КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

представника: ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 в інтересах власника майна Федерації професійних спілок України на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03 червня 2025 року щодо арешту майна у кримінальному провадженні №0001170 від 20 серпня 2019 року, за підозрою ОСОБА_8 за частиною першою статті 255, частиною п`ятою статті 191, частиною третьою статті 27, частиною третьою статті 209 КК України, за підозрою ОСОБА_9 за частиною першою статті 255 частиною п`ятою статті 191 КК України, за підозрою ОСОБА_10 за частиною першою статті 255, частиною п`ятою статті 27, частиною п`ятою статті 191, частиною третьою статті 209 КК України, за підозрою ОСОБА_11 за частиною першою статті 255, частиною п`ятою статті 27, частиною п`ятою статті 191 КК України, а також ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 15, частиною п`ятою статті 191, частиною другою статті 364, частиною другою статті 367, частиною п`ятою статті 191, частиною другою статті 366, частиною третьою статті 191 частинами першою, другою статті 255, частиною третьою статті 240, частиною третьою статті 209 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03 червня 2025 року клопотання прокурора другого відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про арешт майна та визначення порядку збереження речових доказів - задоволено.

Накладено у кримінальному провадженні №0001170 арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування нерухомим майном, власником якого є Федерації професійних спілок України (), а саме на:

- об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 000, який розташований за адресою: м. Київ, Незалежності майдан, будинок 2;

- об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 000, який розташований за адресою: м. Київ, Алея Героїв Небесної Сотні (колишня назва - вулиця Інститутська), будинок 1.

Заборонено державним реєстраторам та органам державної реєстрації прав (у тому числі, але не виключно Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській міській, районним у місті Києві державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора, окрім, як за відповідним зверненням Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (ідентифікаційний код 41037901) та уповноважених ним осіб, вчиняти реєстраційні дії стосовно нерухомого майна власником якого є Федерації професійних спілок України (), а саме щодо:

- об`єкта нерухомого майна за реєстраційним номером 000, який розташований за адресою: м. Київ, Незалежності майдан, будинок 2;

- об`єкта нерухомого майна за реєстраційним номером 000, який розташований за адресою: м. Київ, Алея Героїв Небесної Сотні (колишня назва - вулиця Інститутська), будинок 1.

Передано в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (), у порядку та на умовах, визначеними статтями 19, 21, 24 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» майно власником якого є Федерації професійних спілок України (), а саме:

- об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 000, який розташований за адресою: м. Київ, Незалежності майдан, будинок 2;

- об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 000, який розташований за адресою: м. Київ, Алея Героїв Небесної Сотні (колишня назва - вулиця Інститутська), будинок 1.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, адвокат ОСОБА_7 в інтересах власника майна Федерації професійних спілок України подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна.

Уважає, що арешт майна Федерації професійних спілок України, накладений ухвалою слідчого судді, є невмотивованим та необґрунтованим, таким, що не відповідає вимогам КПК України, не містить належного обґрунтування необхідності накладення арешту на нерухоме майно Федерації професійних спілок України та співмірності його застосування.

У мотивування скарги зазначає, що при накладенні арешту на майно із забороною відчуження, розпорядження, користування та задоволення вимоги про передачу арештованого нерухомого майна в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, не було враховано наявність права господарського відання у третіх осіб, який не є стороною кримінального провадження, та не було обґрунтовано необхідність такого неспівмірного втручання.

Вказує, що фактично арештоване майно, яке перебуває на праві господарського відання в інших юридичних осіб, не відповідає критеріям для передачі його в управління.

Зауважує, що ні право господарського відання, ні право користування Підприємства «Господарське управління Федерації профспілок України» та Підприємства Федерації професійних спілок України «Міжнародний центр культури і мистецтв профспілок України» не обмежувались оскаржуваною ухвалою слідчого судді, оскільки вказані суб`єкти господарювання не є сторонами кримінального провадження.

Посилається на те, що право власності Федерації професійних спілок України на нежитловий будинок-адміністративну будівлю, яка розташована у м. Києві за адресою: Незалежності Майдан №2, літера А, є правомірним, а правовстановлюючі документи ніким не скасовані.

Звертає увагу суду на те, що 21 травня 2025 року, коли було скасовано ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03 квітня 2023 року у справі №757/12536/23-к, на підставі якої було проведено конкурс по відбору управителя Будинком профспілок, мала би припинитись і дія укладеного договору управління активами (майном) від 21 квітня 2025 року, укладеного між АРМА та Консорціум «УК «КАМпарітет», однак 05 червня 2025 року Консорціум «УК «КАМпарітет» спільно із заступником голови АРМА ОСОБА_12 увірвались до Будинку профспілок з ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03 червня 2025 року про накладення арешту на Будинок профспілок та будівлю Міжнародного центру культури і мистецтв профспілок України.

Зазначає, що об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 000, який розташований за адресою: м. Київ, вул. Інститутська, буд. 1, Міжнародний центр культури і мистецтв профспілок України, на яке було накладено арешт, ніколи не перебувало у державній власності, що підтверджується відсутністю державної реєстрації такого права, що відповідно до статті 334 ЦК України є підставою для їх набуття відповідно до закону.

Отже, орган досудового розслідування самостійно, без скасування правових підстав набуття Федерацією професійних спілок України прав власності на майнові об`єкти, встановив обставини незаконного його вибуття з державної власності.

На переконання сторони захисту, прокурором не було доведено існування загрози приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, на яке було накладено арешт відповідно до оскаржуваної ухвали.

Наполягає на тому, що оскаржуваною ухвалою заборонено розпорядження та користування нерухомим майном Федерації професійних спілок України для невизначеного кола осіб, що суперечить принципам розумності та співрозмірності обмеження права власності при накладенні арешту у межах досудового розслідування кримінального провадження, що обмежує право Федерації професійних спілок України на мирне володіння своїм майном та є прямим втручанням у діяльність профспілкових організацій в Україні, оскільки один з арештованих об`єктів, що знаходиться на Майдані Незалежності, 2 у місті Києві, є адміністративною будівлею, яка використовується для здійснення статутної діяльності апарату Федерації професійних спілок України, багатьох всеукраїнських профспілкових та правозахисних організацій.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення адвоката ОСОБА_7 в інтересах власника майна Федерації професійних спілок України, який підтримав подану апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив оскаржувану ухвалу залишити без змін, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як убачається з наданих суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001170 від 20 серпня 2019 року за підозрою ОСОБА_8 за частиною першою статті 255, частиною п`ятою статті 191, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 209 КК України, за підозрою ОСОБА_9 за частиною першою статті 255, частиною п`ятою статті 191 КК України, за підозрою ОСОБА_10 за частиною першою статті 255, частиною п`ятою статті 27, частиною п`ятою статті 191, частиною третьою статті 209 КК України, за підозрою ОСОБА_11 за частиною першою статті 255, частиною п`ятою статті 27, частиною п`ятою статті 191 КК України, а також ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 15, частиною п`ятою статті 191, частиною другою статті 364, частиною другою статті 367, частиною п`ятою статті 191, частиною другою статті 366, частиною третьою статті 191, частинами першою, другою статті 255, частиною третьою статті 240, частиною третьою статті 209 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що неналежне виконання Головою Фонду державного майна України своїх службових обов`язків та системне ігнорування вимог статті 2, пункту 5 частини першої статті 4 Закону України «Про Фонд державного майна України» в частині відсутності належного контролю у сфері організації та проведення приватизації державного майна, відчуження державного майна, передачі державного майна в оренду та користування, повернення у державну власність державного майна, що було приватизоване, відчужене або вибуло з державної власності з порушенням законодавства, призвело до відчуження об`єктів нерухомості, які перебували у віданні Федерації професійних спілок України (), ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» (), ПрАТ «Укрпрофтур» () та є державною власністю.

