Провадження № 1-кс/161/3835/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 08 липня 2025 року

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , скаржника ОСОБА_4 , розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_4 на постанову прокурора Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 від 13.06.2025 року про відмову у визнанні потерпілим в рамках кримінального провадження №0000008 від 03.02.2025 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшла скарга ОСОБА_4 на постанову прокурора Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 від 13.06.2025 року про відмову у визнанні потерпілим в рамках кримінального провадження №0000008 від 03.02.2025 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України.

Свою скаргу мотивує тим, що 20 червня 2025 року ним було отримано копію постанови «про відмову в задоволенні клопотання у кримінальному провадженні» від 13.06.2025 року за підписом прокурора Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_5 .

В даній постанові прокурор ОСОБА_3 зазначив «під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000008 від 03.02.2025 року повідомлення про підозру особам не здійснювалося та не отримано доказів, які б підтверджували факт спричинення будь-якій фізичній або юридичній особі моральної, фізичної або майнової шкоди.»

Натомість це не відповідає дійсним обставинам справи, адже у клопотанні від 21 березня 2025 року було повідомлено, що у кримінальному провадженні №0000008 від 03.02.2025 року за його заявою (повідомленням) здійснюється досудове слідство про вчинення суспільно небезпечного діяння щодо невиконання судового рішення у судовій справі №140/8658/24, ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч.1 статті 382 КК України, а тому він, потерпів від вчинення таких дій.

Заразом повідомлялося, що невиконання судового рішення у судовій справі №140/8658/24 йому завдано моральної шкоди, яку він оцінює в 90 000 (дев`яносто тисяч) гривень, що призвело до погіршення можливостей реалізації своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, глибоких душевних страждань, зниження працездатності через пережитий стрес, соціальна ізоляція, порушення нормального життєвого ритму, уникнення контактів із людьми, втрата нормального режиму сну, розвиток безсоння, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, моральних переживаннях у зв`язку з невизначеності щодо правового статусу.

Тому просить скасувати постанову прокурора Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 від 13.06.2025 року про відмову у визнанні потерпілим та зобов`язати уповноважену особу Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону, визнати заявника, ОСОБА_4 , потерпілим у кримінальному провадженні №0000008 у зв`язку з вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України невиконання судового рішення військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_1 , що спричинило йому значну моральну шкоду та порушення і надати потерпілому (заявнику) ОСОБА_4 пам`ятку про права та обов`язки потерпілого на абонентську скриньку № В-452, АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні скаржник скаргу підтримав із підстав зазначених в ній, уточнив вимоги скарги та просив скасувати постанову про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні, як незаконну та необґрунтовану, а також визнати його потерпілим.

В судову засіданні прокурор ОСОБА_3 заперечив щодо задоволення скарги у зв`язку із її безпідставністю.

Заслухавши думку учасників судового процесу, кожного зокрема, оглянувши та дослідивши матеріали скарги, долучені до неї документи, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що СВ Луцьким РУП ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000008 від 03.02.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України.

ОСОБА_4 в межах кримінального провадження №0000008 від 03.02.2025, звернувся з клопотанням про залучення його у якості потерпілого у вказаному кримінальному провадженні.

12.06.2025 року слідчим суддею Луцького міськрайонного суду Волинської області під час судового розгляду скарги ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000008 від 03.02.2025 постановлено ухвалу, якою скасовано постанову прокурора від 25.04.2025 року про відмову у визнанні потерпілим та зобов`язано уповноважену особу Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону, в провадженні якої перебуває кримінальне провадження №0000008 від 03.02.2025, розглянути клопотання ОСОБА_4 про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні.

Постановою прокурора Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 від 13.06.2025 року повторно розглянуто клопотання ОСОБА_4 про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №0000008 від 03.02.2025 та відмовлено в його задоволенні у зв`язку з відсутністю на те правових підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Так, згідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Разом з цим, відповідно до вимог ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, що кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Виходячи зі змісту ч.5 ст.55 п.2 ч.5 ст.110, ч.2 ст.220 КПК України постанова слідчого та прокурора про відмову в задоволенні клопотання повинна бути вмотивована та обґрунтована, із зазначенням змісту обставин, які є підставами для її прийняття, мотивів її прийняття, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Вказана постанова про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні не відповідає зазначеним вимогам, оскільки належним чином не обґрунтована та не вмотивована.

Відповідно до ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Частиною 5 статті 55 КПК України встановлено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Таким чином, чинний КПК України допускає можливість відмови у визнанні особи потерпілим. Процесуальною підставою для прийняття такого рішення є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч.1 ст.55 КПК України. «Очевидність та достатність» таких підстав є оціночним поняттям, яке визначається в кожному конкретному випадку, виходячи із обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання особи, уповноваженої на визнання потерпілим, і може полягати, зокрема, у такому: очевидна відсутність події або складу кримінального правопорушення; відсутність шкоди з боку особи, яка подала відповідну заяву; очевидна відсутність причинного зв`язку між кримінальним правопорушенням і заподіяною шкодою; наявність завданої кримінальним правопорушенням шкоди іншого виду, ніж передбачено ч.1 ст.55 КПК (наприклад, заподіяння особі моральної шкоди як представнику певної частини суспільства; заподіяння моральної шкоди юридичній особі); неможливість визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально-правової характеристики кримінального правопорушення. При визначенні шкоди, як підстави для визнання особи потерпілим, необхідно виходити із того, що шкода має бути безпосередньо спричинена особі кримінальним правопорушенням, тобто повинен існувати прямий зв`язок, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. Отже, законодавцем чітко визначено статус потерпілого у кримінальному провадженні та визначено момент виникнення прав та обов`язків потерпілого.

