УХВАЛА

з питань запобіжного заходу

23 липня 2025 рокуСправа № 495/5367/25
Номер провадження 1-кп/495/762/2025

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Білгороді-Дністровському клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу, подані в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000236 від 24 березня 2025 року щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , який на момент вчинення інкримінованого кримінального правопорушення працював на посаді в.о керівника МЦ "Благоустрій" Білгород-Дністровської міської ради, одруженого, має на утриманні неповнолітнього сина 2015 року народження, не депутата, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області перебуває кримінальне провадження , відомості про яке внесено 01.02.2024 до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0000236 від 24 березня 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

18.07.2025 надійшло клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 369-2КК України.

В обґрунтування клопотання прокурором зазначено, що прокурорами Офісу Генерального прокурора підтримується публічне обвинувачення у кримінальному провадженні № 0000236 від 24.03.2025 за обвинуваченям ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

28.05.2025 підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю м. Запоріжжя, Запорізької області, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , громадянину України, раніше не судимому, відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

16.07.2025 ОСОБА_4 вручено обвинувальний акт за обвинуваченням його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Обгрунтованість обвинувачення ОСОБА_4 підтверджується зібраними в ході досудового розслідуваннями доказами у їх сукупності, зокрема:

- протоколами допиту свідка ОСОБА_6 , який надав покази щодо обставин вимагання у нього та отримання неправомірної вигоди ОСОБА_4 за обіцянку здійснити вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, зокрема Управління освіти Білгород-Дністровської міської ради;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , який будучи необізнаним в незаконних та суспільно небезпечних діях ОСОБА_4 , отримав раніше обумовлену ОСОБА_4 неправомірну вигоду в розмірі 11 000 (одинадцять тисяч) доларів США, що відповідно до курсу НБУ складає 458 370 (чотириста п`ятдесят вісім тисяч триста сімдесят) гривень від ОСОБА_6 , яку ОСОБА_4 вимагав у ОСОБА_6 за обіцянку здійснення впливу ОСОБА_4 на прийняття рішення посадовими особами Управління освіти Білгород-Дністровської міської ради в інтересах ТОВ «КАМ-ЕКОРЕМБУД», для передачі її в подальшому ОСОБА_4 ;

- протоколом огляду місця події, а саме відкритої місцевості, що знаходиться неподалік загальноосвітньої школи № 7, за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Південна, 25, в ході якого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , добровільно видав слідчому серед іншого, прозорий целофановий пакет з предметами ззовні схожими на грошові кошти у валюті долар США, загальною кількістю 110 купюр, купюрами по 100 доларів кожна (наступними серійними номерами: KG03415868A (імітаційні в кількості 100 шт.) та HB53928604Q, KL87302197A, KB513483151, KK64547142C, HD67694606A, HE12953840A, KL57118175D, HG76809281B, KL88086028C, HB49114938Q, які скріплені трьома гумовими резинками жовтого кольору, які 28.05.2025 близько 14:40 ОСОБА_6 , виконуючи попередньо обумовлені неправомірні вимоги ОСОБА_4 , передав ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який був необізнаний в незаконних та суспільно небезпечних діях ОСОБА_4 , раніше обумовлену неправомірну вигоду в розмірі 11 000 (одинадцять тисяч) доларів США, що відповідно до курсу НБУ складає 458 370 (чотириста п`ятдесят вісім тисяч триста сімдесят) гривень за обіцянку здійснення впливу на прийняття рішення посадовими особами Управління освіти БілгородДністровської міської ради в інтересах ТОВ «КАМ-ЕКОРЕМБУД», для передачі її в подальшому ОСОБА_4 ;

- протоколами, складеними за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій;

- іншими матеріалами досудового розслідування у їх сукупності.

У даному випадку ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна.

Таким чином, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, інші заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ч. 2 ст. 131 КПК України, а також більш м`які запобіжні заходи, передбачені ч. 1 ст. 176 КПК України, є недостатніми для забезпечення досягнення дієвості цього провадження, а також забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_8 та для запобігання ризикам, зазначеним y ч. 1 ст. 177 КПК України.

Проведеним досудовим розслідуванням у цьому кримінальному провадженні об`єктивно встановлено, що згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України наявна обгрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_4 тяжкого злочину, яку повідомлено на підставі зібраних у ході досудового розслідування достатніх доказів, а також ризики, які виправдовують тримання під вартою ОСОБА_4 .

