УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 серпня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000458 від 14.12.2021 року за апеляційною скаргою заступника керівника Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 , на вирок Миколаївського районного суду Миколаївської області від 7 травня 2025 року, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Трихати Миколаївського району Миколаївської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого

-обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

обвинувачений ОСОБА_6

захисник ОСОБА_8

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду змінити в частині призначення покарання з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.1 ст.162 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.

На підставі п.2 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України звільнити ОСОБА_6 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Виключити посилання суду на застосування положень ч.4 ст.70 КК України та про початок строку відбуття покарання. В іншій частині вирок залишити без змін.

Короткий зміст вироку.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст.162 КК України та призначено йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань, до покарання за цим вироком частково приєднано покарання, призначене за вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 05.10.2023 року та призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 6 (шести) років 1 місяця позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави витрати на проведення: судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/115-22/724-ТВ від 21.01.2022 року 1372 грн 96 коп.; судово-товарознавчої експертизи № 409 від 28.01.2022 року 150 грн 00 коп.; судової трасологічної експертизи № СЕ-19/115-22/1596-ТР від 14.02.2022 року 1202 грн 34 коп.; судової трасологічної експертизи № СЕ-19/115-22/72-ТР від 12.01.2022 року 858 грн 10 коп.; судової трасологічної експертизи № СЕ-19/115-21/17016-ТР від 29.12.2021 року 858 грн 10 коп, а всього 4441 (чотири тисячі чотириста сорок одна) грн 50 коп. Вирішено питання щодо речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи висновків суду стосовно фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини, кваліфікації кримінального правопорушення, вважає вирок суду таким, що підлягає зміні в частині покарання з підстав незастосування закону України про кримінальну відповідальність, який підлягає застосуванню.

Пояснює, що судом визнано доведеним, що кримінальні проступки за оскаржуваним вироком, передбачені ч. 1 ст. 162 КК України, ОСОБА_6 вчинив 13.12.2021 та 15.12.2021. Враховуючи, що на даний час, з часу вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України (останній епізод - 15.12.2021), сплинув строк давності притягнення особи до кримінальної відповідальності, визначений у п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, вирок Миколаївського районного суду Миколаївської області від 07.05.2025 підлягає зміні в частині призначення покарання, зі звільненням ОСОБА_6 від покарання за ч. 1 ст. 162 КК України на підставі положень п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

Досудовим розслідуванням та судовим слідством встановлено, що ОСОБА_6 , будучи раніше судимим 12.10.2021 року Миколаївським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік та маючи не зняту і не погашену в установленому порядку судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, та вчинив новий злочин при наступних обставинах.

Так, 13.12.2021 року, близько 23:00 години, ОСОБА_6 проходив біля багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_3 , де останній побачив, біля першого підїзду, припаркований автомобіль «ВА3-2106», д/н НОМЕР_1 , бежевого кольору, який перебуває у користуванні ОСОБА_9 . В цей час, у ОСОБА_6 виник умисел на незаконне збагачення, шляхом заволодіння матеріальними цінностями, а саме, будь-яким майном, що знаходилось у вище вказаному автомобілі, з метою його подальшого обернення на свою користь. Реалізуючи зазначений протиправний намір, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпечність своїх дій, переслідуючи корисливі мотиви, ОСОБА_6 , скориставшись відсутністю сторонніх осіб, підійшовши до лівих пасажирських дверцят автомобілю «ВАЗ-2106», д/н НОМЕР_1 , натиснув на ручку, якою обладнані дверцята, таким чином застосувавши фізичну силу, відчинив їх та проникнув в середину салону автомобілю, звідки вчинив крадіжку металевої каністри об?ємом 20 л, вартістю 183 гривні 33 копійки та автомобільного колсса «Forward Dinamic 730», вартістю 633 гривні 33 копійки. Заволодівши вищевказаним майном, ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився ним на власний розсуд, завдавши ОСОБА_9 матеріальний збиток на загальну суму 816 гривень 66 копійок. Крім того, 15.12.2021 року, близько 23:00 години, ОСОБА_10 перебував на території гаражного кооперативу «Центр», що розташований по вул.Шкільній в смт.Ольшанське Миколаївського району Миколаївської області. В цей час у ОСОБА_6 виник умисел на незаконне збагачення, шляхом заволодіння

