УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника власника майна адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна,

у с т а н о в и в :

До Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 220 230 000 000 009 80 від 29.09.2023, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08.11.2024 у справі № 761/41403/24, звернувся адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 .

На обґрунтування клопотання його ініціатор зазначила, що ГСУ СБ України за процесуальним керівництвом Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 220 230 000 000 009 80 від 29.09.2023, у якому ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києві від 08.11.2024 накладений арешт на грошові кошти ОСОБА_5 , загальною сумою 14 000 доларів США.

Вказаний захід забезпечення застосований у зв`язку з тим, що вказані грошові кошти, на думку сторони обвинувачення, набуті кримінально протиправним шляхом. Відповідно до ухвали слідчого судді метою накладення арешту є забезпечення збереження речових доказів та забезпечення спеціальної конфіскації у майбутньому.

На переконання заявника, накладений арешт є безпідставним, оскільки вилучення грошових коштів здійснено з порушенням вимог Кримінального процесуального закону України, що ставить під сумнів законність подальшого застосування такого обмежувального заходу. Крім того, арештоване майно не відповідає ознакам ст. 98 КПК України, не підлягає спеціальній конфіскації, при цьому законність походження коштів є законним.

У судовому засіданні представник заявника клопотання підтримав з підстав, у ньому наведених, та просив його задовольнити.

Слідчий ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення клопотання та зазначила, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, причетність ОСОБА_5 до вчинення злочину, що розслідується у зазначеному провадженні, підтверджується матеріалами кримінального провадження, необхідність у збереженні арештованих коштів залишається.

Слідчий суддя, заслухавши представника власника майна, слідчого, дослідивши надані документи, дійшов висновку про таке.

Порядок скасування арешту майна визначений ст. 174 КПК, якою передбачено, що інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Між тим, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключно компетенцією суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.

У силу ст. 131, 132 КПК України арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які вживаються за наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування відповідного заходу забезпечення. При цьому підлягає врахуванню, чи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи потреби досудового розслідування, а також, чи може бути виконане завдання, для виконання якого сторона обвинувачення звертається з відповідним клопотанням.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК арешт накладається, зокрема, з метою забезпечення речових доказів та спеціальної конфіскації.

Частиною 1 статті 98 КПК визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які містять відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у т.ч. гроші, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Факт того, що слідчий суддя, ухвалюючи 08.11.2024 рішення про задоволення клопотання прокурора (справа № 761/41403/24), застосував ініційований стороною обвинувачення захід забезпечення кримінального провадження, свідчить про встановлення слідчим суддею складових, які дозволили прийняти позитивне для прокурора рішення. Зокрема, слідчим суддею зазначено, що є достатні підстави вважати, що піддані арешту кошти набуті у результаті кримінального правопорушення.

Представник власника майна, звертаючись з клопотанням про скасування арешту, також не спростував висновків слідчого судді, не довів відсутність обставин, з наявністю яких стаття 132 КПК пов`язує можливість накладення арешту.

Слідчий суддя зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину та/або підлягає спеціальній конфіскації.

Одним із завдань арешту майна є запобігання можливості приховування, зникнення, використання, передачі, відчуження майна.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, у такому випадку арешт накладається на майно за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК.

У випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК, арешт накладається на майно третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Слідчий суддя, вирішуючи питання, чи є майно, щодо якого ініціювалося накладення арешту, речовим доказом, фактично зазначив, що воно має ознаки, наведені у ч. 2 ст. 167 КПК, тобто має властивості, передбачені ст. 98 КПК, оскільки до речових доказів кримінально-процесуальний закон відносить цінності, набуті кримінально протиправним шляхом.

Крім того, накладаючи арешт на зазначене майно, слідчий суддя врахував, що останнє відповідає критеріям, визначеним у ч. 4 ст. 170 КПК, оскільки є достатні підстави вважати, що таке майно може підлягати спеціальній конфіскації.

При цьому, наведені у судовому засіданні доводи слідчого є переконливими, підтверджують, що піддані арешту кошти могли бути отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК арешт майна може бути скасований за клопотанням власника майна за умови, що останній доведе, що у подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладений необґрунтовано.

Виходячи з вказаної процесуальної норми, на заявника покладається обов`язок довести ті обставини, які можуть стати підставою для скасування арешту.

Отже, власник майна повинен навести докази того, що на цій стадії розслідування втратив свою актуальність вищезазначений захід забезпечення або ж під час його застосування таке рішення прийняте безпідставно, тобто без урахування певних суттєвих обставин.

Попри зазначене, ініціатором клопотання не наведено достатніх доводів на підтвердження поданого клопотання.

Посилання представника власника майна на належність вилучених грошових коштів ОСОБА_5 та його дружині, законність їх походження, слідчий суддя вважає недостатньо обґрунтованими. Такі факти можуть бути перевірені лише в ході досудового розслідування для підтвердження або спростування відповідних доводів. У той же час належних та допустимих доказів, які дозволяли б зробити висновок про законність походження вилучених коштів, слідчому судді нне надано.

Слідчий суддя частково погоджується з аргументацією адвоката ОСОБА_3 щодо порушення рішенням про накладення арешту права власності ОСОБА_5 .

У той же час, право власності не є абсолютним, статтею 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Наведена конституційна норма гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими частинами якого є володіння, користування та розпорядження об`єктом власності, можливе у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.

У цьому випадку обмеження права власності ОСОБА_5 відбулося на підставі судового рішення, тобто у спосіб, передбачений законом.

Враховуючи викладене, відсутні правові підстави для задоволення клопотання про скасування арешту майна.

Керуючись ст. 132, 174, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 220 230 000 000 009 80 від 29.09.2023, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08.11.2024 у справі № 761/41403/24, а саме на грошові кошти, загальною сумою 14000 доларів США, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1