Постановою Верховної Ради Української РСР «Про захист суверенних прав власності Української РСР» №506 від 29 листопада 1990 року введено мораторій на території республіки на будь-які зміни форми власності та власника державного майна до введення у дію Закону Української РСР про роздержавлення майна.

Із проголошенням незалежності України весь економічний, науковий і технічний потенціал, розміщений на її території, став державною власністю України. Згідно з Указом Президії Верховної Ради України №1452-XII від 30 серпня 1991 року «Про передачу підприємств, установ та організацій союзного підпорядкування, розташованих на території України, у власність держави» та Законом України «Про підприємства, установи та організації союзного підпорядкування, розташовані на території України» майно та фінансові ресурси підприємств, установ, організацій та інших об`єктів союзного підпорядкування, розташованих на території нашої країни, визнано державною власністю України.

Статтями 1, 3 Закону України «Про підприємства, установи та організації союзного підпорядкування, розташовані на території України» №1540 від 10 вересня 1991 року передбачено, що майно та фінансові ресурси підприємств, установ, організацій та інших об`єктів союзного підпорядкування, розташованих на території України, є державною власністю України.

Крім того, статтею 4 цього Закону визначено, що рішення державних органів, органів громадських, політичних, кооперативних, інших організацій і підприємств, посадових осіб, а також договори та інші угоди, прийняті чи здійснені на основі законодавства СРСР щодо зміни власника і форм власності, а також створення акціонерних та спільних підприємств за участю органів влади та управління Союзу РСР після прийняття Постанови Верховної Ради України від 24 серпня 1991 року «Про проголошення незалежності України» без узгодження з відповідними органами управління, визначеними Кабінетом Міністрів України, вважаються недійсними.

Отже, майно передавалось профспілкам лише у відання, оскільки відповідно до статуту професійних спілок СРСР, затвердженого постановою XVIII з`їзду профспілок СРСР від 01 січня 1987 року, вони мали статус загальносоюзної громадської організації, а тому представники Федерації незалежних профспілок України, 24 січня 1992 року незаконно передали АТ «Укрпрофоздоровниця», та у невстановлений досудовим розслідуванням день і час АТ «Укрпрофтур» частину майна у власність, відповідно до підписаних актів приймання-передачі, не зважаючи на те, що розпоряджатись спірним майном вправі був виключно Фонд державного майна України.

Так, постановою Верхової Ради України від 10 квітня 1992 року «Про майнові комплекси та фінансові ресурси громадських організацій колишнього Союзу РСР, розташовані на території України» визначено, що майно та фінансові ресурси, розташованих на території України підприємств, установ та об`єктів, що перебували у віданні центральних органів цих організацій, до визначення правонаступників загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР вирішено передати Фонду державного майна України.

Щодо майна загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР, у зв`язку із законодавчою невизначеністю правонаступників майна загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР та з метою його збереження в інтересах громадян України Верховна Рада України постановою № 3943 - ХІІ від 04 лютого 1994 року «Про майно загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР» встановила, що тимчасово, до законодавчого визначення суб`єктів права власності майна загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР, розташованого на території України, зазначене майно є загальнодержавною власністю.

На виконання Постанови Верховної Ради України №461/96-ВР від 01 листопада 1996 року «Про проект Постанови Верховної Ради України про тлумачення Постанови Верховної Ради України «Про майно загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР», Фондом державного майна України разом з громадськими організаціями за участю відповідних органів державної влади було проведено інвентаризацію майна загальносоюзних громадських організацій станом на 24 серпня 1991 року та складено переліки суб`єктів, зокрема Федерації професійних спілок України, у володінні яких знаходилось це майно, розташоване на території України. Зазначені переліки 01 квітня 1997 року були направлені на адресу Верховної Ради України.

Відповідно до тимчасового положення про Фонд державного майна України та Закону України «Про Фонд державного майна України», з прийняттям якого наведене положення втратило чинність, Фонд державного майна України є державним органом, який здійснює державну політику в сфері приватизації державного майна.

Згідно частини першої статті 1 Закону України «Про Фонд державного майна України» Фонд державного майна України є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що реалізує державну політику у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження державного майна, управління об`єктами державної власності, що належить до сфери його управління, а також у сфері державного регулювання оцінки майна, майнових прав та оціночної діяльності.

Таким чином, передача майнових комплексів у відання Української республіканської ради профспілок, правонаступником якої після розпаду СРСР стала рада Федерації незалежних профспілок України, а у подальшому - Федерація професійних спілок України, жодним чином не мала наслідком зміну форми власності переданого майна, яке так і залишилося державним.

Отже майно, що розташоване на території України та перебувало у віданні загальносоюзної громадської організації, а на момент створення Федерації професійних спілок України, ЗАТ «Укрпрофоздоровниця», ЗАТ «Укрпрофтур» тощо, перебувало у державній власності, то таке майно не могло бути відчужене без згоди його власника - держави в особі Фонду державного майна України.

Проте, з метою незаконного заволодіння державним майном, а саме цілісними майновими комплексами, пансіонатами, спортивними комплексами, адміністративними будівлями, концертними залами, готелями, іншими об`єктами нерухомості, що розташовані на території України, невстановлені на даний час особи, у тому числі керівники та працівники Федерації професійних спілок України, акціонерних товариств «Укрпрофоздоровниця», «Укрпрофтур», та інших, заснованих ними суб`єктів господарювання, розробили злочинний план, згідно якого, крім іншого, місцеві органи виконавчої влади, в порушення вимог Указу Президії Верховної Ради України №1452-XII від 30 серпня 1991 року «Про передачу підприємств, установ та організацій союзного підпорядкування, розташованих на території України, у власність держави», Закону України від 10 вересня 1991 року «Про підприємства, установи та організації союзного підпорядкування, розташовані на території України», Постанови Верховної Ради України №3943 від 04 лютого 1994 року ХІІ «Про майно загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР» та інших, вказаних вище, нормативних актів, мали оформити та видати в порушення вказаних вимог законодавства представникам Федерації профспілок України, акціонерних товариств «Укрпрофоздоровниця», «Укрпрофтур», та інших заснованих ними суб`єктів господарювання, свідоцтва про право власності на об`єкти нерухомого майна, яке перебувало в їх віданні.

До реалізації цього злочинного плану було залучено службових (посадових) осіб місцевих органів виконавчої влади, на території яких знаходились відповідні майнові комплекси та інші об`єкти нерухомості, що перебували у віданні Федерації профспілок України, акціонерних товариств «Укрпрофоздоровниця», «Укрпрофтур», та інших заснованих ними суб`єктів господарювання.

Відповідно до Положення про порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, затвердженого розпорядженням Київського міської державної адміністрації №1820 від 31 серпня 2001 року, розробленого з метою реалізації повноважень місцевих органів виконавчої влади, визначених в інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №121 від 09 червня 1998 року, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 26 червня 1998 року за №399/2838, головне управління комунальної власності міста Києва КМДА здійснює оформлення права власності та видає свідоцтва про право власності фізичним та юридичним особам на об`єкти нерухомого майна за відповідними заявами з додатками, які, серед іншого, мають містити правовстановлюючі документи, що підтверджують право власності на об`єкти нерухомого майна.

Так, пункт 9 цього положення передбачає, що для оформлення права власності та видачі свідоцтва про право власності на об`єкти нерухомого майна до відповідного органу подається заява по кожній адресі за відповідним зразком. Також п. 11.1 передбачено, що до заяви та матеріалів технічної інвентаризації додаються, крім іншого, правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності на об`єкт нерухомого майна.

Відповідно до п.п. «а» п. 4.1 інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 09 червня 1998 року за №121, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 26 червня 1998 року за №399/2838, оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності за відповідним зразком місцевими органами державної виконавчої влади, місцевого самоврядування.

Згідно пункту 1.7 цієї інструкції реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна провадиться на підставі правовстановлюючих документів.

Відповідно до пункту 6 до переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна (додаток №1 до вказаної інструкції) входять свідоцтва про право власності на об`єкти нерухомого майна, видані органами місцевої виконавчої влади чи місцевого самоврядування.

На виконання свого злочинного плану, діючи умисно, скоординовано за попередньою змовою групою осіб, з метою незаконного заволодіння державним майном, невстановлені на даний час службові особи Федерації професійних спілок України, акціонерних товариств «Укрпрофтур», «Укрпрофоздоровниця», та створених ними суб`єктів господарювання, за попередньою змовою з іншими особами організували подачу до відповідного структурного підрозділу Київської міської державної адміністрації заяв про оформлення права колективної власності та додатків до них для подальшого, незаконного отримання свідоцтв про право власності на об`єкти нерухомого майна, що перебуває в їх (Федерації професійних спілок України, акціонерних товариств «Укрпрофтур», «Укрпрофоздоровниця», та створених ними суб`єктів господарювання, тощо) віданні, за відсутності правовстановлюючих документів на це майно.

Таким чином на думку слідства дії осіб, причетних до реалізації вищезазначеної схеми осіб, спрямовані на легалізацію (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, а також на приховання і маскування незаконного походження таких доходів, володіння ними, прав на такі доходи, джерел їх походження, а так само пов`язані із набуттям, володінням та використанням доходів, одержаних злочинним шляхом.

Так, під час проведення слідчих (розшукових) дій органом досудового розслідування отримано інформацію про об`єкти нерухомого майна, що перебувають у володінні Федерації професійних спілок України (), які в найближчий час плануються до відчуження, зокрема до продажу, а саме:

- об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 000, який розташований за адресою: м. Київ, Незалежності майдан, будинок 2;

- об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 000, який розташований за адресою: м. Київ, Алея Героїв Небесної Сотні (колишня назва - вулиця Інститутська), будинок 1.

На думку слідства, майно не могло на законних підставах перейти у власність Федерації незалежних профспілок України, яке згодом остання передала до статутного фонду ПрАТ «Укрпрофоздоровниці» (), оскільки майно перейшло у державну власність відповідно до вищезазначених положень нормативно-правових актів.

Зазначене, як уважає прокурор, свідчить про те, що усе майно, передане Федерації професійних спілок України (), ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» (), ПрАТ «Укрпрофтур» () та у подальшому інших фізичних та юридичних осіб є державною власністю.

Постановою старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_13 від 18 серпня 2022 року, зокрема, вказані у клопотанні об`єкти нерухомого майна визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0001170.

03 червня 2025 року до Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора другого відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про арешт майна та визначення порядку збереження речових доказів у кримінальному провадженні №0001170 від 20 серпня 2019 року, за підозрою ОСОБА_8 за частиною першою статті 255, частиною п`ятою статті 191, частиною третьою статті 27, частиною третьою статті 209 КК України, за підозрою ОСОБА_9 за частиною першою статті 255 частиною п`ятою статті 191 КК України, за підозрою ОСОБА_10 за частиною першою статті 255, частиною п`ятою статті 27, частиною п`ятою статті 191, частиною третьою статті 209 КК України, за підозрою ОСОБА_11 за частиною першою статті 255, частиною п`ятою статті 27, частиною п`ятою статті 191 КК України, а також ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 15, частиною п`ятою статті 191, частиною другою статті 364, частиною другою статті 367, частиною п`ятою статті 191, частиною другою статті 366, частиною третьою статті 191 частинами першою, другою статті 255, частиною третьою статті 240, частиною третьою статті 209 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03 червня 2025 року клопотання прокурора другого відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про арешт майна та визначення порядку збереження речових доказів - задоволено.

