ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/3198/24
Провадження № 1-кп/362/278/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.05.2025 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представників ювенальної превенції ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

законного представника неповнолітнього обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 000063 від 05.03.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миргород Полтавської області, громадянина України, із середньою освітою, навчається на третьому курсі Васильківського коледжу ДУ Київського авіаційного інституту, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України,

в с т а н о в и в:

05.03.2024 року, в ранковий час, ОСОБА_8 проходячи мимо будинку АДРЕСА_2 , на узбіччі дороги виявив полімерний напівпрозорий зіп пакет із кристалічною речовиною світло-бежевого кольору. Розуміючи, що вказана кристалічна речовина являється психотропною речовиною ОСОБА_8 , посягаючи на встановлений законом порядок обігу психотропних речовин та охорону здоров`я населення, всупереч положенням ст.ст. 12, 15, 19, 20 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», маючи умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання психотропних речовин, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх умисних дій, маючи намір на подальше вживання психотропної речовини взяв вищевказаний зіп пакет та поклав його в ліву кишеню штанів, в які він був одягнений, таким чином незаконно придбав та почав його незаконно зберігати без мети збуту.

Цього ж дня, 05.03.2024 року, близько 13 години 48 хвилин, поблизу будинку АДРЕСА_2, ОСОБА_8 було зупинено працівниками поліції для встановлення його особи. В розмові із працівниками поліції ОСОБА_8 повідомив їм, що ним придбано та зберігається психотропна речовина, після чого було викликано слідчо-оперативну групу, якою під час огляду місця події 05.03.2024 року, о 15 годині 15 хвилин в ОСОБА_8 було вилучено із участю понятих зіп пакет, в якому знаходилася кристалічна речовина світлого кольору, яку було поміщено до спеціального пакету «Національна поліція України» із номером на звороті «WAR 0072202».

Дії ОСОБА_8 , які виразилися в незаконному придбані і зберіганні психотропних речовин без мети збуту, вчиненого у великих розмірах органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 309 КК України.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор в судовому засіданні просила визнати винуватим неповнолітнього ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді 1 року позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з встановленням йому іспитового строку терміном 1 рік.

Представник ювенальної превенції в судовому засіданні, підтримала прокурора щодо призначення покарання.

Представник служби у справах дітей та сім`ї Васильківської міської ради в судове засідання, не з`явився, направляли клопотання про проведення судового засідання у його відсутності (т. 2 а.с.10).

Захисник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 - ОСОБА_7 в судовому засіданні просив суд врахувати, що його підзахисний є неповнолітнім, щиро розкаявся, вину визнав, а тому просив суворо не карати.

Законний представник неповнолітнього обвинуваченого - ОСОБА_9 в судовому засіданні підтримав, захисника.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Допитаний в судовому засіданні у присутності представника служби у справах дітей та законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та показав, що він навчається на третьому курсі Васильківського коледжу ДУ Київського авіаційного інституту. 05.03.2024 року він йшов на заняття до коледжу. Проходячи по території військового містечка № АДРЕСА_2 АДРЕСА_3 на узбіччі дороги він помітив полімерний зіп пакет, який підняв та оглянувши його, зрозумів, що в пакеті знаходиться амфетамін. Йому було відомо, що після вживання амфетаміну піднімається настрій, а також підвищується працездатність. Він вирішив вжити амфетамін, а тому поклав цей зіп пакет в лівий карман своїх штанів та пішов на заняття до коледжу. Після занять він проходив по території військового містечка № АДРЕСА_2 АДРЕСА_3 , де на нього звернули увагу працівники поліції, які встановлювали його особу та виясняли чи в нього немає заборонених речей. Він повідомив працівникам поліції, що в лівій кишені штанів в нього знаходиться зіп пакет із амфетаміном. Після цього було викликано слідчо-оперативну групу та його маму. Під час огляду місця події в нього було вилучено зіп пакет із амфетаміном. У вчиненому він щиро розкаюється.

Допитаний в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та за відмову від дачі показань свідок ОСОБА_10 суду показав, що він працює оперуповноваженим Обухівського РУП ГУНП України в Київській області. Близько одного року тому назад він приймав участь у проведенні оперативних міроприємств на території військового містечка № АДРЕСА_2 АДРЕСА_3 . Коли він разом із колегою знаходився неподалік від ресторану «Прага», то побачив ОСОБА_8 , в якого був вигляд, що викликав підозру, в зв`язку із чим його було зупинено. В ході розмови обвинувачений повідомив, що він знайшов і зберігає в лівій кишені штанів психотропну речовину-амфетамін. В зв`язку із повідомленням ОСОБА_8 було викликано слідчо-оперативну групу, якою було проведено огляд місця події та вилучено у ОСОБА_8 заборонену психотропну речовину, яку було поміщено до спеціального пакету.

Допитаний в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та за відмову від дачі показань свідок ОСОБА_11 суду показав, що він працює оперуповноваженим Обухівського РУП ГУНП України в Київській області. Приблизно один рік тому назад він разом із ОСОБА_10 проводив оперативно-розшукові заходи на території військового містечка № АДРЕСА_2 АДРЕСА_3 , де вони побачили двох молодих людей. Одного із них вони вирішили перевірити, оскільки його зовнішній вигляд викликав підозру. В розмові даний хлопець, яким виявився неповнолітній ОСОБА_8 повідомив, що він зберігає психотропну речовину-амфетамін. В зв`язку із цим, було викликано слідчо-оперативну групу, якою було проведено огляд місця події та вилучено в ОСОБА_8 заборонену психотропну речовину, яку було поміщено до спеціального пакету. Іншого хлопця, який був із обвинуваченим, вони відпустили.

Допитаний в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та за відмову від дачі показань свідок ОСОБА_12 суду показав, що він працює працівником по доставці матеріальних цінностей в торгові заклади. Близько року тому назад він привіз товари до магазину «ІНФОРМАЦІЯ_2», що знаходиться у військовому містечку АДРЕСА_2. До нього підійшов працівник поліції і запропонував бути понятим при огляді місця події. Він погодився і знаходився в якості понятого при огляді місця події. При цьому молодий хлопець біля якого також була його мама добровільно видав речовину білого кольору, яка знаходилася в прозорому пакеті. Хлопець вів себе спокійно і будь-який примус відносно нього працівниками поліції не застосовувався.

Прокурором в судовому засіданні було заявлено клопотання про відмову від допиту інших свідків, які зазначені в реєстрі, у зв`язку з тим, що один із цих свідків був другим понятим при огляді місця події, а тому наддасть аналогічні покази, як і допитаний судом свідок ОСОБА_12 , а тому судом було ухвалено не проводити допит інших свідків, зазначених в реєстрі у зв`язку із відмовою прокурора.

З досліджених судом, у порядку ст. 358 КПК України, у судовому засіданні, документів, тобто спеціально створених з метою збереження інформації матеріальних об`єктів, які містять зафіксовані за допомогою письмових знаків, зображення тощо у ракурсі із отриманими висновками, тобто докладними описами проведених експертом досліджень та зроблених за їх результатами висновків, які суд дослідив у порядку параграфу 3 Глави 28 Розділу ІV КПК України, які суд сприймав безпосередньо, в їх системному зв`язку, судовим слідством встановлено наступне.

Як вбачається із протоколу огляду місця події від 05.03.2024 року та дослідженого в судовому засіданні оптичного диску CD-R, марки «НР», серійний номер LH3181 B11614610 D1 о 15 год. 15 хв. на узбіччі дороги поблизу будинку АДРЕСА_2, в присутності двох понятих, законного представника ОСОБА_13 - ОСОБА_14 , соціального педагога ОСОБА_15 , ОСОБА_13 добровільно видав працівникам поліції полімерний прозорий зіп пакет із кристалічною речовиною світлого кольору, який було вилучено та поміщено до спеціального пакету «Національна поліція України» із номером на звороті «WAR 0072202» (т.1 а.с. 161-164).

Постановою дізнавача СД ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_16 від 06.03.2024 року призначено у даному кримінальному провадженні судову експертизу матеріалів, речовин та виробів (т.1 а.с.170-171).

Як вбачається із висновку експерта СЄ - 19/111-24/15021- НЗПРАП від 14.03.2024 року вилучена в ОСОБА_13 порошкоподібна речовина світло бежевого кольору містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP/1-феніл-2-піромідин-1-іл-пентан-1-он/. Маса PVP в речовині становить 3,751 г, що являється великим розміром (т.1 а.с. 175-178).

Згідно ч. 5 ст. 356 КПК України, в ході судового розгляду кожна сторона кримінального провадження для доведення або спростування достовірності висновків експертів, мала право надати суду відомості, які б стосувалися знань, вмінь, кваліфікації, освіти та підготовки цих експертів, однак стороною захисту такі відомості суду надані не були та в судовому засіданні судом не встановлені.

Зазначені висновки суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки останні відповідають вимогам КПК України, а безпосередньо порушень вимог статей 87, 101-102 КПК України, судом не встановлено та учасниками судового провадження не доведено.

Отже, цими джерелами доказів в їх сукупності підтверджується обставини регламентовані ст. 91 КПК України.

В судовому засіданні серед інших були оглянуті речові докази по справі, а саме полімерний пакет з пояснювальними записками в середині якого знаходиться порошкоподібна речовина світло-бежевого кольору.

Керуючись вимогами ст. 22 КПК України, норми якої визначають, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, з огляду на те, що суд не може перебирати на себе функцію обвинувачення та захисту, а стороною захисту в спростування неналежності досліджених доказів, наданих стороною обвинувачення суду надано не було.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

При цьому, суд наголошує на тому, що будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачений КПК України, суду надано не було.

Підстав для визнання доказів недопустимими судом не встановлено, оскільки не було з`ясовано факту істотних фундаментальних порушень прав і свобод учасників провадження, регламентованих ст. 87 КПК України.

При формуванні таких висновків за наслідками розгляду провадження суд виходив з такого.

Частина 1 статті 87 КПК України передбачає, що для визнання доказу недопустимим необхідно встановити, що при його отриманні істотно порушені права і свободи людини, гарантовані Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частина 2 цієї ж статті визначає, яке саме порушення суд має визнати істотним, істотність порушення прав і свобод у інших випадках має вирішуватися судом, виходячи з обставин порушення та їх впливу на отримання доказів.

У постанові Верховного Суду від 01 грудня 2020 року у справі № 318/292/18 вказано, що «вищеназвані норми закону не передбачають, що будь-яке формальне недотримання вимог кримінального процесуального закону при отриманні доказу автоматично тягне необхідність визнання доказу недопустимим. Натомість закон зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи було допущене порушення КПК України істотним та яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи.

У даному кримінальному провадженні порядок, встановлений КПК України (процесуальний порядок, форма, процедура), тобто певна послідовність (кроки) прийняття кримінальних процесуальних рішень і здійснення кримінальних процесуальних дій, дотриманий.

Як наслідок суд сприймає письмові докази, як належні та допустимі, які у своїй сукупності доводять обставини, визначені ст. 81 КПК України, та через їх призму останні сприймаються судом, як дійсні.

Враховуючи викладене, суд, допитавши неповнолітнього обвинуваченого, свідків, дослідивши матеріали кримінального провадження, докази, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

У той же час, прокурор під час судового розгляду не змінив обвинувачення та не висунув додаткове, водночас суд позбавлений можливості вийти за його межі у бік його збільшення.

У відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд кримінального провадження відносно неповнолітнього ОСОБА_8 проводився лише відносно нього і лише в межах висунутого йому обвинувачення.

Формулювання статті (частин статті) Кримінального кодексу (далі КК України), що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення.

Кримінальний кодекс України, частина 2 стаття 309: незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту, вчиненому у великих розмірах.

При кваліфікації дій обвинуваченого, суд ураховує, що Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 05.04.2018 року в справі № 658/1658/16-к зазначає, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому КК, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у порядку ст. 94 КПК України, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості та сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 в незаконному придбанні та зберіганні психотропних речовин без мети збуту, вчиненому у великих розмірах, а кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 309 КК України вірною.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання неповнолітньому обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Також суд ураховує п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» передбачено, що під час призначення покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

А тому судом враховується вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 кримінального правопорушення в неповнолітньому віці, повне визнання ним вини, активне сприяння розкриттю злочину та щире каяття суд визнає обставинами, які пом`якшують його покарання.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_8 передбачених до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Судом враховується висновок досудової доповіді щодо неповнолітнього обвинуваченого у кримінальному провадженні від 25.06.2024 року, із якої вбачається, за можливе виправлення ОСОБА_8 без позбавлення або обмеження волі на певний строк. При звільненні ОСОБА_8 від відбування покарання з виправленням орган пробації вважає доцільним покладання на нього додаткових обов`язків відповідно до п.2 ч.3 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїзжати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; п.4 ч.3 ст.76 КК України: виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Формування життєвих навичок» та п.6 ч.3 ст.76 КК України: відвідати курс психологічних сесій з метою корекції самооцінки, набуття навичок комунікації (т.1 а.с. 73-82).