Фактично відповідно до вищевказаних вимог ч.5 ст.55 КПК України у постанові не наведено достатніх мотивів прийняття саме такого рішення з його належним обґрунтуванням щодо порушеного заявником питання, яке він обґрунтовує відповідними судовими рішеннями. Натомість, постанова містить загальні формулювання щодо безпідставності заявлених вимог, відсутності даних про причинний зв`язок із можливими неправомірними діями та можливим заподіянням шкоди особі, які належним чином не обґрунтовані з посиланням на здобуті під час розслідування докази та норми процесуального закону. Вищевказані питання фактично не знайшли свого вирішення у постанові слідчого і як результат - законодавча вимога щодо вмотивованості постанови слідчого при її винесенні не була дотримана в повній мірі, з огляду на те, що у такому рішенні не зазначено вичерпних мотивів та причин відмови у визнанні заявника потерпілим, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, як того вимагає ч.5 ст.55 КПК України.

Отже, прокурором при винесенні оскаржуваної постанови не були враховані зазначені обставини, а відтак, належним чином та у визначений законом спосіб не було розглянуто клопотання заявника, що не відповідає вимогам ст.ст.55, 110 КПК України.

Доводи заявника під час розгляду скарги є обґрунтованими, а тому в даному випадку порушені процесуальні права підлягають захисту, а оскаржувана постанова у відмові визнання потерпілим підлягає скасуванню.

Таким чином, з метою усунення зазначених вище порушень за наслідками розгляду відповідного клопотання, слідчий суддя вважає достатнім зобов`язати прокурора повторно розглянути подане заявником клопотання з дотриманням вимог КПК України та прийняти за результатами розгляду обґрунтоване процесуальне рішення та повідомити про це заявника.

Окрім того, при вирішенні клопотання заявника, надати оцінку правових підстав його залучення в якості потерпілого відповідно до вимог ст. 55 КПК України, з урахуванням посилань ОСОБА_4 про заподіяння йому моральної шкоди.

Щодо вимог скарги про зобов`язання прокурора визнати заявника потерпілим у кримінальному провадженні, тобто фактичної констатації слідчим суддею такого статусу, слідчий суддя зазначає про таке.

До повноважень слідчого судді не входить вирішення питання про визнання особи потерпілим, з`ясування питань заподіяння особі певної шкоди, її розміру та перевірки всіх обставин кримінального провадження, оцінка в цій частині будь-яких доказів на даній стадії кримінального провадження. Більше того, вказані вимоги не ґрунтуються на законі, оскільки питання визнання заявника потерпілим відноситься до дискреційних повноважень слідчого (дізнавача), прокурора відповідно до вимог закону. У свою чергу, слідчий суддя не може підміняти і приймати рішення, котрі віднесені до компетенції органу досудового розслідування або прокурора, які є самостійними у прийнятті таких рішень відповідно до положень ст.ст.36, 40 КПК України. Протилежне суперечило би принципу диспозитивності, згідно з яким слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які віднесені до його повноважень цим Кодексом (ч.3 ст.26 КПК України). Слідчий суддя, суд не вправі перебирати на себе функції інших учасників кримінального провадження, зокрема функцію процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється прокурором.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 01 грудня 2022 року (справа № 522/7836/21, провадження №51-2328 км22.)

Крім того, вимоги п.3 ч.2 ст.307 КПК України застосовуються слідчим суддею лише у випадку зобов`язання слідчого, дізнавача чи прокурора вчинити дію, яку він зобов`язаний вчинити.

З огляду на викладене вище, слідчий суддя приходить до висновку про необґрунтованість таких вимог скарги, у зв`язку з чим не вбачає підстав для їх задоволення у наведеній частині.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що постанову прокурора від 13.06.2025 року необхідно скасувати, зобов`язавши його повторно розглянути клопотання ОСОБА_4 , в порядку, передбаченому ст.ст.55, 220 КПК України, в іншій частині вимог скарги відмовити.

Таким чином, слідчий суддя дійшов до висновку, що скарга підлягає задоволенню частково.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 22, 26, 55, 110, 303-307, 370, 372 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_4 на постанову прокурора Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 від 27.05.2025 року про відмову у визнанні потерпілим в рамках кримінального провадження №0000008 від 03.02.2025 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України задовольнити частково.

Скасувати постанову прокурора Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 від 13.06.2025 року про відмову у визнанні потерпілим в рамках кримінального провадження №0000008 від 03.02.2025 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України.

Зобов`язати уповноважену особу Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону повторно розглянути клопотання ОСОБА_4 про залучення його до кримінального провадження як потерпілого, та повідомити про результати розгляду заявника.

В задоволенні інших вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1