У подальшому 16.07.2025 ОСОБА_4 вручено обвинувальний акт за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Наявними ризиками в даному кримінальному провадженні, які дають достатні підстави вважати, що відносно ОСОБА_4 неможливо застосувати жоден із більш м`яких запобіжних заходів, як тримання під вартою є:

- згідно з п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може переховуватися від слідства та суду.

ОСОБА_4 вчинив умисний злочини, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими та за вчинення яких передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна.

На думку сторони обвинувачення є достатньо підстав вважати, що перебуваючи на волі, ОСОБА_4 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину, може планувати втечу з метою уникнення кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування та суду, що підтверджується матеріалами досудового розслідування.

згідно з п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України обвинувачений ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.

Перебуваючи на волі, ОСОБА_4 з метою уникнення кримінальної відповідальності для себе, може вчинити дії, направлені на примушення до зміни наданих раніше свідчень допитаними у кримінальному провадженні особами у якості свідків.

Крім того, з матеріалів досудового розслідування вбачається, що ОСОБА_4 підтримує особисті контакти з окремими працівниками правоохоронних органів та органів місцевого самоврядування, що свідчить про наявність у нього потенційної можливості впливати на свідків у кримінальному провадженні, у тому числі через посередництво третіх осіб, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

При встановленні наявності наявності ризику впливу на свідків та потерпілих слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України).

При цьому, суд може обгрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обгрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків, експертів, спеціалістів існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України обвинувачений ОСОБА_4 може вчинити нові кримінальні правопорушення.

Беручи до уваги вказані обставини та особу ОСОБА_4 , у сторони обвинувачення є достатні підстави вважати, що існує ризик того, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Крім того, з урахуванням характеру інкримінованого ОСОБА_4 злочину у сфері корупції, сторона обвинувачення вважає наявними додаткові підстави для висновку про існування ризику вчинення ним інших кримінальних правопорушень.

Так, встановлено, що ОСОБА_4 у щорічних деклараціях за 2021 та 2022 роки, поданих відповідно до вимог Закону України «Про запобігання корупції», зазначив належний йому на праві власності транспортний засіб RENAULT TRAFIC, державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 . Водночас у наступних деклараціях, попри фактичне продовження володіння та користування вказаним транспортним засобом, зазначене майно уже не було задеклароване.

Така поведінка може свідчити про навмисне приховування майнової інформації з метою введення в оману органу фінансового контролю та уникнення встановлення реального обсягу майна.

Ураховуючи, що приховування майна в деклараціях є ознакою протиправної поведінки, яка часто супроводжує корупційні злочини, та з огляду на загальну характеристику особи ОСОБА_4 , стороною обвинувачення обгрунтовано вважається, що існує реальний ризик того, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може продовжити свою протиправну поведінку та вчинити нові кримінальні правопорушення, зокрема у сфері службової або корупційної діяльності.

Підставою застосування ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають підстави вважати, що особа матиме можливість: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вивченням особи обвинуваченого на даний час встановлено, що він працездатний, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали її утриманню під вартою, не страждає. Даних, які б вказували на неможливість застосування до ОСОБА_4 вказаного запобіжного заходу, не встановлено.

Враховуючи викладене, тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , дані про його особу, з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобігання наведеним у клопотанні ризикам, до ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Беручи до уваги наявність вказаних ризиків, сторона обвинувачення приходить до висновку про неможливість запобігти їм шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

З урахуванням того, що діями ОСОБА_4 завдано матеріальної шкоди на суму 458 370 (чотириста п`ятдесят вісім тисяч триста сімдесят) гривень, відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави має визначатися з урахуванням майнового стану особи, а також характеру та обставин вчиненого кримінального правопорушення.

У зв`язку з цим прокурор вважає за необхідне визначити заставу в розмірі 3303 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що станом на 01.01.2025 становить 10 000 000 грн, як суму, здатну забезпечити виконання ОСОБА_4 процесуальних обов`язків та можливість відшкодування завданих збитків.

Застава у розмірі від 20 до 79 прожиткових мінімумів для працездатних осіб у даному випадку не є співмірною з розміром завданої шкоди, ризиками невиконання покладених обов`язків та характером інкримінованого злочину, а відтак не зможе забезпечити досягнення мети запобіжного заходу.

