Справа № 758/9752/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/4957/2025 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 09 липня 2025 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Подільського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження № 0000529 від 02.06.2020 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст.366, ч. 5 ст.191 КК України.

Під час судового засідання прокурор заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , мотивуючи його тим, що на даний час наявні ризики передбачені пунктами 1, 2, 3, 5 ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_8 обвинувачується у тому числі у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, а тому наявні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_8 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей та документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення , може незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином. А відтак, застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не забезпечать запобігання існуючим у кримінальному провадженні ризикам.

Ухвалою суду клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 задоволено частково та продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, до 06 вересня 2025 року включно із визначенням застави у розмірі 6000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 18 168 000 гривень.

Суд, обґрунтовуючи доцільність перебування обвинуваченого під вартою, визнав доведеним, що ризики, передбачені п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, продовжують існувати, оскільки обвинувачений може переховуватися від суду, чинити вплив на свідків у даному кримінальному провадженні, тобто обставини, які у тому числі слугували підставою для обрання обвинуваченому саме такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою на даний час не відпали, тяжкість кримінального правопорушення, розмір неправомірної вигоди, отриманої обвинуваченим внаслідок вчинених кримінальних правопорушень, та їх характер .

Також суд встановив, що розмір альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, визначений ОСОБА_8 раніше при застосуванні йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, гарантуватиме у разі її внесення виконання покладених на обвинуваченого обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 09 липня 2025 та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В обґрунтування апеляційній скарзі захисник зазначає, що рішення суду першої інстанції є необгрунтованим, оскільки прокурор обґрунтовував своє клопотання про продовження запобіжного заходу припущеннями про наявність можливих ризиків, а суддя в свою чергу констатував наявність ризиків без належного обгрунтування та посилання на конкретні докази, які це підтверджують.

Також у своїй апеляційній скарзі захисник вказує на те, що ризик переховування від суду є недоведеним, так як ґрунтується на припущеннях, щодо ризику незаконного впливу на учасників кримінального провадження, то він є абстрактним, а аналіз обвинувального акту свідчить про те, що органом досудового розслідування здійснювалось однобічне розслідування, яке направлено на фабрикування доказів з метою незаконного притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності.

Щодо визначення розміру застави захисник зауважив, що суддею не дотримано принципу пропорційності та недопущення покладення на обвинуваченого надмірного фінансового тягаря.

Прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 подано заперечення на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в яких він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до вимог ч.4 ст.422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Про розгляд апеляційної скарги обвинувачений повідомлений, клопотань про розгляд апеляційної скарги за його участю до суду не надходило.

Заслухавши доповідь судді, захисника, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом ч.3 ст.331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

У відповідності до ст.199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

Суд, розглядаючи питання доцільності перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, фактично дійшов висновку про наявність підстав для продовження строку тримання його під вартою у зв`язку з продовженням існування ризиків, передбачених п.п. 1,3 ч.1 ст.177 КПК України.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , оскільки продовжують існувати обставини, які виправдовують подальше обмеження права останнього перебувати на волі.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду про доцільність подальшого перебування під вартою ОСОБА_8 на час судового розгляду.

Як випливає із змісту судового рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд врахував обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За таких обставин, колегія суддів, приймаючи до уваги також дані про обвинуваченого у сукупності з іншими наведеними вище даними, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть на даному етапі розгляду кримінального провадження забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України.

Рішення суду першої інстанції не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Посилання захисника на недоведеність прокурором заявлених ризиків не знайшло свого підтвердження, оскільки клопотання прокурора містить відповідні відомості щодо існування заявлених ризиків з посиланням на відповідні аргументи, судом було перевірено наявність ризиків та доводам прокурора надано належну оцінку.

Інших переконливих доводів, які б ставили під сумнів правильність висновків судді про доцільність подальшого перебування під вартою ОСОБА_8 , апеляційна скарга не містить.

Відтак, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, дію якого продовжено судом першої інстанції, має забезпечити виконання обвинуваченого ОСОБА_8 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні на даній стадії судового розгляду.

Також колегія суддів не вбачає підстав вважати, що визначений судом як виключний випадок у межах ч.5 ст.182 КПК України розмір альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, що становить 6000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, є завідомо непомірним для обвинуваченого.

Твердження апеляційної скарги про порушення судом презумпції невинуватості ОСОБА_8 не свідчать про необхідність обрання йому менш суворого запобіжного заходу або зменшення розміру альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Порушень норм кримінального процесуального законодавства та міжнародного законодавства, які б могли слугувати безумовними підставами для скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин ухвала суду є законною.

Керуючись ст.ст.404,405,407,419, 422-1 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 09 липня 2025 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 - без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Суддя: Суддя: