ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1179/25 Справа № 203/7328/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження кримінального провадження №0001249 за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2025 року про повернення прокурору обвинувального акта стосовно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 28 січня 2025 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України повернуто прокурору.

Мотивуючи постановлене рішення, суд першої інстанції посилався на те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КК України, а саме, що фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, викладені в обвинувальному акті поверхово та не конкретно.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 28 січня 2025 року - скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Свої вимоги прокурор обґрунтовує тим, що наведені в ухвалі суду першої інстанції висновки про повернення обвинувального акту не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та не ґрунтуються на вимогах КПК України, ухвалу винесено з порушенням кримінального процесуального закону.

Прокурор зазначає, що згідно ч. 4 ст. 110 КПК України законодавець встановив чіткі вимоги до змісту обвинувального акта та підстави для повернення його судом першої інстанції прокурору, які розширеному тлумаченню не підлягають. Його повернення передбачає не формальну невідповідність такого акта вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Також суд на стадії підготовчого засідання, яка не передбачає розгляду кримінального провадження по суті та дослідження доказів, у порушення вимог КПК України, а саме положень ст. 314 КПК України фактично вдався до оцінки доказів, фактично висловив думку щодо відсутності об`єктивності та суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, що є неприпустимим.

На переконання прокурора, казані висновки суду є порушенням кримінального процесуального закону.

Також суд у будь-якій стадії кримінального провадження позбавлений повноважень надання прокурору вказівок щодо необхідності проведення тих чи інших слідчих дій, а має лише повноваження оцінювати докази з точки зору їх доцільності і лише після їх дослідження, а не навпаки, до їх долучення до кримінального провадження та дослідження судом.

Суд першої інстанції повністю скопіювавши аналіз доказів та суб`єктивний аналіз висунутого обвинувачення викладений у клопотанні сторони захисту, вийшов за межі своїх повноважень.

Приймаючи рішення про повернення обвинувального акту прокурору, суд першої інстанції вийшов за межі своїх повноважень щодо судового розгляду конкретного кримінального провадження, визначених ч.1 ст.337 КПК України, та фактично зобов`язав таким рішенням сторону обвинувачення змінити обсяг обвинувачення.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі і з підстав, викладених в скарзі просив її задовольнити, а ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Обвинувачений та його захисник заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вважали її безпідставною, а судове рішення законним та обґрунтованим і просили залишити його без змін.

Представник потерпілого в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце апеляційного провадження повідомлений належним чином, заяв про поважні причини неявки та про відкладення судового засідання не надав, що відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК, у даному випадку не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду без його участі.

Мотиви суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Він повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України, та містити відомості, зазначені в ч. 2 цієї статті.

Стаття 314 КПК України передбачає, що під час підготовчого засідання головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду.

Однією з обставин, яка перешкоджає призначенню провадження до судового розгляду є невідповідність обвинувального акта вимогам кримінального процесуального закону.

Частиною 2 ст. 291 КПК України визначено вимоги, яким повинен відповідати обвинувальний акт, до яких, зокрема, належить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Виходячи з наведених вимог закону, обвинувальний акт повинен містити саме ті обставини, які прокурор вважає встановленими, та які з позиції сторони обвинувачення, у відповідності з вимогами ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню під час судового розгляду.

Аналізуючи зміст ч. 2 ст. 291 КПК України слід зазначити, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників: фактичних обставин кримінального правопорушення, правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва «формула обвинувачення») та формулювання обвинувачення.

В доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

При цьому, важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Отже, фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Колегією суддів встановлено, що обвинувальний акт вказаним вимогам закону відповідає, а тому висновки суду щодо необхідності його повернення є безпідставними.

Так, в обвинувальному акті викладено фактичні обставини вчинення ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікації її дій.

Отже, зі змісту обвинувального акта щодо ОСОБА_8 видно, що в ньому зазначені всі обов`язкові відомості, про які йдеться в ч. 2 ст. 291 КПК України, тобто цей процесуальний документ за своєю формою та змістом відповідає вимогам вищезазначеної статті кримінального процесуального кодексу України, так як слідчий з достатньою повнотою відобразив фактичні обставини кримінального правопорушення, які вважав встановленими, його правову кваліфікацію з посиланням на положення КК України, та виконав інші вимоги, передбачені законом.

Разом з цим, з оскаржуваного рішення видно, що суд першої інстанції керувався виключно тим, що ним під час підготовчого судового засідання було встановлено суперечності, які ставлять під сумнів правильність викладу обставин провадження та можуть вплинути в подальшому на висновки суду.

На переконання колегії суддів, суд вийшов за межі попереднього судового розгляду, оскільки фактично вдався до оцінки викладених в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального провадження, які підлягають дослідженню виключно на стадії судового розгляду.

За таких обставин, визнати обґрунтованими наведені мотиви суду колегія суддів не може, оскільки встановлення відповідності зазначених в матеріалах провадження відомостей фактичним обставинам провадження не належить до повноважень суду під час підготовчого судового засідання та, в розумінні вимог ст. 291 КПК України, не є підставою для повернення акта прокурору для усунення недоліків, а зазначені недоліки не є такими, що об`єктивно перешкоджають призначенню судового розгляду, хоча і можуть істотно вплинути на висновки суду.

Отже, посилання суду першої інстанції на порушення вимог ст. 291 КПК України, як на підставу повернення обвинувального акту прокурору, є необґрунтованими.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню, з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_9 - задовольнити.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2025 року про повернення прокурору обвинувального акта стосовно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України,- скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4