Накладено у кримінальному провадженні №0001170 арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування нерухомим майном, власником якого є Федерації професійних спілок України (), а саме на:

- об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 000, який розташований за адресою: м. Київ, Незалежності майдан, будинок 2;

- об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 000, який розташований за адресою: м. Київ, Алея Героїв Небесної Сотні (колишня назва - вулиця Інститутська), будинок 1.

Заборонено державним реєстраторам та органам державної реєстрації прав (у тому числі, але не виключно Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській міській, районним у місті Києві державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора, окрім, як за відповідним зверненням Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (ідентифікаційний код 41037901) та уповноважених ним осіб, вчиняти реєстраційні дії стосовно нерухомого майна власником якого є Федерації професійних спілок України (), а саме щодо:

- об`єкта нерухомого майна за реєстраційним номером 000, який розташований за адресою: м. Київ, Незалежності майдан, будинок 2;

- об`єкта нерухомого майна за реєстраційним номером 000, який розташований за адресою: м. Київ, Алея Героїв Небесної Сотні (колишня назва - вулиця Інститутська), будинок 1.

Передано в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (), у порядку та на умовах, визначеними статтями 19, 21, 24 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» майно власником якого є Федерації професійних спілок України (), а саме:

- об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 000, який розташований за адресою: м. Київ, Незалежності майдан, будинок 2;

- об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 000, який розташований за адресою: м. Київ, Алея Героїв Небесної Сотні (колишня назва - вулиця Інститутська), будинок 1.

З таким висновком слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно статей 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до частини п`ятої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно частини третьої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За змістом частини десятої статті 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно абзацу 7 частини шостої статті 100 КПК України речові докази вартістю понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження, передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості, а речові докази, зазначені в абзаці першому цієї частини, такої самої вартості - для їх реалізації з урахуванням особливостей, визначених законом.

Відповідно до частини сьомої статті 100 КПК України у випадках, передбачених пунктами 2, 4 та абзацом сьомим частини шостої цієї статті, слідчий за погодженням із прокурором або прокурор звертається з відповідним клопотанням до слідчого судді місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до слідчого судді Вищого антикорупційного суду, або до суду під час судового провадження, яке розглядається згідно із статтями 171-173 цього Кодексу. Прокурор у випадку, передбаченому абзацом сьомим частини шостої цієї статті, не пізніше наступного робочого дня з моменту постановлення ухвали слідчого судді, суду надсилає копію цієї ухвали Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, із зверненням щодо прийняття активів, а також вживає невідкладних заходів щодо передачі цих активів Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Частиною першою статті 2 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» (далі - Закону) передбачено, що Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (далі - Національне агентство), є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері виявлення та розшуку активів, на які може бути накладено арешт у кримінальному провадженні чи у справі про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави, та/або з управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні чи у справі про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави або які конфісковано у кримінальному провадженні чи стягнено за рішенням суду в дохід держави внаслідок визнання їх необґрунтованими.

У пункті 4 частини першої статті 9 Закону зазначається, що на Національне агентство покладено функцію з організація здійснення заходів, пов`язаних з проведенням оцінки, веденням обліку та управлінням активами.

Частиною першою статті 21 Закону встановлено, що управління рухомим та нерухомим майном, цінними паперами, майновими та іншими правами здійснюється Національним агентством шляхом реалізації відповідних активів або передачі їх в управління.

Відповідно до частини третьої статті 21 Закону, Управління активами, зазначеними у частині першій цієї статті, здійснюється на умовах ефективності, а також збереження (за можливості - збільшення) їх економічної вартості. Управитель має право на плату (винагороду), а також на відшкодування необхідних витрат, зроблених ним у зв`язку з управлінням активами, що відраховуються безпосередньо з доходів від використання прийнятих в управління активів. Управитель не має права відчужувати активи, прийняті ним в управління.

За змістом частини першої статті 19 Закону, Національне агентство здійснює управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, у тому числі як захід забезпечення позову - лише щодо позову, пред`явленого в інтересах держави, із встановленням заборони розпоряджатися та/або користуватися такими активами, а також у позовному провадженні у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави із встановленням заборони користуватися такими активами, сума або вартість яких перевищує 200 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня відповідного року. Зазначені активи приймаються в управління на підставі ухвали слідчого судді, суду чи згоди власника активів, копії яких надсилаються Національному агентству не пізніше наступного робочого дня після їх винесення (надання) з відповідним зверненням прокурора.

Згідно з частиною другою статті 19 Закону, у разі прийняття в управління активів, які чи права на які та їх обтяження підлягають державній реєстрації, Національне агентство надсилає того самого дня інформацію про накладення арешту на активи органам, що ведуть державні реєстри таких активів, прав на них або їх обтяжень.

Вимогами частини другої статті 21 Закону передбачено, що активи, зазначені у частині першій цієї статті, прийняті Національним агентством в управління, підлягають оцінці, яка здійснюється визначеними за результатами конкурсу суб`єктами оціночної діяльності, та передачі в управління визначеним за результатами конкурсу юридичним особам або фізичним особам - підприємцям у порядку, встановленому законодавством про державні (публічні) закупівлі. Управління активами здійснюється на підставі договору, укладеного відповідно до глави 70 Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Як установлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог статей 131-132, 170-173 КПК України, задовольнив клопотання прокурора про накладення арешту на майно із забороною відчуження, розпорядження та користування нерухомим майном, власником якого є Федерації професійних спілок України (), а саме на: об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 000, який розташований за адресою: м. Київ, Незалежності майдан, будинок 2; об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 000, який розташований за адресою: м. Київ, Алея Героїв Небесної Сотні (колишня назва - вулиця Інститутська), будинок 1, із забороною державним реєстраторам та органам державної реєстрації прав та уповноважених ним осіб, вчиняти реєстраційні дії стосовно вказаного нерухомого майна, а також з передачею цього майна в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, з тих підстав, що вказане нерухоме майно у встановленому законом порядку визнано речовим доказом у межах кримінального провадження №0001170 від 20 серпня 2019 року, та відповідає критеріям, передбаченим статтею 98 КПК України, а також з метою всебічного, повного й неупередженого розслідування, встановлення всіх обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, а також з метою збереження речових доказів.

Також слідчим суддею правильно встановлено, що прокурором у клопотанні наведено вагомі доводи, які свідчать, що вказані об`єкти нерухомості мають відношення до кримінального провадження та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні вказаного майна до встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке прокурор просив накласти арешт, і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів уважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вищевказані об`єкти нерухомого майна, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що незастосування арешту даного майна може призвести до його пошкодження, псування, знищення чи відчуження.

Таким чином, колегія суддів уважає, що слідчий суддя обґрунтовано наклав арешт на об`єкти нерухомого майна, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до втрати доказів у провадженні і таким чином позбавить реалізацію мети досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбаченого частиною першою статті 170 КПК України.

Колегія суддів звертає увагу, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, достатності та взаємозв`язку, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, чи існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, яка може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до змісту статті 368 КПК України питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, правильності кваліфікації дій та винуватості особи в його вчиненні, а також оцінка належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

