Справа №522/6094/25
Провадження №1-кп/522/2273/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

підготовчого судового засідання

14.05.2025 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси угоду про визнання винуватості, разом із обвинувальним актом, який надійшов із Одеської обласної прокуратури, у кримінальному провадженні №0000095, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.02.2025 року, у відкритому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_3

адвоката - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.161, ч.3 ст.436-2 КК України, суд

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається, із обвинувального акта, у період з 09 квітня 2022 року по 17 травня 2022 року ОСОБА_3 , знаходячись за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, які полягали у посяганні на рівноправність громадян і їх права маючи умисел на приниження національної честі та гідності української нації, а також розпалювання національної ворожнечі шляхом розповсюдження необмеженому колу осіб у Інтернет мережі, а саме у месенджері Telegram використовуючи акаунт із нік-неймом - « ОСОБА_7 » та номером телефону НОМЕР_1 , за допомогою ноутбуку Asus PM2 та смартфону Samsung Galaxy F35 5G (imei1: НОМЕР_2 ) поширив наступне:

-у відкритому каналі « ОСОБА_8 » (посилання ІНФОРМАЦІЯ_2 ) у месенджері «Telegram» (станом на 26.06.2024 - 192 учасники) поширив наступне:

від 09.04.2022 о 17:38 публікацію з наступним текстом: «Объявлять мобилизацию и давить нацистскую гадину до конца и как можно быстрее! Промедление смерти подобно! Это война за существование России! Очнитесь уже!»;

-у відкритому каналі « ОСОБА_8 » (посилання ІНФОРМАЦІЯ_2 ) у месенджері «Telegram» (станом на 26.06.2024 - 192 учасники) поширив наступне:

від 11.04.2022 року о 20:27 публікацію з наступним текстом: « ОСОБА_9 бы еще через 20 лет решил бы положить этому конец…тут вообще бы не кого было освобождать. Вы вообще понимаете, что тут 30 лет ВОСПИТЫВАЛИ людей в ненависти к России? С детского садика. Со школьной скамьи. И мои дети ходят в украинскую школу, и мое домашнее воспитание в лучшем случае может только нейтрализовать (вывести в ноль) негатив украинского воспитания. Даже моих детей, несмотря на все мои старания, я не могу назвать «прорусскими». А большинство родителей в современном мире своими детьми вообще никак не занимаются. Рука, качающая колыбель правит миром. России прежде всего нужно начать заниматься со школьного обучения на освобожденной территории. Иначе не будет успеха. Большинство, подавляющее большинство, украинской молодежи безнадежно больны русофобией, увы. Но это нужно и можно исправить. Эта война не решится на поле боя. Она решится за школьной скамьей.»;

-у відкритому каналі « ОСОБА_8 » (посилання ІНФОРМАЦІЯ_2 ) у месенджері «Telegram» (станом на 26.06.2024 - 192 учасники) поширив наступне:

від 14.04.2022 о 10:47 з наступним текстом: «Войну нужно выигрывать. И на развалинах укрорейха подписать акт о его безоговорочной капитуляции. У нас - в Одессе - объявили воздушную тревогу. Работайте, братья!»;

-у відкритому каналі « ІНФОРМАЦІЯ_5 » у месенджері «Telegram» (станом на 26.06.2024 - 61 учасник) поширив наступне:

від 02.05.2022 о 21:12 з наступним текстом: « ОСОБА_10 , не переживайте вы так. Одесса уж Вас - так точно переживет! Одесса имперский город, в селюковой Украине ему очень плохо...Вы же не желаете зла Одессе, ОСОБА_10 ? Значит не принуждайте Одессу оставаться в этом селе…»;

-у відкритому каналі « ОСОБА_8 » (посилання ІНФОРМАЦІЯ_2 ) у месенджері «Telegram» (станом на 26.06.2024 - 192 учасники) поширив наступне:

від 17.05.2022 о 09:51 з наступним текстом: «Одно из условий сдачи в плен - не делать фото-видеосъёмку…» - а то шо? Надеюсь, уже вечером на всех каналах кадры унижения ОСОБА_12… Вот именно и это будет полное моральное поражение укронацизма».

Як зазначено, у обвинувальному акті, у вище указаних матеріалах, поширених ОСОБА_3 містяться висловлювання, що, за своїм значенням, мають ознаки розпалювання національної ворожнечі, висловлювання, що містять образу почуттів громадян у зв`язку з їх ідеологічними уподобаннями стосовно відстоювання права України на самостійність, незалежність, суверенітет, а також приниження національної честі та гідності.

Окрім того, досудовим розслідуванням встановлено, що 24 жовтня 1945 року набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26 червня 1945 року, яким створено Організацію Об`єднаних Націй (далі - ООН).

До складу ООН входять Україна, Російська Федерація та ще 49 країн-засновниць, а також інші країни світу.

Відповідно до частини 4 статті 2 Статуту ООН, всі Члени вказаної організації утримуються в їхніх міжнародних відносинах від загрози силою або її застосування як проти територіальної недоторканності або політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним з Цілями Об`єднаних Націй.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН від 9 грудня 1981 року № 36/103 про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1965 року № 2131 (ХХ), що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав, про огородження їх незалежності і суверенітету; від 24 жовтня 1970 року № 2625 (XXV), що містить Декларацію про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами у відповідності до Статуту ООН; від 16 грудня 1970 року № 2734 (ХХV), що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки, та від 14 грудня 1974 року № 3314 (ХХІХ), що містить визначення агресії, установлено, що жодна з держав не має права здійснювати інтервенцію чи втручання у будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Цими ж міжнародними документами закріплено обов`язок держав: утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації, здійснення сприяння, заохочення чи підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербування найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.

Так, згідно зі статтею 1 резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 14 грудня 1974 року № 3314 (ХХІХ), що містить визначення агресії, агресією є застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної недоторканності або політичної незалежності іншої держави, або будь-яким іншим способом, несумісним зі Статутом ООН, як це установлено в даному визначенні.

Відповідно до статті 3 вказаної резолюції, будь-яка з наступних дій, незалежно від оголошення війни, з врахуванням і у відповідності до положень статті 2, буде кваліфікуватися як акт агресії:

а) вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, який би тимчасовий характер вона не мала, яка є результатом такого вторгнення або нападу, або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або її частини;

b) бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави;

c) блокада портів або берегів держави збройними силами іншої держави;

d) напад збройними силами держави на сухопутні, морські або повітряні сили, або морські і повітряні флоти іншої держави;

e) застосування збройних сил однієї держави, які знаходяться на території іншої держави за узгодженням з державою, яка приймає, на порушення умов, передбачених в угоді, або будь-яке продовження їх перебування на такій території після закінчення дії угоди;

f) дія держави, яка дозволяє, щоб її територія, яку вона надала в розпорядження іншої держави, використовувалась цією іншою державою для здійснення акта агресії проти третьої держави;

g) засилання державою або від імені держави озброєних банд, груп, іррегулярних сил або найманців, які здійснюють акти застосування збройної сили проти іншої держави, які мають настільки серйозний характер, що це рівносильно переліченим вище актам, або її значна участь в них.

Згідно зі статтею вказаної резолюції, ніякі міркування будь-якого характеру, чи-то політичного, економічного, військового або іншого характеру, не можуть служити виправданням агресії. Агресивна війна є злочином проти міжнародного миру. Агресія тягне за собою міжнародну відповідальність. Ніяке територіальне придбання або особлива вигода, одержані в результаті агресії, не є і не можуть бути визнані законними.

Крім того, принципи суверенної рівності, поваги прав, притаманних суверенітету, незастосування сили чи погрози силою, непорушності кордонів, територіальної цілісності держав, мирного врегулювання спорів та невтручання у внутрішні справи держав були закріплені також в Заключному Акті наради з безпеки і співробітництва в Європі від 1 серпня 1975 року, який підписаний СРСР, правонаступником якого є Російська Федерація.

У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16 липня 1990 року (далі - Декларація) вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах.

Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

24 серпня 1991 року Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. Згідно з указаним документом, територія України є неподільною та недоторканною.

Незалежність України визнали держави світу, серед яких і Російська Федерація.

В розумінні положень ст. 2 Женевських конвенцій від 12.08.1949, ратифікованих Указом Президії Верховної Ради Української Радянської Соціалістичної Республіки від 03.07.1954, між Російською Федерацією та Україною з 20.02.2014 триває збройний конфлікт міжнародного характеру.

Як указано, у обвинувальному акті, 24.02.2022 року о 05:00 год., за наказом президента Російської Федерації ОСОБА_11 , збройні сили Російської Федерації незаконно, віроломно вторглись на територію Україну, здійснили широкомасштабну неспровоковану військову агресію і збройний напад, застосовуючи всі види стрілецької, артилерійської, ракетної, іншої зброї, в тому числі засоби ведення війни, заборонені міжнародним правом, спричиняючи ураження і руйнування об`єктів військової і цивільної, в тому числі критичної, інфраструктури, ураження і вбивства особового складу підрозділів Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів, мирного населення, масово порушуючи при цьому закони та звичаї війни, передбачені міжнародними договорами, і масово вчиняючи на території України злочини проти основ національної безпеки України, проти життя та здоров`я особи, проти волі, честі та гідності особи, проти статевої свободи та статевої недоторканності особи, проти виборчих, трудових та інших особистих прав і свобод людини і громадянина, проти власності, проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку.

Із обвинувального акта вбачається, що ОСОБА_3 у період з 08 квітня 2022 року по 02 липня 2022 року, знаходячись за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел на виправдовування збройної агресії РФ проти України, а також глорифікацію осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році шляхом розповсюдження необмеженому колу осіб у Інтернет мережі, а саме у месенджері Telegram використовуючи акаунт із нік-неймом - « ОСОБА_7 » та номером телефону НОМЕР_1 , за допомогою ноутбуку Asus PM2 та смартфону Samsung Galaxy F35 5G (imei1: НОМЕР_2 ), усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, поширив наступне:

-у відкритому каналі « ІНФОРМАЦІЯ_6 » у месенджері «Telegram» (станом на 26.06.2024 - 59 учасників) поширив наступне:

від 08.04.2022 о 19:34 з наступним текстом: «Парни, вернитесь из боя живыми и невредимыми! Вам еще Одессу освобождать!»;

-у відкритому каналі « ОСОБА_8 » (посилання ІНФОРМАЦІЯ_2) у месенджері «Telegram» (станом на 26.06.2024 - 192 учасники) поширив наступне:

від 09.04.2022 о 17:38 з наступним текстом: «Объявлять мобилизацию и давить нацистскую гадину до конца и как можно быстрее! Промедление смерти подобно! Это война за существование России! Очнитесь уже!»;

-у відкритому каналі « ОСОБА_8 » (посилання ІНФОРМАЦІЯ_2 ) у месенджері «Telegram» (станом на 26.06.2024 - 192 учасники) поширив наступне:

від 11.04.2022 о 20:27 з наступним текстом: «А ОСОБА_13 бы еще через 20 лет решил бы положить этому конец…тут вообще бы не кого было освобождать. Вы вообще понимаете, что тут 30 лет ВОСПИТЫВАЛИ людей в ненависти к России? С детского садика. Со школьной скамьи. И мои дети ходят в украинскую школу, и мое домашнее воспитание в лучшем случае может только нейтрализовать (вывести в ноль) негатив украинского воспитания. Даже моих детей, несмотря на все мои старания, я не могу назвать «прорусскими». А большинство родителей в современном мире своими детьми вообще никак не занимаются. Рука, качающая колыбель правит миром. России прежде всего нужно начать заниматься со школьного обучения на освобожденной территории. Иначе не будет успеха. Большинство, подавляющее большинство, украинской молодежи безнадежно больны русофобией, увы. Но это нужно и можно исправить. Эта война не решится на поле боя. Она решится за школьной скамьей.»;

-у відкритому каналі « ІНФОРМАЦІЯ_7 » (посилання ІНФОРМАЦІЯ_8 ) у месенджері «Telegram» (станом на 26.06.2024 - 119 учасників) поширив наступне:

від 26.05.2022 о 16:23 з наступним текстом: «Почему Банковая не стерта в труху?... Почему мосты через Днепр все стоят?... Почему не уничтожен Львовский бронетанковый завод? Почему?... Почему?... Почему?...Вечная память тебе, храбрый русский солдат!»;

-у відкритому каналі «ІНФОРМАЦІЯ_9.» (посилання ІНФОРМАЦІЯ_10) у месенджері «Telegram» (станом на 26.06.2024 - 10 учасників) поширив наступне:

від 02.07.2022 о 21:45 з наступним текстом: «Не, не согласен по срокам! Сейчас быстрее все пойдет. Обратите внимание - с каждой агломерацией освобожденной все быстрее и быстрее проходит! Стучу по дереву. Русские - вперед!».

У вищезазначених публікаціях міститься виправдовування здійснення збройної агресії РФ проти України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.22 Закону України «Про інформацію» масовою інформацією є інформація, що поширюється з метою її доведення до необмеженого кола осіб. Засоби масової інформації - засоби, призначені для публічного поширення друкованої або аудіовізуальної інформації. Закон України «Про телекомунікації» визначає, що інтернет - це всесвітня інформаційна система загального доступу, яка логічно зв`язана з глобальним адресним простором та базується на інтернет-протоколі, визначеному міжнародними стандартами.

Відтак, інформація, яка поширюється через мережу Інтернет, орієнтована на необмежене коло осіб, відповідно є масовою інформацією. При цьому інтернет-видання (веб-сайт) є засобом, призначеним для публічного поширення друкованої або аудіовізуальної інформації, тобто засобом масової інформації.

Мережа інтернет є глобальною електронною комунікаційною мережею, яка призначена для передачі даних та складається з фізично і логічно взаємоз`єднаних окремих електронних комунікаційних мереж, взаємодія яких базується на використанні єдиного адресного простору та на використанні інтернет-протоколів, визначених міжнародними стандартами.

Інтернет-месенджер «TELEGRAM» діє в Інтернет просторі й інформація, яка поширюється на його сторінках необмежена для користувачів, а відтак, є засобом, за допомогою якого така інформація поширюється серед необмеженого/невизначеного кола осіб.