У випадку внесення застави на виконання вимог ст. ст. 183, 194 КПК України існує обгрунтована необхідність у зобов`язанні обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду а також виконувати наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю - для запобігання можливості підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду - для запобігання можливості підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи - для запобігання можливості підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності;

4) утримуватися від спілкування з працівниками Білгород-Дністровської міської ради, ТОВ «КАМ-ЕКОРЕМБУД» та зі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , а також з будь-якою іншою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом - для запобігання можливості підозрюваного незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну для запобігання можливості підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності;

6) носити електронний засіб контролю - для запобігання можливості підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 30.05.2025 (справа № 757/25327/25-к) до підорюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 24.07.2025 включно.

У зв`язку з викладеним, з метою забезпечення виконання обвинуваченою покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігання спробам вчинення наведених у клопотанні дій та для виконання завдань кримінального провадження, просить суд продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого у кримінальному провадженні № 0000236 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 60 днів.

23.07.2025 від адвоката ОСОБА_5 надійшло клопотання про зміну запобіжного заходу, яке обгрунтовується тим, що обвинувачений добровільно з?явився до органу досудового розслідування та був затриманим в порядку статті 615, 208 КПК України. Вказане свідчить про відсутність з боку обвинуваченого наміру ухилятися від органів досудового розслідування, а наразі - суду.

За Характеристикою з місця роботи - Білгород-Дністровської міської ради Одеської області ОСОБА_4 характеризується виключно з позитивної сторони.

Крім того, ОСОБА_4 має міцні соціальні зв?язки: в нього наявна сімія, а саме дружина - ОСОБА_9 та малолітній син ОСОБА_10 , що підтверджено відповідними доказами.

Тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється.

Захисник звертає увагу, що незважаючи на той факт, що покарання за частиною 3 статті 369-2 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна. Проте згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції з прав та інтересів людини зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою (Рішення Європейського суду з прав людини «Яблонський проти Польщі»).

Незважаючи на тяжкість санкцій статті кримінального закону згідно обвинувачення, суд безпосередньо має керуватись нормою прямої дії - ст. 62 Конституції України щодо презумпції невинуватості підсудного.

Матеріальні спроможності обвинуваченого надають можливість проживати самостійно та утримувати себе та членів своєї сім?ї.

Однак, судом під час обрання запобіжного заходу не було враховано, що майновий стан та рівень доходу, довідку про що сторона захисту додає до даного клопотання, не є помірним із розміром застави, яка затверджено слідчим суддею під час обрання запобіжного заходу.

Обвинувачений станом на день розгляду клопотання прокурора до кримінальної відповідальності не притягувався, інших кримінальних проваджень відносно нього в органах досудового розслідування - не існує, не був фігурантом справ про притягнення до адміністративної відповідальності, не схильна до протиправної поведінки.

Кримінальне правопорушення у вчиненні якого підозрюють ОСОБА_4 під час затримання не намагався чинити опір, та не спробувала залишити територію України, не має родичів за кордоном тощо, що може бути побічним свідченням про можливість переховування від правоохоронних органів.

Слідчим не надано будь-яких доводів щодо існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК.

На підставі викладеного просить змінити запобіжний захід ОСОБА_4 з тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишатися за адресою: АДРЕСА_3 .

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання та просив продовжити до обвинуваченого строки запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наголосивши на наявності усіх, перелічених ризиків.

Адвокат ОСОБА_5 підтримав подане ним клопотання, та просив змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні підтримав свого захисника.

Вивчивши матеріли клопотання, заслухавши думку учасників процесу, суд доходить таких висновків.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Також, враховуючи вимоги ч. 3 ст. 199 КПК України, суддя під час розгляду клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою крім обставин, зазначених у статті 194 КПК України, має з`ясувати чи наявні обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, та обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно зі ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжний західу вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: 1) до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цьогоКодексу, буде доведено, що підозрюваний,обвинувачений невиконав обов`язки, покладені на нього при застосуванні іншого, раніше обраного запобіжного заходу, або не виконав у встановленому порядку вимог щодо внесення коштів як застави та надання документа, що цепідтверджує; 2) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину; 3) до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину; 4)до ранішене судимоїособи,яка підозрюєтьсяабо обвинувачуєтьсяу вчиненнізлочину,за якийзаконом передбаченопокарання увиді позбавленняволі настрок понадп`ять років; 5)до ранішесудимої особи,яка підозрюєтьсяабо обвинувачуєтьсяу вчиненнізлочину,за якийзаконом передбаченопокарання увиді позбавленняволі настрок понадтри роки; 6) до особи, яку розшукують компетентні органи іноземної держави за кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким може бути вирішено питання про видачу особи (екстрадицію) такій державі для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку, в порядку і на підставах, передбаченихрозділом ІХцього Кодексу або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ізст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбаченихстаттею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Крім того, суддя враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що наявність підстав для тримання під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, якщо цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Згідно правової позиції викладеної в рішенні ЄСПЛ «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