Таким чином, посилання адвоката на те, що право власності Федерації професійних спілок України на нежитловий будинок-адміністративну будівлю, яка розташована у м. Києві за адресою: Незалежності Майдан №2, літера А, є правомірним, а правовстановлюючі документи ніким не скасовані; 21 травня 2025 року, коли було скасовано ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03 квітня 2023 року у справі №757/12536/23-к, на підставі якої було проведено конкурс по відбору управителя Будинком профспілок, мала би припинитись і дія укладеного договору управління активами (майном) від 21 квітня 2025 року, укладеного між АРМА та Консорціум «УК «КАМпарітет», однак 05 червня 2025 року Консорціум «УК «КАМпарітет» спільно із заступником голови АРМА ОСОБА_12 увірвались до Будинку профспілок з ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03 червня 2025 року про накладення арешту на Будинок профспілок та будівлю Міжнародного центру культури і мистецтв профспілок України; об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 000, який розташований за адресою: м. Київ, вул. Інститутська, буд. 1, Міжнародний центр культури і мистецтв профспілок України, на яке було накладено арешт, ніколи не перебувало у державній власності, що підтверджується відсутністю державної реєстрації такого права, що відповідно до статті 334 ЦК України є підставою для їх набуття відповідно до закону; орган досудового розслідування самостійно, без скасування правових підстав набуття Федерацією професійних спілок України прав власності на майнові об`єкти, встановив обставини незаконного його вибуття з державної власності, не заслуговують на увагу суду з огляду на те, що питання законності набуття права власності на об`єкти нерухомого майна підлягає встановленню і перевірці у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Перевірка наведених апелянтом обставин, збір доказів на їх підтвердження або спростування і є метою проведення подальшого досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001170 від 20 серпня 2019року.

Посилання скаржника на те, що при накладенні арешту на майно із забороною відчуження, розпорядження, користування та задоволення вимоги про передачу арештованого нерухомого майна в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, не було враховано наявність права господарського відання у третіх осіб, який не є стороною кримінального провадження, та не було обґрунтовано необхідність такого неспівмірного втручання, а також що ні право господарського відання, ні право користування Підприємства «Господарське управління Федерації профспілок України» та Підприємства Федерації професійних спілок України «Міжнародний центр культури і мистецтв профспілок України» не обмежувались оскаржуваною ухвалою слідчого судді, оскільки вказані суб`єкти господарювання не є сторонами кримінального провадження , не є підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки з огляду на положення КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Доводи апелянта, що фактично арештоване майно, яке перебуває на праві господарського відання в інших юридичних осіб, не відповідає критеріям для передачі його в управління, є безпідставними, оскільки встановлені прокурором фактичні обставини кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні містять сукупність підстав та розумних підозр уважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого висновку, що вказане нерухоме майно відповідає критеріям, передбаченим статтею 98 КПК України, арешт накладається з метою всебічного, повного й неупередженого розслідування, встановлення всіх обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, що згідно частини третьої статті 173 КПК України дає підстави для його арешту як речового доказу з метою збереження.

Аргументи скаржника про те, що оскаржуваною ухвалою заборонено розпорядження та користування нерухомим майном Федерації професійних спілок України для невизначеного кола осіб, що суперечить принципам розумності та співрозмірності обмеження права власності при накладенні арешту у межах досудового розслідування кримінального провадження, що обмежує право Федерації професійних спілок України на мирне володіння своїм майном та є прямим втручанням у діяльність профспілкових організацій в Україні, оскільки один з арештованих об`єктів, що знаходиться на Майдані Незалежності, 2 у місті Києві, є адміністративною будівлею, яка використовується для здійснення статутної діяльності апарату Федерації професійних спілок України, багатьох всеукраїнських профспілкових та правозахисних організацій, не є достатньою підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження та матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів.

Сукупність долучених до клопотання прокурора матеріалів та викладені у клопотанні обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах Федерації незалежних профспілок України, колегією суддів не встановлено.

Інші зазначені в апеляційні скарзі доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Колегією судів не встановлено порушень слідчим суддею положень статей 170, 172-173 КПК України.

Ухвала слідчого судді відповідає вимогам частини п`ятої статті 173, статті 372 КПК України та містить у собі підстави та мотиви прийнятого рішення.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись статтями 170, 171, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 в інтересах власника майна Федерації професійних спілок України- залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03 червня 2025 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4