Номер провадження 1-в/754/302/25
У Х В А Л А

25 серпня 2025 року Деснянський районний суд м.Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши подання командира військової частини НОМЕР_1 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Косолари Тетрицкаройського району Республіки Грузія, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 ,

про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком,

УСТАНОВИВ :

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 23.04.2024 р. ОСОБА_3 засуджено за ч.4 ст. 185 КК України на 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки.

15.08.2025 р. до суду надійшло подання командира військової частини НОМЕР_1 про направлення ОСОБА_3 , звільненого від покарання з випробуванням, для відбування покарання, призначеного вироком.

Подання мотивовано тим, що вирок суду відносно ОСОБА_3 набрав законної сили 24.05.2024 року. Відповідно до ч.4 ст.76 КК України, нагляд за військовослужбовцем ОСОБА_3 у період дії іспитового строку покладено на командира військової частини за місцем служби. Проте, 07.06.2025 р. військовослужбовець ОСОБА_3 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 .

11.07.2025 р. командуванням ВЧ НОМЕР_2 на поштову адресу солдата ОСОБА_3 надсилалось попередження за № 4670 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання, однак військовослужбовець ОСОБА_3 відповідь на вказане повідомлення не надіслав, пояснень не надав.

Вказані дії, на думку командира, свідчать про умисел на ухилення від відбування покарання, призначеного судом.

Прокурор та засуджений в судове засідання не з"явилися, причини неявки не повідомили.

Особа, що подала клопотання, - командир військової частини, подав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Дослідивши подання та матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного.

Відповідно до п. 8 ч. 1ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 166 Кримінально-виконавчого кодексу України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Судом встановлено, що вироком Деснянського районного суду м. Києва від 23.04.2024 року ОСОБА_3 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України на 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки.

Відповідно до наказу № 223 від 03.06.2025 р. ОСОБА_3 прийнятий на облік у військову частину НОМЕР_1 як військовослужбовець, засуджений до покарання з випробуванням.

У подальшому, згідно викладених у поданні відомостей, 07.06.2025 року військовослужбовець ОСОБА_3 самовільно залишив місце служби - розташування військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до п.8 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

Статтею 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений.

Згідно з ч. 2 ст. 78 КК України якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Відповідно до ч. 4 ст. 76 КК України та ч. 1 ст. 163 КВК України нагляд за поведінкою осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, протягом іспитового строку здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання засудженого, а стосовно військовослужбовців - командирами військових частин.

Звертаючись до суду з поданням про скасування звільнення від відбування покарання і направленням звільненого з випробуванням для відбування призначеного покарання, командир військової частини як на підставу такого скасування посилається на самовільне залишення ОСОБА_3 військової частини, проте, даних про внесення до ЄРДР відомостей за даним фактом, тобто, вчинення ОСОБА_3 у період відбування іспитового строку за вироком суду кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, суду не надано.

Крім того, матеріали подання не містять даних про отримання ОСОБА_3 попередження за № 4670 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Також, відповідно до копії витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 №227 від 15.08.2025 р., військовослужбовця за призовом під час мобілізації солдат ОСОБА_3 , курсант 1 навчальної роти 1 навчального батальйону, вважається таким, що з 14.08.2025 р. повернувся після самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 .

Згідно статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Відповідно до ч.3 ст.166 КВК України у разі відмови суду задовольнити подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням повторне направлення до суду такого подання здійснюється у порядку, визначеному цією статтею, із зазначенням додаткових обставин, які свідчать про обґрунтованість такого скасування.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що подання командира військової частини НОМЕР_1 про скасування звільнення від відбування покарання і направленням звільненого з випробуванням для відбування призначеного покарання відносно ОСОБА_3 не узгоджується зі ст. 166 КВК України, ст. 537 КПК України, а тому задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 166 КВК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Відмовити у задоволенні подання командира військової частини НОМЕР_1 про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, засудженого вироком Деснянського районного суду м.Києва 23.04.2024 р. за ч.4 ст. 185 КК України на 5 років позбавлення волі ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена прокурором або засудженим протягом семи днів з моменту її проголошення до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва.

Головуючий -