провадження № 1-кс/753/1970/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2025 р. слідчий суддя дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого слідчого відділу Дарницького УП ГУНП у м.Києві від 30 червня 2025 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0001434 відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 30 квітня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.197-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

09 липня 2025 року до суду надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого слідчого відділу Дарницького УП ГУНП у м. Києві від 30 червня 2025 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0001434 відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 30 квітня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.197-1 КК України.

В обґрунтування скарги скаржник зазначає, що в провадженні СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0001434 відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 30 квітня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.197-1 КК України на підставі заяви ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення за фактом самовільного зайняття іншими особами земельної ділянки по АДРЕСА_1 , яка у 2018 році йому, як учаснику бойових дій, була виділена на підставі рішення Київської міської ради № 547/4611 від 24.04.2018 року.

03 червня 2025 до СВ Дарницького УП ГУНП у м.Києві надійшла заява ОСОБА_3 про залучення (визнання) його в якості потерпілого.

30 червня 2025 року постановою слідчого слідчого відділу Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 було відмовлено у задоволенні вказаного клопотанняз тих підстав, що відсутні будь-які об`єктивні дані, які б вказували на те, що заявнику кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, яку заявник вважає незаконною, необґрунтованою, а тому такою, що підлягає скасуванню.

Особа, яка подала скаргу, в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду скарги повідомлений належним чином, й у прохальній частині скарги просив провести розгляд справи у його відсутність, вимоги підтримує та просить скаргу задовольнити.

Слідчий суддя вважає, що неявка скаржника не перешкоджає розгляду скарги, що узгоджується із положення ст.306 КПК України.

Положення вказаної норми передбачає участь в судовому засіданні автора скарги, проте механізму забезпечення явки такої особи, якщо вона з певних причин не прибула, кримінальний процесуальний закон не встановлює, й дії слідчого судді в цьому разі не регламентує, відтак слідчий суддя визнав за можливий розгляд поданого колотання без його автора,зважаючи на його клопотання про судовий розгляд скарги за його відсутності.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст.26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Частиною 3 статті 306 КПК України передбачено, що відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.

За правилами ч.4 ст.107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні заявником, потерпілим, його представником чи законним представником може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Так, слідчий суддя встановив, що в провадженні СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві перебуває кримінальне провадження відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 30 квітня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.197-1 КК України.

03 червня 2024 до СВ Дарницького УП ГУНП у м.Києві надійшла заява ОСОБА_3 про залучення (визнання) його в якості потерпілого.

30 червня 2025 року постановою слідчого слідчого відділу Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 відмовлено у задоволенні вказаної заяви.

Відповідно до положень статті 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.5 ст.55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Потерпілим у кримінальному провадженні може бути, зокрема, фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди (ч. 1 ст. 55 КПК). Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 2 ст. 55 КПК).

Водночас слідчий, прокурор має право відмовити особі у визнанні її потерпілим. Зокрема, така відмова (у формі постанови) є обґрунтованою за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди (ч. 5 ст. 55 КПК).

Так, відмовляючи ОСОБА_3 у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні № 0001434 відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 30 квітня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.197-1 КК України, слідчий виходив з того, що в ході проведення досудового розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні не встановлено завдання майнової шкоди ОСОБА_3 .

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 110, ч. 2 ст. 220 КПК України, постанова, крім змісту обставин, які є підставами для її прийняття, має містити мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

Разом із цим, на переконання слідчого судді, оскаржувана постанова слідчого є необґрунтованою, не узгоджується з положеннями кримінального процесуального закону України, які регулюють правовий статус потерпілого у кримінальному провадженні та визначають, з якого часу особа набуває права й обов`язки потерпілого, а також не містить жодного посилання на конкретні обставини, що послугували достатньою підставою для висновку про недоведеність факту заподіяння ОСОБА_3 якої-небудь шкоди, передбаченої ст.55 КПК України, кримінальним правопорушенням, за фактом вчинення якого здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0001434 відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 30 квітня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.197-1 КК України.

Слідвичй суддя враховує, що кримінальне провадження № 0001434 відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 30 квітня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.197-1 КК України, розпочато саме на підставі заяви ОСОБА_3 про вчинення злочину за фактом самовільного зайняття іншими особами земельної ділянки по вул.Завалбьна, 14-А в м.Києві, яка у 2018 році йому, як учаснику бойових дій, було виділено на підстааві рішення Київської міської ради № 547/4611 від 24.04.2018 року.

Аналогічна позиція викладена й у рішеннях Європейського суду з прав людини, винесених у справах «Шевченко проти України» (заява № 32478/02) та «Трубніков проти Росії» (скарга № 49790/99), практика якого згідно зі ст. 9 КПК України є обов`язковою для застосування під час здійснення кримінального провадження, зокрема виключення заявника з провадження шляхом ненадання йому статусу жертви суперечить звичайній практиці відповідно до національного законодавства та є неприйнятним, оскільки таким чином він позбавляється можливості приймати участь у ході розслідування.

За таких обставин, слідчий суддя вважає за необхідне задовольнити скаргу ОСОБА_3 на постанову постанову слідчого слідчого відділу Дарницького УП ГУНП у м. Києві від 30 червня 2025 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0001434 відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 30 квітня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.197-1 КК України.

Водночас, вимога ОСОБА_3 щодо визнання його потерпілим у кримінальному провадженні, задоволенню не підлягає, оскільки вирішення якої вимоги не віднесено до компетенції слідчого судді, адже визнання особи потерпілою у кримінальному провадженні є прерогативою виключно органу досудового розслідування та процесуального керівника досудового розслідування. На слідчого суддю пунктом 18 частини першої статті 3 КПК України покладено обов`язок судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, в тому числі шляхом перегляду на відповідність закону дій, рішень та бездіяльності працівників правоохоронних органів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.9, 22, 26, 91, 92, 110, 284, 303, 306, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ :

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого слідчого відділу Дарницького УП ГУНП у м. Києві від 30 червня 2025 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0001434 відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 30 квітня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.197-1 КК України, - задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого слідчого відділу Дарницького УП ГУНП у м. Києві від 30 червня 2025 року про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0001434 відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 30 квітня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.197-1 КК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає, однак проти неї можуть бути подані заперечення під час підготовчого провадження у суді.

Слідчий судя: