Справа № 464/2150/25
пр.№ 1-кп/464/363/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.05.2025 року Сихівський районний суд міста Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові обвинувальний акт у кримінальному проваджені, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000103 від 25.03.2025, про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Львова, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 11.09.2024 вироком Сихівського районного суду міста Львова за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік та 6 (шість) місяців,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.3 ст. 389 Кримінального Кодексу України (далі КК України),

з участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

у с т а н о в и в:

вироком Сихівського районного суду міста Львова від 11.09.2024 ОСОБА_3 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено покарання у виді 1 року 6 місяців пробаційного нагляду із покладенням на останнього обов`язків, передбачених ст. 59-1 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації та працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутись до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватись, якщо йому буде запропоновано посаду (роботу).

04.11.2024 ОСОБА_3 у приміщенні Сихівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області належним чином ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання у виді пробаційного нагляду, встановлено днем явки перший та третій понеділок кожного місяця, в тому числі роз`яснено, що ухилення від відбування покарання у виді пробаційного нагляду є систематичне невиконання засудженим обов`язків, передбачених ст. 49-1 Кримінально-виконавчим кодексом України, а саме виконувати визначені законом та покладені судом обов`язки, а також з`являтися за викликом до уповноваженого органу з питань пробації, за невиконання яких передбачена кримінальна відповідальність, про що свідчить надана останнім підписка.

Проте, ОСОБА_3 , маючи умисел на ухилення від відбування покарання у виді пробаційного нагляду, діяв без поважних на те причин у супереч покладених на нього судом обов`язків, передбачених ст. 59-1 КК України.

Так, 04.11.2024 фахівцем Сихівського районного відділу філії Держаної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_3 надано скерування до Львівської філії Львівського обласного центру зайнятості з метою реєстрації останнього як безробітного та працевлаштування, якщо такому запропонують посаду (роботу).

18.11.2024 ОСОБА_3 звернувся до Львівської філії Львівського обласного центру зайнятості з метою реєстрації як безробітного та працевлаштування, де останньому надано направлення на працевлаштування до ТзОВ ТВК «ЛЬВІВХОЛОД» на посаду вантажника, ТзОВ «ТОР ЛЬВІВ» на посаду вантажника, ФОП « ОСОБА_6 » на посаду підсобного робітника, ТзОВ «ТД «УГРІТЕК» на посаду клеїльником виробів з металу, ПП «КАПІТЕЛЬЛЬВІВ» на посаду різальника гіпсокартонних листів та ПП «ЕНЕРГОПРОЕКТСЕРВІС» на посаду підсобного робітника, проте до жодного із роботодавців такий на з`явився.

У зв`язку із наведеним 03.02.2025 ОСОБА_3 винесено попередження про можливість притягнення його до кримінальної відповідальності, передбаченої ст. 389 КК України, у разі продовження порушення порядку та умов відбування покарання у виді пробаційного нагляду.

Однак, ОСОБА_3 продовжуючи свої умисні протиправні дії, ухилився без поважних на те причин від виконання покарання у виді пробаційного нагляду та покладених на нього судом обов`язків, передбачених ст. 59-1 КК України, що проявилося у його подальшому не працевлаштуванні, у зв`язку із чим 17.03.2025 останньому винесено попередження про можливість притягнення його до кримінальної відповідальності, передбаченої ст. 389 КК України, у разі продовження порушення порядку та умов відбування покарання у виді пробаційного нагляду.

Окрім цього, ОСОБА_3 ухилився без поважних на те причин від виконання покарання у виді пробаційного нагляду та покладених на нього судом обов`язків, передбачених ст. 59-1 КК України, що проявилося в неявці такого 02.12.2024 та 16.12.2024 на планову реєстрацію у Сихівський районний відділ філії Держаної установи «Центр пробації» у Львівській області без поважних на те причин та без жодного попередження, у зв`язку із чим 17.12.2024 останньому винесено попередження про можливість притягнення його до кримінальної відповідальності, передбаченої ст. 389 КК України, у разі продовження порушення порядку та умов відбування покарання у виді пробаційного нагляду.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.3 ст.389 КК України, визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті. Надав пояснення про те, декілька разів не з`явився на планову реєстрацію у Сихівський районний відділ філії Держаної установи «Центр пробації» у Львівській області, оскільки в той час він перебував на підробітках. Також, йому у Львівської філії Львівського обласного центру зайнятості була надано декілька направлень для працевлаштування у різі організації, проте він не працевлаштувався там, оскільки мав інше місце праці (підробіток) та думав, що може виконати обов`язок працевлаштуватися протягом усього терміну відбування покарання.

За згодою сторін, згідно із ч.3 ст.349 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) судом було визнано недоцільним дослідження доказів, зібраних в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів в добровільності їх позицій, а також фактичні обставини справи ніким не оспорюються. При цьому судом сторонам було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Тому суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів, що характеризують його особу.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування вірно кваліфіковано за ч.3 ст. 389 КК України, оскільки останній ухилився від відбування покарання у виді пробаційного нагляду.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд виходить із встановлених положеннями ст. 50 КК України його мети, за якими покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; та 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом враховано ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України, є кримінальним проступком, відомості про особу обвинуваченого, який неодружений, непрацевлаштований, на обліку в КНП ЛОР «Львівський обласний клінічний психоневрологічний диспансер» та КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» не перебуває, раніше судимий.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд, відповідно до ст. 66 КК України, визнає його щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

З огляду на зазначені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі у межах санкції інкримінованої йому статті КК України.

Вищевказане покарання відповідатиме загальним засадам призначення покарання, викладеним у ст. 65 КК України, та є необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження вчинення нових злочинів.

Окрім цього, як встановлено судом, вироком Сихівського районного суду міста Львова від 11.09.2024 останнього визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено покарання у виді одного року та шести місяців пробаційного нагляду з покладенням обов`язків відповідно до ст.59-1 КК України, відтак, при призначенні остаточного покарання, суд вважає необхідним застосувати вимоги ч. 1 ст.71 КК України, та до призначеного за даним вироком покарання, з урахуванням п. 5 ч. 1 ст.72 КК України, відповідно до якого один місяць пробаційного нагляду відповідає одному місяцю обмеження волі, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Сихівського районного суду м.Львова від 11.09.2024.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Процесуальні витрати відсутні. Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України,

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 389 КК України, та призначити йому покарання 1 (один) рік обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Сихівського районного суду міста Львова від 11.09.2024 року 7 (сім) місяців пробаційного нагляду, з урахуванням п. 5 ч. 1 ст. 72 КК України, перевівши його у 7 (сім) місяців обмеження волі, та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 7 (сім) місяців.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати починаючи з дня прибуття і постановлення на облік засудженого у виправному центрі.

Речовий доказ:

-направлення на працевлаштування, які були надані ОСОБА_3 у Державній службі зайнятості Львівської філії Львівського обласного центру зайнятості, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження, залишити при таких.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 6 ст.376КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_7