Вирішуючи питання про призначення неповнолітньому обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. 65 КК України та роз`ясненнями, які містяться в Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 223-66/0/4-17 від 16 січня 2017 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх», і виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а також з принципу пріоритету інтересів дитини, встановленого ст. 3 Конвенції ООН про права дитини.

Отже, з урахуванням усіх фактичних обставин у справі, ступеня тяжкості, вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, наявність двох пом`якшуючих обставин передбачених ст. 66 КК України, відсутність обставин, які обтяжують покарання, передбачених ст. 67 КК України, особу винного, який характеризується позитивно (т. 1 а.с. 65, 157), на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває (т. 1 а.с.185-186), не одруженого, студент коледжу, раніше не судимий, його ставлення до скоєного, а також враховуючи те, що ОСОБА_8 вчинив, інкриміноване йому кримінальне правопорушення, будучи неповнолітнім, після вчинення злочину, нового злочину не вчиняв, позиції прокурора, яка висловлена у судових дебатах щодо можливості призначення покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції інкримінованого правопорушення у виді позбавлення волі та звільнити його від відбування цього покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК України з покладенням відповідних обов`язків, суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення можливих нових кримінальних правопорушень і таким чином сприятиме досягненню визначеної у ст. 50 КК України мети загальної і спеціальної превенції.

При цьому, суд вважає, що стимулюванням правослухняної поведінки ОСОБА_8 буде контроль за поведінкою засудженого протягом терміну, визначеного законом для тривалості іспитового строку, а також можливість його направлення для відбування призначеного покарання у разі невиконання покладених на нього обов`язків або систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Дане ж покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).

Тобто, як наслідок, формальні моменти не можуть бути вирішальними, головною є можливість у кожній конкретній справі оцінити основному мету застосування певного заходу та характер впливу на особу, які можуть істотно відрізнятися, навіть, за зовнішньої подібності відповідних примусових заходів, бо суд стоїть на тій позиції, що незалежно від того, що вчинили злочинці, визнання їх людської гідності передбачає надання їм можливості ресоціалізувати себе за час відбування покарання з перспективою колись стати відповідальним членом вільного суспільства, що, у цій ситуації, при застосуванні саме такого покарання, є можливим.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

У той час, як призначення будь-якого іншого виду покарання без звільнення від його відбування, суд сприймає, як діяння, яке б указувало на те, що саме у цій ситуації, та обставинах при яких було вчинено злочин, воно сприймалося б, як грубо непропорційне (діяння та покарання), як наслідок, у світлі практики, ЄСПЛ, сприймалося б як жорстоке поводження, тобто суперечило статті 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, в момент його винесення.

Підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно неповнолітнього обвинуваченого немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників процесу та у світлі того, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.

Питання щодо речового доказу суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні за проведення експертизи в сумі 3029 грн. 12 коп. слід стягнути із законного представника ОСОБА_8 - ОСОБА_9 на користь держави.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 12, 65-67, 75-76, 102 КК України, статтями 84-86, 100, 124, 337, 369-371, 373-374, 376 КПК України, суд,

у х в а л и в:

Визнати неповнолітнього ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити неповнолітнього ОСОБА_8 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з встановленням йому іспитового строку терміном 1 (один) рік.

Згідно ч. 1 ст. 76 КК України покласти на неповнолітнього ОСОБА_8 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїзжати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходу передбачені пробаційною програмою «Формування життєвих навичок»; відвідати курс психологічних сесій з метою корекції самооцінки, набуття навичок комунікації.

Іспитовий строк ОСОБА_8 обраховувати із 12.05.2025 року.

Стягнути із законного представника неповнолітнього ОСОБА_8 - ОСОБА_9 вартість проведеної по справі експертизи в сумі 3029 грн. 12 коп. на користь держави.

Речові докази по справі: полімерний пакет з пояснювальними записками в середині якого знаходиться порошкоподібна речовина світло-бежевого кольору містить особливо небезпечну психотропну речовину обіг, якої заборонено - PVP, яка зберігається в камері схову речових доказів відділу поліції №1 Обухівського РУП ГУНП України в Київській області - знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутнім в судовому засіданні.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1