Справа №522/1355/25
Провадження № 1-кп/522/1293/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Одесі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001183 від 09.08.2024 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, який має на своєму утриманні малолітню дитину, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 на момент вчинення кримінального правопорушення, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 02.04.2025р., Братським районним судом Миколаївської області за ч.5 ст.407 КК України до 5 років позбавлення волі.

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участі учасників кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

суд -

ВСТАНОВИВ:

Фактичні обставини, встановлені судом під час розгляду справи.

ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем призваним під час мобілізації та проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , на посаді кулеметника стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 16, 37, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 14 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, 01 серпня 2024 року, приблизно о 10 годині 40 хвилин, в умовах воєнного стану, переслідуючи злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи біля магазину«Зручно маркет», який розташований за адресою: м. Одеса, Італійський бульвар, 15А, де знаходився велосипед фірми «Mongoose», чорного кольору зі смужками зеленого кольору, який належить ОСОБА_7 , та діючи з корисливих мотивів, умисно, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переконавшись, що його дії залишаться непоміченими для оточуючих, таємно викрав велосипед фірми «Mongoose», чорного кольору зі смужками зеленого кольору, після чого залишив місце вчинення злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 7000 гривень.

Оцінка суду щодо кваліфікації досудовим слідством вищенаведених дій обвинуваченого.

Досудовим слідством дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану.

Суд вважає, що дії ОСОБА_3 кваліфіковано вірно.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку (ч. 3 ст. 349 КПК України).

Так, обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення встановлені судом шляхом дослідження доказів, обсяг яких був визначений відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК, з огляду на наступне.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю, та підтвердив вищевикладені обставини вчинення злочину, а саме обставини таємного викрадення велосипеда, який належить потерпілому ОСОБА_7 , вартість якого не оспорює. У скоєному щиро покаявся просив не карати його суворо, оскільки зробив для себе належні висновки.

Крім того, обвинувачений заявив про те, що він з доказами, добутими органами досудового слідства в підтвердження його провини згоден, їх не оспорює і просить суд в судовому засіданні їх не досліджувати.

Потерпілий ОСОБА_7 , який був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Вимог майнового характеру до обвинуваченого ОСОБА_7 він не має, у зв`язку з відшкодуванням йому завданої матеріальної шкоди та просив суд призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Оскільки ОСОБА_3 визнав свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України, фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорювались, суд визнав недоцільним дослідження усіх доказів та розглянув справу відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 правильно розуміє зміст обставин, передбачених ч. 3 ст. 349 КПК України, сумнівів у добровільності його позиції немає, останньому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Мотиви суду.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчинені ним кримінального правопорушення та, діючи згідно ст. 337 КПК лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до вищевказаного обвинувального акту, кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 185 КК України за кваліфікуючою ознакою - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Відповідно до положень ст. ст. 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого, особу обвинуваченого, обставини які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлені.

У відповідності до вимог Закону України про кримінальну відповідальність, покарання має на меті не тільки кару, а повинне забезпечити перевиховання обвинуваченого, задля недопущення повторення протиправної поведінки з його сторони. Покарання повинно бути справедливим.

Відповідно практики Верховного Суду (постанова ВС від 09.10.2018 у справі №756/4830/17-к), згідно якої визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснено, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до правової позиції щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України у Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину: категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання мас перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

При призначенні покарання ОСОБА_3 , суд, відповідно до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, обставини, що обтяжують та пом`якшують його покарання, данні про особу обвинуваченого, який визнає свою вину в повному обсязі та щиро кається, є військовослужбовцем, не одружений, має постійне місце мешкання, де позитивно характеризується, має на своєму утриманні малолітню дитину, відшкодував потерпілому завдану матеріальну шкоду, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше притягувався до кримінальної відповідальності на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив тобто не піддався заходам перевиховання, та знову вчинив злочин, що свідчить про його свідоме нехтування правилами встановленими в суспільстві, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_3 можливе лише в умовах його ізоляції від суспільства на певний строк, оскільки саме таке покарання у виді позбавлення волі, на думку суду є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

В той же час, вироком Братського районного суду Миколаївської області від 02.04.2025 року ОСОБА_3 засуджено за ч.5 ст.407 КК України до 5 років позбавлення волі.

У зв`язку з тим, що після постановлення вироку було встановлено, що ОСОБА_3 винен у скоєнні зазначеного вище злочину, яке він скоїв до винесення вироку, то остаточне покарання має бути призначене в силу ч. 4 ст. 70 КК України.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Питання про речові докази вирішуються судом відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Відомості щодо наявності у матеріалах кримінального провадження №0001183 судових витрат у суду відсутні.

Крім того, судом встановлено, що 14.01.2025р., в рамках вказаного кримінального провадження ОСОБА_3 було затримано та ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 15.01.2025р. останньому було обрано запобіжний захід у виді тримання під варто, строк дії якого було продовжено до 27.06.2025р., у зв`язку з чим обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишити у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст. ст. 72, 100, 367-368, 370-371, 373-376, 395, 532, 615 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за вироком Братського районного суду Миколаївської області від 02.04.2025р. більш суворим покаранням, призначеним за цим вироком, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 обраховувати з моменту набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, в строк відбуття покарання ОСОБА_3 зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 14.01.2025 року по день набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили обвинуваченому ОСОБА_3 залишити у вигляді тримання під вартою.

Речові докази, після набрання вироку законної сили, а саме:

- оптичний диск формату DVD-R в корпусі білого кольору з відеозаписами, залишити в матеріалах кримінального провадження №0001183.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси в Одеський апеляційний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: