Справа № 204/5041/22
Провадження № 1-кп/204/218/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2025 року Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з зали суду в м. Дніпро кримінальне провадження № 0000215, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.05.2022, за обвинуваченням: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. П`ятихатки Дніпропетровської області, українки, громадянки України, з професійно-технічною освітою, не одруженої, не працюючої, маючої на утриманні малолітню дитину, раніше не судимої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

УСТАНОВИВ:

На розгляді у Чечелівському районному суді міста Дніпра перебуває вищевказане кримінальне провадження.

За обвинувальним актом ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень за наступних обставин.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи особою, яка раніше не мала посвідчення водія за невстановлених обставин, у невстановлений час та місці, але не пізніше 30.05.2022 у останньої виник злочинний умисел, направлений на пособництво у виготовленні підробленого офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи, а саме посвідчення водія. При цьому ОСОБА_5 усвідомлювала, що посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами (відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 340 від 08.05.1993 р.

«Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та

допуску громадян до керування транспортними засобами») та розуміючи, що

посвідчення водія, видане вперше, є документом, що підтверджує право його

власника на керування транспортним засобом, отримане після проходження

особою, яка раніше не мала посвідчення водія, медичного огляду в порядку,

встановленому МОЗ, а також підготовки відповідно до планів і програм та після складення теоретичного і практичного іспитів в уповноважених підрозділах територіальних органів з надання сервісних послуг МВС. Також достовірно знаючи, що посвідчення водія буде виготовлено шляхом підробки за невстановлених обставин, у невстановлений час та місці, але не пізніше 30.05.2022 ОСОБА_5 надала свої особисті дані для подальшого створення підробленого офіційного документу, а саме

посвідчення водія заповненого на ім`я « ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » тим самим вчинила дії направлені на пособництво у виготовленні підробленого офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи, що складений з дотриманням визначеної законом форми та містить

передбачені законом реквізити, і надає права, з метою його використання.

Таким чином, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел нехтуючи правилами отримання посвідчення водія для керування транспортним засобом, що встановлений в Постанові Кабінету Міністрів України № 340 від 08.05.1993 р. «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування засобами» у невстановлений спосіб, у невстановлений час та місці, але не пізніше 30.05.2022 в результаті пособництва в підроблені офіційного документу, діючи умисно, отримала, тим самим набула завідомо для неї підроблений офіційний документ - посвідчення водія, виданого на ім`я « ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » серія № НОМЕР_1 від 14.09.2021 з метою подальшого посвідчення її права на керування транспортним засобом та з метою іншого використання, яке згідно висновку судової технічної експертизи документів №CE-19/104-22/13669-ДД від 01.06.2022, виготовлене способом термографічного друку за допомогою знакосинтезуючого пристрою типу термосублімаційного принтера тощо, та не відповідає за способом друку та спеціальними елементами захисту аналогічним бланкам свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, які знаходяться в офіційному обігу на території України.

Також, 29.05.2022 приблизно о 23 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , керуючи транспортним засобом автомобілем «TOYOTA LAND CRUISER PRADO 150» чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , рухалась по проїзній частині вул. Криворізька 1А в бік вул. Макарова у м. Дніпро (точна адреса, а саме між будинками, які розташовані за адресою: м. Дніпро, вул. Криворізька 1а та м. Дніпро, вул. Криворізька 85), де була зупинена екіпажем патрульної поліції, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліції». У цей час, діючи умисно, усвідомлюючи завідомо неправдивий характер наданих відомостей, на законну вимогу працівників управління патрульної поліції у Дніпропетровській області, достовірно знаючи про виготовлення вищевказаного документу шляхом підробки, надала для перевірки працівникам поліції, і таким чином використала завідомо підроблений документ, а саме посвідчення водія виданого на ім`я « ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » серія № НОМЕР_1 від 14.09.2021. Проведеною на місці зупинення транспортного засобу перевіркою співробітниками екіпажу «Легіон-0051» Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області, було встановлено, що згідно даних інтегрованої інформаційно-пошукової системи МВС України (ІІПС «Армор») ОСОБА_5 посвідчення водія не отримувала, тим самим не мала права на керування транспортним засобом. Також було встановлено, що посвідчення водія серія НОМЕР_1 виданого на період з 14.09.2021 по 14.09.2051 департаментом ТСЦ 6142 зареєстровано на гр. України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після чого співробітники патрульної поліції повідомили про факт виявлення ними випадку пред`явлення офіційного документу - посвідчення водія з явними ознаками підробки та викликали слідчо-оперативну групу відділення поліції №6 Дніпровського районного управління поліції ГУНП у Дніпропетровській області та було складено постанову про адміністративне правопорушення серія ЕАО № 5430151 відповідно до п.2.1.а. ПДР- керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, що передбачає адміністративну відповідальність відповідно до ч. 2 ст. 126 КУпАП. У подальшому, на місці події слідчий слідчого відділення відділення поліції №6 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області в період часу з 23 години 30 хвилин по 23 годину 45 хвилин, на відкритій ділянці місцевості біля будинку 1а по вулиці Криворізька у м. Дніпро, у присутності двох понятих, провів огляд місця події, під час якого ОСОБА_5 добровільно надала для огляду слідчому посвідчення водія, яке було вилучено та опечатано.

Згідно висновку судово-технічної експертизи документів № CE-19/104-22/13669-ДД від 01.06.2022, усі зображення лицьового та зворотного боків посвідчення водія виданого на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 серія № НОМЕР_1 від 14.09.2021, виготовлені способом термографічного друку за допомогою знакосинтезуючого пристрою типу термосублімаційного принтера тощо. Крім того, в порядку передбаченому статтею 13 Закону України «Про судову експертизу», статтею 69 та статтею 102 Кримінально процесуального кодексу України, експертом зазначено, що бланк посвідчення водія виданого на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серія № НОМЕР_1 від 14.09.2021 не відповідає за способом друку та спеціальними елементами захисту аналогічним бланкам свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, які знаходяться в офіційному обігу на території

України.

