17.07.2025 Справа № 696/207/25
УХВАЛА

іменем України

17 липня 2025 року м. Кам`янка

Кам`янський районний суд Черкаської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 , заставодавця ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000177 від 16 січня 2025 року стосовно ОСОБА_6 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, про скасування запобіжного заходу у вигляді застави та повернення застави, -

в с т а н о в и в :

У провадженні Кам`янського районного суду Черкаської області перебуває кримінальна справа стосовно ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_6 , який також представляє інтереси заставодавця ОСОБА_5 , - ОСОБА_4 , звернувся до суду з клопотанням про скасування запобіжного заходу у вигляді застави, застосованого до обвинуваченого, та повернення ОСОБА_5 застави у розмірі 454200,00 грн. Клопотання обґрунтовує тим, що обвинувачений ОСОБА_6 як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду не порушував виконання процесуальних обов`язків, а з 07 травня 2025 року призваний на військову службу під час мобілізації до військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку з чим ризики перешкоджання кримінальному провадженню відсутні.

Заставодавець ОСОБА_5 підтримала клопотання, просила повернути їй внесену суму застави.

Прокурор заперечив проти повернення застави у зв`язку із його необґрунтованістю та відсутністю правових підстав для його задоволення, з урахуванням постановленої Кам`янським районним судом Черкаської області з цього питання ухвали від 20 березня 2025 року.

Суд, вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання, вважає, що клопотання про скасування запобіжного заходу у вигляді застави та повернення застави не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що в рамках кримінального провадження № 0000177 від 16 січня 2025 року ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 17 грудня 2024 року продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , який був на той час у статусі підозрюваного. Одночасно було визначено йому заставу в розмірі 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454200,00 грн., та роз`яснено його право внести або забезпечити внесення іншою фізичною чи юридичною особою (заставодавцем) застави у будь-який момент з часу постановлення ухвали на депозитний рахунок суду.

Згідно із статтею 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу. Застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

Таким чином, вищезазначені законодавчі положення пов`язують можливість повернення застави виключно з припиненням дії цього запобіжного заходу.

Аналіз положень ст.ст. 182, 194, 196, 197, 199, 203 КПК України в їх системному взаємозв`язку дає підстави для висновку, що лише запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою і домашнього арешту, а також перелічені у ч. 5 ст. 194 КПК України обмеження, діють певний, визначений ухвалою суду (слідчого судді) строк, а інші запобіжні заходи, в тому числі і застава, визначеного строку дії не мають і діють до їх скасування, зміни, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження.

Відповідно до п. 25 ч. 1 ст. 3 КПК України заставодавець належить до учасників кримінального провадження.

З доданих матеріалів вбачається, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, скеровано до Кам`янського районного суду Черкаської області 25 лютого 2025 року (справа № 696/207/25, провадження 1-кп/696/59/25), розгляд якого не закінчений та триває. Заставодавцем є ОСОБА_5 .

Згідно з абз. 3 ч. 4 ст. 202 КПК України, з моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 131 КПК України). Одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України).

Обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до суду клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обовязків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання. До клопотання мають бути додані, зокрема, копії матеріалів, якими обвинувачений обґрунтовує доводи клопотання (ч.ч. 1, 3 ст. 201 КПК України).

Під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу (ч.ч. 1, 2 ст. 331 КПК України).

Мотивуючи своє клопотання, захисник посилається на належну процесуальну поведінку обвинуваченого, відсутність ризиків ухилення від суду та виконання ним військового обов`язку у зв`язку з призовом за мобілізацією у воєнний час.

У свою чергу прокурор не заперечує обставини внесення за обвинуваченого повної суми застави та виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків. Також прокурор не стверджує, що з моменту застосування запобіжного заходу у вигляді застави обвинувачений порушував покладені на нього процесуальні обов`язки.

Суд наголошує, що у випадку застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави, відповідно до положень статті 182 КПК України, внесення застави заставодавцем є його правом, як у випадку застосування запобіжного заходу у вигляді застави як основного запобіжного заходу, так і у випадку, коли заставу визначено в якості альтернативного запобіжного заходу до тримання під вартою.

Таким чином, внесення заставодавцем грошових коштів в якості застави за підозрюваного є актом добровільної волі такої особи. Особа не може бути визнана заставодавцем усупереч її бажанню. При цьому відповідний статус заставодавця не вичерпується самим лише фактом внесення визначеної грошової суми, оскільки погоджуючись внести заставу, особа автоматично погоджується мати відповідні обов`язки як заставодавця протягом дії цього запобіжного заходу, а також несе ризик втрати цих коштів у випадку невиконання підозрюваним, обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків. У світлі конкретних обставин цієї справи, на цьому етапі судового провадження суд, без надання оцінки діям обвинуваченого з точки зору його винуватості чи невинуватості у вчиненні кримінального правопорушення, вважає, що наявних матеріалів достатньо для того, щоб в рамках судового контролю, який здійснюється судом при розгляді клопотання про скасування запобіжного заходу у вигляді застави та повернення застави, дійти висновку про наявність пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення за стандартом доказування «обґрунтована підозра».

Метою застосування запобіжного заходу (в тому числі у виді застави) є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам кримінального провадження (ст. 177 КПК України). Такі ризики закон пов`язує зі спробами переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на учасників цього ж кримінального провадження; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Хоча ризик ухилення ОСОБА_6 від правосуддя суд не оцінює як значний з огляду на проходженням ним військової служби та належну процесуальну поведінку, втім він не є відсутнім.

Суд також звертає увагу, що сторона захисту просить скасувати застосований запобіжний захід, що має наслідком відсутність будь-якого запобіжного заходу щодо обвинуваченого до завершення судового розгляду.

За таких обставин суд дійшов висновку, що наведених стороною захисту доводів недостатньо для задоволення клопотання про скасування запобіжного заходу у вигляді застави та повернення застави до завершення судового розгляду, а застосований запобіжний захід забезпечить здійснення судового розгляду.

Керуючись ст.ст. 177-178, 182, 201, 203, 331, 372 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000177 від 16 січня 2025 року стосовно ОСОБА_6 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, про скасування запобіжного заходу у вигляді застави та повернення застави - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1