має.

Суд, обмежившись допитом обвинуваченої, її щирим визнанням вини у вчиненому, та дослідженими письмовими документами, приходить до висновку, що дії останньої органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 286 КК України, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони заподіяли тяжке тілесне ушкодження, кваліфіковано вірно, та вина ОСОБА_4 у інкримінованому їй кримінальному правопорушеннідоведена повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченої та запобіганню вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Обираючи вид і міру покарання обвинуваченій, суд враховує тяжкість кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, особливості й обставини вчинення такого: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій, дані про особу винної, яка судиться вперше.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд визнає щире каяття, відсутність претензій з боку потерпілого та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

На підставі викладеного, враховуючи конкретні обставини вчинення злочину, особу винної, її ставлення до вчиненого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості й індивідуалізації покарання, вважає, що для виправлення ОСОБА_4 та попередження нових злочинів їй необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст.286 КК України у вигляді позбавлення волі строком на три роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

Разом із цим, суд з врахуванням фактичних обставин справи, позиції потерпілого, висновку органу пробації, тяжкість кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, яка має постійне місце проживання та реєстрації, наявність позитивної характеристики з місця проживання, її щире каяття у вчиненому, вважає за можливе її виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства, застосувавши відносно ОСОБА_4 ст.75 КК України до основної міри покарання з іспитовим строком на 2 роки та поклавши на неї обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Саме таке покарання на думку суду є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження скоєння нових злочинів.

Арешт на майно, накладений під час досудового розслідування, підлягає скасуванню, відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні - не заявлений.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст.118,122,124 КПК України з обвинуваченої слід також стягнути на користь держави процесуальні витрати згідно з наданих суду довідок у загальному розмірі 8754,90 грн. за проведення інженерно-транспортної експертизи за № СЕ-19/107/25/1688-ІТ; інженерно-транспортної експертизи за № СЕ-19/107/25/1689-ІТ; інженерно-транспортної експертизи за № СЕ-19/107/25/3511-ІТ.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 349, 374, 376, 395 КПК України , суд-

З А С У Д И В:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеної судом основної міри покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та з покладенням відповідно до ст. 76 КК України обов`язку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Закарпатського науково-дослідного екпертно-криміналістичного центру МВС України витрати на залучення експертів в розмірі 8754,90 грн. (вісім тисяч сімсот п`ятдесят чотири гривні, дев`яносто копійок) за проведення інженерно-транспортної експертизи за № СЕ-19/107/25/1688-ІТ; інженерно-транспортної експертизи за № СЕ-19/107/25/1689-ІТ; інженерно-транспортної експертизи за № СЕ-19/107/25/3511-ІТ.

Скасувати арешт накладений на речові докази автомобіль марки «VOLKSWAGEN», моделі «CADDY», реєстраційний номер « НОМЕР_5 » та автомобіль марки «DAEWOO» моделі «Т1 3110», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », на підставі ухвали слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 14.01.2025 року (справа №297/116/25).

Речові докази:

- автомобіль марки «VOLKSWAGEN», моделі «CADDY» реєстраційний номер « НОМЕР_5 », повернути власнику ОСОБА_6 .

- автомобіль марки «DAEWOO» моделі «Т1 3110», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », повернути власнику ОСОБА_4 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду через Іршавський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1