справа № 619/5308/24
провадження № 1-кп/619/161/25
УХВАЛА

іменем України

21 серпня 2025 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000256 від 10.11.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Унцешти Унгенського району Молдова, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України,

встановив:

У провадженні Дергачівського районного суду Харківської області перебуває кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000256 від 10.11.2023.

В судовому засіданні прокурор Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 подав клопотання про продовження стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з посиланням на ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. В обґрунтування клопотання прокурор посилався на те, що підставою застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, а тому знаходячись на волі, усвідомлюючи тяжкість та можливість отримання реального покарання у вигляді позбавлення волі на значний термін може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, зокрема перетнути кордон України. Також ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження строків стосовно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просив суд змінити запобіжний захід на інший більш м`який запобіжний захід або скасувати. Посилався на відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Зазначав про неправдиві показання свідків.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_4 заперечував проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Просив скасувати запобіжний захід, т.я. всі свідки вже допитані. Ризики, які існували при обранні запобіжного заходу вже не існують.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просив суд змінити запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 на інший більш м`який запобіжний захід. В обґрунтування клопотання посилався на відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення. Вважає справедливим і правильним, буде зміна запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, або визначити мінімальний розмір застави. Також просив врахувати стан злоров`я обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, відсутність судимостей, позитивну характеристику.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 зауважив, що норми КПК України не передбачають автоматичне продовження строків тримання під вартою, без обгрунтування підстав. Прокурором не доведено таких підстав, які б свідчили про необхідність застосування до ОСОБА_6 такого найсуворішого заходу як тримання під вартою.

Заслухавши клопотання прокурора, думку обвинуваченого та його захисників, оцінивши в сукупності всі обставини, в тому числі передбачені п. п. 1-11 ч. 1 ст. 178 КПК України, суд дійшов такого висновку.

Частиною 5 ст. 9 КПК визначено, що кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Прецедентне право Європейської конвенції з прав людини сформулювало підстави, за наявності яких допускається безперервне тримання особи під вартою.

До цих підстав віднесені: наявність ризику, що підозрюваний не з`явиться до суду; вчинить дії, які перешкоджають правосуддю; вчинить інше кримінальне правопорушення; стане причиною громадських заворушень (Tiron v. Romania, § 37; Smirnova v. Russia, § 59; Piruzyan v. Armenia, § 94).

У справі «І.А. проти Франції» ЄСПЛ вказує, що національний суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює ЄСПЛ, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Згідно зі ст. 178 КПК України суд при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний врахувати ризики неправомірної процесуальної поведінки, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого правопорушення, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, наявність у нього родини та утриманців, його репутацію тощо.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинувачених, суд відмічає, що ризиком можна вважати прогнозовану подію, настання якої розглядається як цілком гарантоване.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку обвинувачений, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Таким чином, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

Характер та фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_6 злочину, свідчать про підвищену суспільну небезпеку. ОСОБА_6 хоча і не судимий раніше, має постійне місце проживання, однак обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, тому є достатні підстави вважати, що він з метою ухилення від кримінального покарання може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, чим перешкоджати кримінальному провадженню, тим самим вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обраний запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому, зокрема, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя шляхом ухилення від суду, перешкоджання кримінальному провадженню у інший спосіб.

Наявні перелічені ризики є реальними, такими, що на теперішній час не зменшились та продовжують існувати, що на даний момент, на думку суду, виключає можливість зміни виду запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_6 на більш м`який.

Суд вважає, що підстави для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою не змінилися, стан здоров`я обвинуваченого не перешкоджає його утриманню у місці попереднього ув`язнення, а альтернативні запобіжні заходи не дозволять гарантувати його належну поведінку, тому наявна необхідність у збереженні саме такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження та тієї обставини, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, на думку суду, у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

Отже, на теперішній час ризики, що існували на час обрання запобіжного заходу обвинуваченому, не зменшились, а суспільний інтерес, внаслідок висунутого йому обвинувачення, об`єктивно переважає принцип поваги до особистої свободи.

Враховуючи вищенаведені відомості, суд вважає обґрунтованими та доведеними ризики, передбачені п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, якими прокурор обґрунтовує необхідність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки на момент розгляду клопотання ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи обвинуваченого та обставин кримінального провадження.

Посилання сторони захисту на дані, які характеризують особу обвинуваченого, не може розцінюватись судом, як обставини, які зменшують існування ризиків, оскільки ці обставини існували і на час вчинення кримінального правопорушення у якому він обвинувачується, а тому вони не утворюють жодних моральних запобіжників, які унеможливлюють вчинення дій обвинуваченим, пов`язаних з вищенаведеними ризиками.

Отже, враховуючи всі вищенаведені відомості, у суду не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, якими прокурор обґрунтовував необхідність продовження такого запобіжного заходу, як тримання обвинуваченого під вартою.

Відтак, обрання більш м`якого запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 є неможливим, а тому клопотання обвинуваченого та його захисників про зміну запобіжного заходу на більш м`який задоволенню не підлягає.

З урахуванням наведених обставин, з урахуванням положень ч. 6 ст. 176 КПК України, згідно з якою під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування, зміни запобіжного заходу, та продовжує обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб.

За вказаних підстав, строк тримання обвинуваченого під вартою необхідно продовжити до 18 жовтня 2025 року.

Суд при постановленні даної ухвали, керуючись ч. 3, 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_6 при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою, оскільки останній обвинувачується у вчиненні під час дії воєнного стану кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, проти основ національної безпеки України, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність вчиненого.

На підставі викладеного, керуючись .ст. 177, 197, 199, 331 КПК України, суд -

постановив:

Клопотання прокурора -- задовольнити.

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до 18 жовтня 2025 року (включно) без визначення розміру застави.

Відмовити у задоволенні клопотання обвинуваченого та захисників про зміну запобіжного заходу.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції, а обвинуваченим у той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали.

Повний текст ухвали складено та проголошено 25 серпня 2025 року.

Суддя ОСОБА_1