Як вбачається, із обвинувального акта, за таких обставин ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.161 КК України умисні дії, спрямовані на розпалювання національної ворожнечі, приниження національної честі та гідності, та кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.4362 КК України поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, представників збройних формувань Російської Федерації, іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд та груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих Російською Федерацією, вчинене з використанням засобів масової інформації.

У судовому провадженні обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся у вчиненні указаних кримінальних правопорушень, та підтвердив обставини вчинення кримінальних правопорушень, що описані у обвинувальному акті, та просив затвердити угоду про визнання винуватості від 26.03.2025 року.

Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні просила затвердити угоду про визнання винуватості, та призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання згідно до угоди від 26.03.2025 року.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_6 просив затвердити угоду про визнання винуватості, та призначити цьому обвинуваченому покарання відповідно до угоди від 26.03.2025 року.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до наступного.

Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468, 475 КПК України.

Згідно до ч.1 ст.472 КПК України в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, умови застосування спеціальної конфіскації, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

Відповідно до ч.7 ст.474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:

1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди .

Положеннями ч.7 ст.474 КПК України передбачено, що у разі відмови суду в затвердженні угоди, укладення якої ініційовано на стадії досудового розслідування, судове провадження за згодою сторін кримінального провадження продовжується в загальному порядку. У разі незгоди однієї із сторін із продовженням судового провадження у загальному порядку досудове розслідування продовжується в загальному порядку. У разі відмови суду в затвердженні угоди, укладення якої ініційовано на стадії судового провадження, останнє продовжується у загальному порядку.

Санкція ч.1 ст.161 КК України, у період з 09 квітня 2022 року по 17 травня 2022 року, передбачала покарання у вигляді штрафу від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк до п`яти років, або позбавлення волі на строк до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого.

Санкція ч.3 ст.436-2 КК України, у період з 09 квітня 2022 року по 17 травня 2022 року, передбачала покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.161, ч.3 ст.436-2 КК України.

26.03.2025 року була укладена угода про визнання винуватості між прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_5 , та обвинуваченим ОСОБА_3 , у присутності захисника ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, яке зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000095 від 06.02.2025 року, та сторони погодились на призначення покарання указаному обвинуваченому за ч.1 ст.161 КК України2 роки позбавлення волі, та за ч.3 ст.436-2 КК України позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю вище зазначених кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання 5 років позбавлення волі, та відповідно до вимог ст. 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію, та конфіскувати знаряддя кримінального правопорушення, а саме мобільний телефон «Samsung Galaxy F35 5G (imeil: НОМЕР_2 ) та ноутбук Asus PM2, на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням строком 3 роки (в межах санкції статті 75 КК України), та покласти на нього обов`язки передбачені ст. 76 КК України.

Перевіривши указану угоду про визнання винуватості, суд приходить до висновку про те, що угода про визнання винуватості від 26.03.2025 року не відповідає вимогам закону, та укладена із порушенням вимог п.1 ч.7 ст.474 КПК України із наступних підстав.

Умови угоди суперечать вимогам закону, так як при узгодженні покарання ОСОБА_3 у вигляді позбавлення волі в угоді не були призначені додаткові покарання, або про незастосування додаткових покарань, передбачених санкцією статті ч.1 ст.161 КК України - з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого, та санкцією статті ч.3 ст.436-2 КК України - з конфіскацією майна або без такої. При цьому, суд враховує правову позицію Верховного Суду колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду, відповідно до постанови від 15 березня 2023 року (справа № 404/7774/21 провадження № 51-3769км22).

На підставі вище зазначеного, суд вважає необхідним відмовити у затверджені угоди від 26.03.2025 року, так як умови зазначеної угоди суперечать вимогам закону, тобто є законні підстави для відмови у затверджені угоди, передбачені п.1 ч.7 ст.474 КПК України.

Так як відсутні заперечення сторін кримінального провадження, на теперішній час, суд вважає можливим продовжити у загальному порядку судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.161, ч.3 ст.436-2 КК України.

Керуючись ст.ст.27, 314 - 316, 376, 469, 474, 392, 395, 615 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

У затвердженні угоди, укладеної 26 березня 2025 року про визнання винуватості між прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_5 , та обвинуваченим ОСОБА_3 , у присутності захисника ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, яке зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000095 від 06.02.2025 року - відмовити.

Продовжити судовий розгляд у загальному порядку на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000095 від 06.02.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.161, ч.3 ст.436-2 КК України у відкритому судовому засіданні на 15 годину 50 хвилин 14.05.2025 року у залі №231 Приморського районного суду м. Одеси на вулиці Балківській, 33.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Суддя ОСОБА_1