У рішенні у справі «Баришевський проти України», що було ухвалено 26.02.2015 р. Європейський суд констатував порушення п.3 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , оскільки національні судові органи, приймаючи рішення про продовження строку тримання заявника під вартою, обґрунтували таке рішення за допомогою шаблонних формулювань, не розглядаючи індивідуальне становище заявника.

Таким чином, обґрунтування доцільності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177 178 КПК, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими учасниками судового провадження.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 369-2 КК України.

Щодо наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України і на які вказує прокурор.

Вирішуючи питання наявності ризиків, які дають підстави судді застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суддя не вважає доведеним ризик, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування або суду.

Оцінюючи можливість застосування іншого більш мякого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, суддя зазначає таке.

Частиною 4 ст.194 КПК України передбачено, що вразі, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини 1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини 1 цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш мякий запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обовязки, передбачені частиною 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного слідчим та прокурором обґрунтування клопотання.

При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор довів обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини 1 ст. 194 КПК України, але не довів обставини, передбачені пунктом 3 частини 1 цієї статті, тому доцільно застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

На переконання суду, застосування щодо ОСОБА_4 більш мякого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та для запобігання реалізації ним встановлених ризиків. Ця позиція суду обґрунтовується сукупністю усіх без винятку обставин, наведених раніше у цій ухвалі, в тому числі поведінкою обвинуваченого, яка стосується об`єктивних ознак складу злочину та відношенням до вчиненого.

Тому вирішуючи питання про відмову в задоволенні клопотання прокурора суд враховує вимоги п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно яких обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, при цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а також загальну спрямованість реформи кримінального судочинства на гуманізацію та підвищення гарантій захисту прав особи, згідно з якими тримання особи під вартою має бути винятковим запобіжним заходом.

Отже, прокурором не доведено обставин, які б свідчили про можливість запобігти цим ризикам виключно шляхом застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суддя дійшов висновку про можливість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого, виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти існуючим ризикам. Обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту не порушує права та свободи обвинуваченого, зважаючи на наявні ризики.

Відповідно до положень ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Вказані обставини свідчать про можливість запобігти існуючим ризикам у цьому кримінальному провадженні шляхом застосування до ОСОБА_4 необхідного і достатнього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його фактичного проживання, з покладанням на нього певних додаткових обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 193, 194, 196, 206, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про продовження строків запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовити.

Застосувати до ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, за місцем фактичного проживання обвинуваченого за адресою: АДРЕСА_2 , строком на два місяці, тобто до 22 вересня 2025 року включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України такі обов`язки:

п. 1 прибувати до прокурора, суду за першою вимогою;

п. 2 не відлучатися за межі міста Білгород-Дністровського Одеської області без дозволу прокурора, суду;

п. 3 повідомляти прокурора, суд про зміну свого місця проживання/роботи;

п. 4 утримуватися від спілкування зі свідками, а також будь-якими іншими особами щодо обставин, викладених у обвинувальному акті в кримінальному провадженні від 24.03.2025 за №0000236 (крім своїх захисників, слідчих, прокурорів, суду);

п. 5 здати на зберігання до СВ Білгород-Дністровського РВП ГУ НП в Одеській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

п. 6 носити електронний засіб контролю.

Звільнити ОСОБА_4 з-під варти.

Попередити обвинуваченого ОСОБА_4 про наслідки ухилення від покладених на нього обов`язків, а саме у разі їх недотримання або порушення може бути обраний більш жорсткий запобіжний захід. Роз`яснити обвинуваченому положення ч.5 ст. 181 КПК України, а саме: працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтись до житла цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати засоби контролю.

Копію ухвали направити для виконання до Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора, який здійснює процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №0000236.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та підлягає до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її винесення.

Дата та час оголошення повного тексту ухвали: 25.07.2025 о 15.55.

Суддя ОСОБА_11