Провадження №: 1-кп/755/927/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" вересня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва обвинувальні акти №0003269 від 16.09.2023 року та №0003276 від 17.09.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, -

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

в с т а н о в и в:

У провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебувають обвинувальні акти №0003269 від 16.09.2023 року та №0003276 від 17.09.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України.

У судовому засіданні сторона захисту заявила клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п.4-? ч.1 ст.284 КПК України, в частині обвинувачення за ч.4 ст.185 КК України, у зв`язку втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Обвинувачений підтримав клопотання свого захисника.

Прокурор проти задоволення клопотання адвоката не заперечував.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт та додатки до нього, дійшов наступного.

Так, згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» на території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався, останній раз згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в України»-дію воєнного стану на території України продовжено до 15 листопада 2023 року.

Так, 04.09.2023 року, приблизно о 15 год. 30 хв., ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував, поблизу гіпермаркета «Епіцентр К», за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, 11, де у нього виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи противоправний характер своїх дій та настання суспільно небезпечних наслідків, ОСОБА_3 зайшов у приміщення гіпермаркету «Епіцентр К», за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, 11, а саме: до відділу спортивного взуття, де взяв одну паку кросівок «PLAYMAKER JET BLACK», арт.81108966, закупівельною вартістю 1186 гривень 50 копійок та одну пару кросівок «HOVER RISE 4 UNDER ARMOUR SS23», арт.81079296, закупівельною вартістю 1972 гривні 05 копійок.

Після цього, ОСОБА_3 пішов у примірочну, де переклав з упаковок дві пари кросівок до рюкзака, який у нього був при собі, вийшов з примірочної та поставив пусті коробки назад на стелаж та направився в сторону каси через відділ з побутовими товарами, де взяв пачку рукавичок.

У подальшому, продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на таємне викрадення чужого майна, в період дії воєнного стану, ОСОБА_3 пішов в сторону каси, де розрахувався лише за рукавички.

Після цього, бажаючи настання наслідків у вигляді завдання матеріальної шкоди ТОВ «Епіцентр К», ОСОБА_3 пройшов сигнальні рамки та направився на вихід з магазину, утримуючи при собі неоплачений товар, а саме: одну паку кросівок «PLAYMAKER JET BLACK», арт. 81108966, закупівельною вартістю 1186 гривень 50 копійок та одну пару кросівок «HOVER RISE 4 UNDER ARMOUR SS23», арт.81079296, закупівельною вартістю 1972 гривні 05 копійок.

У подальшому, ОСОБА_3 вийшов з магазину з неоплаченим товаром, яким розпорядився на власний розсуд.

Внаслідок своїх противоправних дій ОСОБА_3 , завдав ТОВ «Епіцентр К» матеріального збитку на загальну суму 3158 гривень 55 копійок.

Отже дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна /крадіжка/, вчинене в період дії воєнного стану.

Водночас, судом встановлено, що, згідно копій видаткових накладних № від 27.07.2023 року та №101 від 15.03.2023 року, отриманих стороною захисту на адвокатський запит вих.№0/808-1.25 від 08.08.2025 року, кросівки «PLAYMAKER JET BLACK» придбані ТОВ «ЕШЦЕНТР-К» у ТОВ «Пума Україна» 27.07.2023 року в кількості 7 штук за ціною 1186,51 грн. за одну пару без ПДВ, а кросівки «HOVER RISE 4 UNDER ARMOUR SS23» придбані 15.03.2023 року у ТОВ «Преміум рітейл груп» у кількості 7 штук за ціною 1472,06 грн. за одну пару без ПДВ.

Тобто загальна вартість однієї пари кросівок «PLAYMAKER JET BLACK» та однієї пари кросівок «HOVER RISE 4 UNDER ARMOUR SS23» без податку на додану вартість станом на 04.09.2023 становила 2658,57 грн. та була меншою (50% від розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи як станом на 01.01.2023 так і станом на 01.02.2025 року.

Також, із метою врегулювання правовідносин в адміністративній та кримінально-правовій сферах та забезпечення більш ефективного, справедливого застосування покарання за фактами дрібних крадіжок, а також удосконалення процесу розкриття адміністративних та кримінальних правопорушень, законодавцем прийнято Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 №3886-ІХ, який набрав законної сили 09.08.2024.

Цим законом, серед іншого, внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення /далі - КпАП України/, якими визначено, що дрібним викраденням чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати вважається правопорушення вартість якого на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян /ч.1 ст.51 КпАП України/, а також вказану норму доповнено новою ч. 2, якою встановлено відповідальність за дію, передбачену частиною першою цією статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян /ч.2 ст.51 КпАП України/.

Національним законодавством встановлено, що злочини у формі крадіжки /ст.185 КК України/, шахрайства /ст.190 цього Кодексу/ та привласнення, розтрати майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем /ст.191 КК України/ слід відрізняти від дрібного викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати як адміністративних правопорушень, передбачених ст.51 КпАП України, таким елементом об`єктивної сторони, як вартість викраденого майна, що встановлюється законом.

Заразом, після набрання чинності Закону України №3886-ІХ, тобто після 09.08.2024, кримінально караним таємне викрадення чужого майна /крадіжка/ стало вважатися, якщо вартість вкраденого майна перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, який, як указано вище, за адміністративні та кримінальні правопорушення прив`язуються до прожиткового мінімуму.

Згідно ч.1 ст.21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Частиною 1 ст.2 КК України визначено, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом?якшують або скасовують відповідальність особи.

Частиною 1 ст.5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом?якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Вирішуючи питання про закриття кримінального провадження у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд звертає увагу, що національним законодавством встановлено, що злочини у формі крадіжки /ст.185 КК України/, шахрайства /ст.190 цього Кодексу/ та привласнення, розтрати майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем /ст.191 КК України/ слід відрізняти від дрібного викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати як адміністративних правопорушень, передбачених ст.51 КпАП України, лише таким елементом об`єктивної сторони, як вартість викраденого майна, що встановлюється законом.

Внесені Законом України №3886-ІХ зміни до положень ст.51 КпАП України встановлюють адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна вартістю на момент вчинення правопорушення не більше 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (частина 1) та вартістю не більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (частина 2), після його вступу в законну силу фактично призвели до часткової декриміналізації діянь за Законом про кримінальну відповідальність, вчинених до вступу в законну силу Закону України №3886-ІХ, елементом об`єктивної сторони яких є вартість викраденого майна, що встановлюється законом, оскільки після вступу в законну силу Закону України №3886-ІХ відповідне діяння за кримінальним законом вартістю не більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент вчинення не є кримінально-караним.

Відповідно до ч.6 ст.9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу, якою визначено загальні засади кримінального провадження, серед іншого, й верховенство права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави /ст.8 КПК України/.

Саме тоді Законом України від 01.12.2022 №2810-IX «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо закриття кримінального провадження у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння» /далі - Закон України №2810-IX/ до КПК України були внесені зміни, відповідно до яких кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння /п.4-? ч.1 ст.284 КПК України/.

Так, відповідно до абзацу 5 ч.7 ст.284 КПК України ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-? частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-? КПК України.

Цим же Законом України положення КПК України доповнено Главою 36-?, якою регулюється особливості судового провадження кримінального провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність.

Статтею 479-? КПК України встановлено, що суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (частина 1).

Відповідно до ч.3 ст.479-? КПК України в разі, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-? частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Згідно з пунктом 5 підрозділ 1 розділу XX Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України, розмір податкової соціальної пільги дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Статтею 7 Закону України від 22.10.2023 року №3415-IX «Про державний бюджет України на 2023 рік» передбачено, що прожитковий мінімум для працездатної особи встановлений у сумі 2684 гривні.

Також, відповідно до ст.7 Закону України від 01.08.2025 року №4561-IX «Про державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи встановлений у сумі 3028 гривень.

Отже, дрібним викраденням чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, визнаються дії щодо майна вартістю до 3028 гривень.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_3 інкримінується вчинення в умовах воєнного стану 04.09.2023 року крадіжки майна у ТОВ «Епіцентр К» на суму 2658,57 гривень і такі дії кваліфікуються за ч.4 ст.185 КК України, тобто, вартість викраденого майна менше зазначеної вище суми /2684 гривень прожитковий мінімум для працездатної особи станом на 2023 рік/.

Із огляду на викладене, враховуючи те, що Законом № 3886-ІХ підвищилась межа, з якої настає кримінальна відповідальність за крадіжку, то вказані обставини є підставою для закриття кримінального провадження за п.4-? ч.1 ст.284 КПК України, в частині обвинувачення за ч.4 ст.185 КК України.

У порядку ст.100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні не понесені.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 284-288, 372, 376, 479-? КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження, на підставі п.4-? ч.1 ст.284 КПК України, в частині обвинувачення за ч.4 ст.185 КК України - задовольнити.

Кримінальне провадження №0003269 від 16.09.2023 року відносно ОСОБА_3 , у частині обвинувачення за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, закрити на підставі п.4-? ч.1 ст.284 КПК України, у зв?язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Речові докази - 2 пари кросівок - залишити у володінні власника ТОВ «ЕПІЦЕНТР К» /т.1 а.п.104-105/.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні не понесені.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з моменту її проголошення.

Після набрання ухвалою законної сили, стороні обвинувачення звернутися до органу поліції про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності.

Суддя ОСОБА_6