ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2025 року Соборний районний суд міста Дніпра

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Соборного районного суду міста Дніпра матеріали кримінального провадження № 201/9166/25 (пр. № 1-кп/201/1140/2025), відомості про яке 09 липня 2025 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000949, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровськ, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, не одруженого, не працевлаштованого, маючого на утриманні малолітню дитину, раніше не судимого відповідно до ст. 89 КК України, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався, в останнє Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 січня 2025 року № 26/2025, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 05 лютого 2025 року № 12404 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» з 05 години 30 хвилин 09 травня 2025 року до 05 години 30 хвилин 06 серпня 2025 року.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України» № 1932-ХII від 06 грудня 1991 року, особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Таким чином, в Україні діє особливий період.

ОСОБА_4 , будучи військовозобов`язаним на особливий період, 21 травня 2025 року, у встановленому законом порядку пройшов медичний огляд військово-лікарською комісією (ВЛК) ІНФОРМАЦІЯ_2 та на підставі наказу МОУ № 402 від 14 серпня 2008 року зі змінами) визнаний придатним до військової служби для подальшого призову по мобілізації до Збройних Сил України.

Після цього, відповідальний виконавець мобілізаційного відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 попередив ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність за ухилення від призову за мобілізацією, довів ОСОБА_4 текст повістки про його явку на 22 травня 2025 року у зв`язку з призовом на військову службу за мобілізацією, відправку у складі команди до військової частини НОМЕР_1 , що зазначено у повістці, яку ОСОБА_4 отримав особисто під підпис.

Лейтенант запасу ОСОБА_4 будучи придатним до військової служби на особливий період, не бажаючи виконувати загальний обов`язок проходити військову службу, покладений на громадян України, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 9 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Указу Президента України № 65/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію», ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», діючи умисно, протиправно, маючи на меті ухилитися від призову за мобілізацією, достовірно знаючи про свій обов`язок щодо призову за мобілізацією та не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, передбачених ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ухилився від призову на військову службу за мобілізацією та проходження військової служби в особливий період, будучи усвідомленим про кримінальну відповідальність за ухилення від призову за мобілізацією, 22 травня 2025 року о 09.00 годині, до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 , що за адресою: АДРЕСА_2 - не прибув, про причини неявки будь-яким зручним йому способом працівників ІНФОРМАЦІЯ_3 не повідомив, а в подальшому продовжив ухилятися від призову на військову службу за мобілізацією.

Таким чином, дії ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виразились вчиненні кримінального к правопорушення передбаченого ст. 336 КК України, а саме ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі та підтвердив фактичні обставини щодо вчиненого ним діяння, викладені у обвинувальному акті.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів.

Таким чином, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особи обвинуваченого ОСОБА_4 , який на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, свою вину визнав у повному обсязі та щиро розкаявся у скоєному, має на утриманні малолітню дитину, при цьому, ці обставини на підставі ст. 66 КК України, суд відносить до таких, що пом`якшують його покарання. Обтяжуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_4 обставин, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді позбавлення волі, однак, зі звільненням останнього від відбування покарання з випробувальним терміном, в порядку передбаченому ст. 75 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії нетяжкого злочину, його конкретним обставинам і наслідкам, даним про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який свою вину визнав у повному обсязі і щиро розкаявся у скоєному, має на утриманні малолітню дитину, а також обставинам, що пом`якшують його покарання і відсутністю таких, що його обтяжують, а отже сукупність яких з вищенаведеними даними, які враховувались при призначенні покарання, свідчить про недоцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, пов`язаного з реальним його відбуттям, при цьому, призначення такого покарання є необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також буде відповідати загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, та принципам справедливості, достатності і співрозмірності.

Долю речових доказів, суд вважає за необхідне вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений, процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на нього обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази копії документів, які відповідно до постанови старшого слідчого СВ ВП № 2 ДРУП № 1 ГУНП України в Дніпропетровській області від 18 липня 2025 року були визнані речовими доказами зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Соборний районний суд міста Дніпра протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1