Справа №463/8670/25
Провадження №1-кс/463/8329/25
У Х В А Л А

18 вересня 2025 року м. Львів

Слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 від 01.09.2025 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0001421 від 12.08.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою на постанову слідчого СВ Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 від 01.09.2025 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0001421 від 12.08.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України. Просить вказану постанову скасувати.

Скаргу мотивує тим, що старшим слідчим слідчого відділу Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001421 від 12.08.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України. ОСОБА_3 звернувся до слідчого з заявою про залучення його як потерпілого у кримінальному провадженні. Постановою слідчого слідчого відділу Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 від 01.09.2025 року, відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні. Скаржник вважає, що оскаржувана постанова від 01.09.2025 про відмову у визнанні потерпілим, винесена без врахування обставин, наведених заявником на предмет заподіяння шкоди. Тому вважає постанову такою, що винесена передчасно і просить її скасувати.

Скаржник в судовому засіданні скаргу підтримав, просить таку задоволити.

Представник суб`єкта оскарження - відділу дізнання Львівського районного управління поліції ГУ НП у Львівській області, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, письмових заперечень на скаргу на адресу суду не скерував. У зв`язку із наведеним, враховуючи скорочені процесуальні строки для розгляду скарги, вважаю за можливе розглянути скаргу у відсутності суб`єкта оскарження на підставі наявних доказів. Крім того, в силу ч.3 ст. 306 КПК України його відсутність не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

У відповідності до ч.1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Враховуючи, що матеріали кримінального провадження слідчим не надано, розгляд скарги проводиться на підставі поданих до скарги документів.

З матеріалів скарги вбачається, що старшим слідчим слідчого відділу Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001421 від 12.08.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України. Підставою для реєстрації даного кримінального провадження слугувало подання Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області з приводу не виконання рішення посадовими особами ГУ Пенсійного фонду України у Львівській області щодо перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_3

ОСОБА_3 звернувся до слідчого з заявою про залучення його як потерпілого у кримінальному провадженні.

Постановою слідчого слідчого відділу Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 від 01.09.2025 року, відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні.

Слідчим в оскаржуваній постанові зазначено, що норми кримінально-процесуального закону передбачають випадки, коли особа по кримінальному провадженню не набуває статусу потерпілого. Одним із таких випадків, є неможливість визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально-правової характеристики кримінального правопорушення. Злочин, передбачений ст.. 382 КК України, відноситься до XVIII розділу зазначеного кодексу, що стосується злочинів проти правосуддя, тобто посягання на суспільні відносини, що забезпечують нормальну, регламентовану, законодавчу діяльність суду та органів, які йому сприяють по реалізації завдань і цілей у сфері здійснення правосуддя. Відтак, у даному кримінальному правопорушенні спричиняється шкода суспільним відносинам у сфері здійснення правосуддя, а саме органам, установам і уповноваженим законом особам, які сприяють здійсненню правосуддя, а не конкретній особі у даному випадку.

Встановивши обставини та мотиви винесення оскаржуваної постанови приходжу до наступного висновку.

Злочин, що передбачено ч.2 ст. 382 Кримінального кодексу України за конструкцією об`єктивної сторони належить до злочинів з формальним складом. Це випливає з того, що законодавець під час конструювання диспозиції статті обмежився вказівкою лише на суспільно небезпечне діяння як загальну обов`язкову ознаку об`єктивної сторони злочину без посилання на наслідки й причинний зв`язок. Тут наслідки прямо не вказуються у частині статті, але мається на увазі, що вони завжди або дуже часто виникають у разі скоєння відповідного діяння.

Основною конституційною засадою судочинства, серед іншого, є обов`язковість судового рішення (п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України), що є однією із важливих складових принципу правової визначеності, а також права на справедливий суд, закріпленого, зокрема, у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Довготривале невиконання рішення суду, яке набрало законної сили, спричиняє стягувачеві, в даному випадку скаржнику, конкретні наслідки у вигляді шкоди.

Необхідно визначити, у яких випадках особа може набувати статусу потерпілого відповідно до норм кримінального процесуального закону. Так, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди (ч. 1 ст. 55 КПК України). Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 2 ст. 55 КПК України). Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 3 ст. 55 КПК України).

З урахуванням цих положень, потерпілим може бути 1) особа, якій завдано шкоди (моральної, фізичної або майнової), яка 2) подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або 3) яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода, і тому вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого. Слід враховувати, що слідчий має право відмовити особі у визнанні її потерпілим. Зокрема, така відмова (у формі постанови) є обґрунтованою за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди (ч. 5 ст. 55 КПК України). Це єдиний випадок, коли можна відмовити особі у визнанні її потерпілим.

В постанові слідчого від 01.09.2025 року відсутні мотиви такої відмови, з підстав встановлення відсутності заподіяної шкоди заявнику даним кримінальним діянням.

За відсутності матеріалів кримінального провадження, неможливо встановити, які саме обставини досліджуються. В постанові про це не відображено як і не зазначено, чи проведено слідчі дії, та які саме, на предмет перевірки заподіяння заявнику шкоди. Також не можливо встановити чи враховані всі обставин, наведені заявником на предмет заподіяння шкоди. Натомість, слідчий обмежується лише констатацією ст. 55 КПК України.

Таким чином, оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 110 КПК України, оскільки не містить належних мотивів прийнятого рішення, не відповідає вимогам процесуального закону, тому підлягає до скасування.

Відповідно до ч.3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Крім цього, слід роз`яснити скаржнику, що вимога зобов`язати слідчого винести постанову про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні, задоволенню не підлягає, оскільки слідчий суддя не вправі перебирати на себе функції інших учасників кримінального провадження, у тому числі і функцію процесуального керівництва досудового розслідування, а також втручатись у закріплену ст. 40 КПК України процесуальну самостійність слідчого.

Керуючись ст.ст. 55, 110, 303, 306, 307, 309, 372 КПК України -

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити частково.

Постанову старшого слідчого СВ Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 від 01.09.2025 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0001421 від 12.08.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України скасувати.

Зобов`язати старшого слідчого СВ Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 або іншого слідчого в провадженні якого перебувають матеріали кримінального провадження №0001421, відповідно до вимог ст. 220 КПК України, повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 про залучення його в якості потерпілого, про що повідомити заявника.

Врешті скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1