Дії обвинуваченої ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, як:

- умисні дії, що виразились у використанні завідомо підробленого документа;

-умисні дії, що виразились у пособництві в підробленні

офіційного документа.

У даному судовому засіданні захисником обвинуваченої заявлено клопотання про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_5 на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Обвинувачена у судовому засіданні клопотання захисника підтримала, просила його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні уважала за можливе задовольнити клопотання захисника.

Суд, вислухавши клопотання захисника, думку учасників кримінального провадження приходить до висновку, що клопотання захисника обвинуваченої підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Дослідивши обвинувальний акт, судом встановлено, що відповідно до ст. 12 КК України ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних проступків.

Кримінальні правопорушення вчинені обвинуваченою 29.05.2022 та не пізніше 30.05.2022.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13.05.2024 обвинувачена ОСОБА_5 була оголошена у розшук, судове провадження до розшуку обвинуваченої зупинено.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26.06.2024 судове провадження по кримінальному провадженню № 000215, внесене до ЄРДР 02.08.2022, за обвинуваченням: ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України було відновлено.

Таким чином, перебіг строку давності у даному кримінальному провадженні зупинявся з 13.05.2024 по 24.06.2024, тобто на строк 44 дні. Після відновлення провадження у справі перебіг строку давності відновився.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Вирішуючи питання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд встановлює наявність певного обвинувачення, закінчення відповідних строків, передбачених ст. 49 КК України.

При цьому однією з умов його застосування є згода обвинуваченого, отже цю згоду може бути виражено клопотанням такої особи про звільнення від відповідальності або підтримкою в будь-якій формі відповідного клопотання прокурора, або захисника, при закритті провадження по справі з вказаної підстави, питання щодо встановлення вини особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, судом не вирішується.

Така правова позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема сформульованою у рішенні по справі «Грабчук проти України» від 26 вересня 2006 року, відповідно до змісту якого у разі закриття провадження по справі з нереабілітуючих обставин, питання про доведеність вини особи не вирішується.

У ході судового розгляду обвинувачена ОСОБА_5 клопотання захисника про закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав підтримала, просила його задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження. За правилами ч. 8 вказаної статті, закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п. 1 ч. 2 цієї ж статті, допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього не заперечує. В іншому випадку розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.

Таким чином, ураховуючи те, що з моменту вчинення обвинуваченою кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України минуло більше трьох років, закінчився 14.07.2025, обвинувачена не заперечує проти звільнення її від кримінальної відповідальності, суд дійшов висновку про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що закінчення строків давності відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України є безумовною підставою для звільнення від кримінальної відповідальності, ОСОБА_5 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності.

Щодо розподілу судових витрат у кримінальному провадженні, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень частин 1, 2 ст. 122 КПК витрати, пов`язані із залученням, зокрема експерта, несе сторона кримінального провадження, яка його залучила, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Залучення стороною обвинувачення спеціалістів, експертів спеціалізованих державних установ, проведення експертизи (обстежень і досліджень) за дорученням слідчого судді або суду здійснюються за рахунок коштів, що за цільовим призначенням виділяються таким експертним установам з Державного бюджету України.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Відповідно до ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави суд стягує документально підтверджені витрати на залучення експерта у разі ухвалення обвинувального вироку.

У даному кримінальному провадженні обвинувальний вирок не ухвалюється.

За змістом Постанови Об`єднаної палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12 вересня 2022 року (справа № 203/241/17, провадження № 51-4251кмо21), у висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 17 червня 2020 року (справа № 598/1781/17, провадження № 13-47кс20), суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Тобто Великою Палатою Верховного Суду вказано на необхідність вирішення питання щодо процесуальних витрат у різних за процесуальною формою судових рішеннях, однак не визначено які саме витрати необхідно стягувати з особи, кримінальне провадження відносно якої закрито у зв`язку зі звільненням її від кримінальної відповідальності, а які відносити на рахунок держави.

Кримінальним процесуальним законом прямо не передбачено стягнення процесуальних витрат з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12 вересня 2022 року (справа № 203/241/17, провадження № 51-4251кмо21), якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_5 звільняється від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, кримінальне провадження щодо неї підлягає закриттю, при цьому ініціатором проведення експертизи був орган досудового розслідування, тому відповідно до приписів ст. ст.122, 124 КПК України витрати на проведення експертизи в розмірі 1201, 34 грн. не підлягають стягненню з обвинуваченої, а їх необхідно віднести на рахунок держави.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що судові витрати у даному кримінальному провадженні слід віднести на рахунок держави.

Питання з речовими доказами, вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 49 КК України, ст. ст. 26, 284, 285, 369, 370, 371, 372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання обвинуваченої захисника обвинуваченої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження - задовольнити.

ОСОБА_5 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, - звільнити на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінчення строків давності.

Кримінальне провадження № 0000215, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.05.2022 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України - закрити.

Судові витрати у кримінальному провадженні віднести на рахунок держави.

Речові докази: посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_1 , заповнене на ім`я « ОСОБА_5 », ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданого 14.09.2021, DVD+R диск 4.7 Gb відеозаписом, які долучені до матеріалів кримінального провадження, - зберігати матеріалах кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Чечелівський районний суд міста Дніпра протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 29.07.2025.

Суддя ОСОБА_1