матеріальними цінностями, а саме, будь-яким майном, що знаходилось у гаражному приміщенні № НОМЕР_2 , яке розташоване на території вищевказаного гаражного кооперативу та перебуває у користуванні ОСОБА_11 , з метою його подальшого обернення на свою користь. Реалізуючи зазначений протиправний намір, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпечність своїх дій, переслідуючи корисливі мотиви, ОСОБА_6 , скориставшись відсутністю сторонніх осіб, підійшов до вхідних металевих воріт, що ведуть у середину гаражного приміщення, де за допомогою заздалегідь заготовленого молотку, збив металеву решітку, якою обладнаний вентиляційний отвір, що розташований зверху вхідних воріт, які ведуть до гаражного приміщення.

Після чого, ОСОБА_6 , перелізши через вентиляційний отвір, потрапив у середину гаражного приміщення, звідки вчинив крадіжку грошових коштів у сумі 1000 гривень. У подальшому ОСОБА_6 з викраденими грошовими коштами з місця скоєння злочину зник та розпорядився ними на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 1000 грн.

Дії ОСОБА_6 , кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище та до іншого приміщення.

Зважаючи на спосіб вчинення крадіжки, а саме скоєння їх з проникненням у інше приміщення та сховище, у відповідності до положень ч.3 ст.337 КПК України, суд вважав за необхідне перекваліфікувати дії ОСОБА_6 з ч.3 ст.185 КК України на ч.1 ст.162 КК України, як незаконне проникнення в інше володіння особи.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

До початку апеляційного розгляду даного кримінального провадження, обвинувачений заявив клопотання про його звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України.

Частиною 4 ст. 286 КПК України визначено, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисника, які підтримали клопотання, думку прокурора, який не заперечував проти його задоволення, суд апеляційної інстанції вважає заявлене клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволення з огляду на наступне.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Разом з тим, відповідно до вимог ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом про кримінальну відповідальність.

Положеннями ст.49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 та ст. 106 КК України строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2 ст. 49 КК).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Так, оскаржуваним вироком, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, та призначено йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань, до покарання за цим вироком частково приєднано покарання, призначене за вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 05.10.2023 року та призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 6 (шести) років 1 місяця позбавлення волі.

Судом визнано доведеним, що кримінальні правопорушення за оскаржуваним вироком, передбачені ч. 1 ст. 162 КК України, ОСОБА_6 вчинив 13.12.2021р. та 15.12.2021р.

Відповідно до ч.1 ст. 12 КК України вказані кримінальні правопорушення відноситься до кримінальних проступків, і з дати вчинення вказаного кримінального проступку станом на теперішній час минуло більше, ніж три роки.

Пунктом 2 ч.1ст.49 КК України визначено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Враховуючи, що на даний час, з часу вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України (останній епізод - 15.12.2021), сплинув строк давності притягнення особи до кримінальної відповідальності, визначений у п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, обвинувачений не заперечує проти закриття кримінального провадження із нереабілітуючих підстав.

З огляду на наведене, у даному кримінальному провадженні закінчився строк давності, передбачений п.2 ч.1ст.49 КК України. За такого, на підставі п.2 ч.1 ст. 49 КК України, ОСОБА_6 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 за ч.1 ст. 162 КК України, підлягає закриттю на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України.

Апеляційна скарга заступника керівника Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 , підлягає частковому задоволенню, а вирок Миколаївського районного суду Миколаївської області від 7 травня 2025 року, підлягає скасуванню.

Керуючись ст.376, 404, 405,407, 409, 417, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу заступника керівника Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 , задовольнити частково.

Вирок Миколаївського районного суду Миколаївської області від 7 травня 2025 року, стосовно ОСОБА_6 , - скасувати.

На підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження № 0000458 від 14.12.2021 року за ч.1 ст.162 КК України щодо ОСОБА_6 - закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбаченого п. 2 ч. 1ст. 49 КК України.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді