Номер провадження: 11-кп/813/1663/25
Справа № 499/219/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційнускаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Іванівського районного суду Одеської обл. від 07.04.2025 у к/п №0000119 від 14.02.2025 стосовно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Кошарово-Олександрівка Ульяновського р-ну Кіровоградської обл., громадянина України, із базовою середньою освітою, одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом 1-ої інстанції обставини.

Оскаржуваним вироком суду 1-ої інстанції було затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 26.02.2025 між прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_7 було визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з визначенням іспитового строку тривалістю три роки, та з покладенням на останнього наступних обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1; п.п. 2, 3, 6 ч. 3 ст. 76 КК України:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4) офіційно працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу);

5) вчиняти певні наступні дії:

- прочитати книги: Брама Європи. Історія України від скіфських воєн до незалежності, автор Сергій Плохій ; Тигролови, автор Іван Багряний ; Подолати минуле. Глобальна історія України, автор Ярослав Грицак ;

- щомісячно сплачувати на підтримку Збройних Сил України (Проект ІНФОРМАЦІЯ_8») на спеціальний рахунок (реквізити сплати: Національний банк України; МФО 300001; рахунок НОМЕР_3; ; отримувач: Національний банк України; призначення платежу: допомога ЗСУ для проєкту ІНФОРМАЦІЯ_9) грошові кошти в розмірі 1000 (одна тисяча) грн.

Початок строку відбування призначеного ОСОБА_7 покарання з визначеним іспитовим строком обчислено з моменту проголошення вироку.

Скасовано арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді Березівського райсуду Одеської обл. від 16.01.2025.

На підставі ст.ст. 96-1, 96-2 КК України застосовано спеціальну конфіскацію та конфісковано в дохід держави мобільний телефон марки «Infinix Hot 30 Plaу», модель «Infinix Х6835В», S/M:НОМЕР_4 з сім картою НОМЕР_1 .

Скасовано застосований стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та ОСОБА_7 вирішено негайно звільнити з-під варти в залі судового засідання.

Відповідно до вироку суду, ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України за наступних обставин.

Приблизно в червні 2024 року у ОСОБА_7 , який усвідомлював, що російська федерація здійснює широкомасштабну неспровоковану військову агресію і збройний напад проти України, через що в Україні у встановленому законом порядку введено воєнний стан і оголошено загальну мобілізацію, виник злочинний умисел, спрямований на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, способом поширення серед невизначеного, але значного кола осіб інформації про дати і місце проведення військовослужбовцями районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_2 заходів з оповіщення людських мобілізаційних ресурсів, з метою сприяння ухиленню громадянами України від виконання визначеного Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» обов`язку з`явитися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

На виконання свого злочинного умислу, у невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, але не пізніше 09.06.2024 ОСОБА_7 , будучи зареєстрованим в месенджері (сервісі для обміну голосовими, текстовими повідомленнями і медіафайлами) «Viber» (далі також - месенджер «Viber») під іменем користувача « ОСОБА_12 », прив`язаним до його номера телефону НОМЕР_1 , приєднався до чат-групи у месенджері «Viber», із назвою «ІНФОРМАЦІЯ_11», в якій надалі розповсюджував серед невизначеного, але значного кола осіб, інформацію про дати і місце проведення військовослужбовцями районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_2 заходів з оповіщення людських мобілізаційних ресурсів.

Надалі, ОСОБА_7 діяв умисно, мав умисел на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій і бажав настання шкідливих наслідків щодо зниження обороноздатності України в умовах воєнного стану і збройної агресії російської федерації проти України, загрози її національній безпеці, знаходився в невстановленому в ході досудового розслідування місці, використовував власний мобільний телефон марки «Infinix Hot 30 Play», модель «Infinix X6835B», S/N: НОМЕР_5, приєднаний до мережі Інтернет, був зареєстрованим у месенджері «Viber» під іменем користувача « ОСОБА_12 », авторизованим за його номером телефону НОМЕР_1 , і учасником чат-групи «Viber» із назвою «ІНФОРМАЦІЯ_11», мав права та технічну можливість поширювати публікації у вказаній чат-групі, поширив, способом розповсюдження, в цій групі повідомлення, яке містить інформацію про дату і місце проведення військовослужбовцями районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_2 заходів з оповіщення людських мобілізаційних ресурсів, такого змісту:

- 09.06.2024 о 10:37 год.: «Уехали в сторону Катерины» (інформація про переміщення військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_2 , його територіальних підрозділів ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) для проведення заходів з оповіщення людських мобілізаційних ресурсів у бік с. Катерино-Платонівка Коноплянської сільської громади Березівського району Одеської області);

- 09.06.2024 об 11:13 год.: «Вито в сторону Коноплево», надалі 09.06.2024 об 11:17 год.: «С ново николаевки» (інформація про переміщення військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_2 , його територіальних підрозділів ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) для проведення заходів з оповіщення людських мобілізаційних ресурсів із с. Новомиколаївка Курісовської сільської громади Березівського району Одеської області в бік с. Конопляне Березівського району Одеської області);

- 09.06.2024 об 11:56 год.: «Опять в ново николаевки», «Вито», надалі 09.06.2024 о 12 год.: «Стоят около слипчынковго бывшего дома», надалі 09.06.2024 о 12:02 год. - фотографія мікроавтобуса марки Mercedes Vito, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з чоловіком у військовій формі Збройних Сил України за кермом (інформація про проведення військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_2 , його територіальних підрозділів ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) заходів з оповіщення людських мобілізаційних ресурсів у визначених місцях в с. Новомиколаївка Курісовської сільської громади Березівського району Одеської області);

- 09.06.2024 об 11:56 год.: «Направление Коноплево уехали» (інформація про переміщення військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_2 , його територіальних підрозділів ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) для проведення заходів з оповіщення людських мобілізаційних ресурсів із с. Новомиколаївка Курісовської сільської громади Березівського району Одеської області в бік с. Конопляне Березівського району Одеської області);

- 10.06.2024 о 09:51 год.: «Серый универсал новониколаевка» (інформація про проведення військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_2 , його територіальних підрозділів ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) заходів з оповіщення людських мобілізаційних ресурсів в с. Новомиколаївка Курісовської сільської громади Березівського району Одеської області);

- 10.06.2024 о 09:51 год.: «Уехали в сторону Коноплево с николаевки» (інформація про переміщення військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_2 , його територіальних підрозділів ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) для проведення заходів з оповіщення людських мобілізаційних ресурсів із с. Новомиколаївка Курісовської сільської громади Березівського району Одеської області у бік с. Конопляне Березівського району Одеської області).

Згодом, 10.06.2024 адміністратор чат-групи «ІНФОРМАЦІЯ_11» у месенджері «Viber» з метою конспірації протиправної діяльності, діяв умисно, мав умисел на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій і бажав настання шкідливих наслідків щодо зниження обороноздатності України в умовах воєнного стану і збройної агресії російської федерації проти України, загрози її національній безпеці, з метою конспірації своєї протиправної діяльності, за допомогою вбудованих функцій налаштування чат-груп у месенджері «Viber», змінив назву групи з «ІНФОРМАЦІЯ_11» на - «ІНФОРМАЦІЯ_12».

Розповсюджені обвинуваченим повідомлення із такою інформацією були доступні для загального ознайомлення необмеженого кола осіб, які відвідували відкритий для загального доступу чат-групу із назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 », а також автоматично надійшли як сповіщення всім користувачам (абонентам) месенджера «Viber», учасникам групи «ІНФОРМАЦІЯ_4».

Згідно з листом ІНФОРМАЦІЯ_2 від 17.12.2024 №943/26681, у зазначених обвинуваченим повідомленнях міститься інформація щодо проведення військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_5 заходів з оповіщення людських мобілізаційних ресурсів.

Відповідно до листа ІНФОРМАЦІЯ_2 від 17.12.2024 №943/26681 інформація, яку обвинувачений, розповсюджував у чат-групі « ІНФОРМАЦІЯ_6 » із назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 », ІНФОРМАЦІЯ_7 , його територіальними підрозділами ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) у відкритому доступі не розміщувалася. Завчасне розповсюдження обвинуваченим такої інформації негативно вплинуло на досягнення мети заходів з оповіщення, а саме: сприяло ухиленню громадянами України від виконання визначеного Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» обов`язку з`явитися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік військовозобов`язаних, резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 не погодилась із оскаржуваним вироком, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість в частині визначення обвинуваченому додаткових обов`язків, які вийшли за межі укладеної між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_7 угоди про визнання винуватості, зокрема, поза увагою суду 1-ої інстанції залишилось те, що обвинувачений частково виконав умови взятих на себе за угодою зобов`язань, а саме здійснив добровільний благодійний внесок на підтримку військової частини в розмірі 70 000 грн. та надалі зобов`язався щомісячно перераховувати кошти на потреби ЗСУ та забезпечувати ремонт транспортних засобів на потреби ЗСУ, внаслідок чого визначені судом додаткові умови до укладеної угоди є незаконними, з урахуванням також того факту, що ОСОБА_7 не має постійної роботи, має на утриманні жінку-інваліда та двох дітей.

Посилаючись на викладені обставини, захисник ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати в частині визначення обвинуваченому ОСОБА_7 додаткових обов`язків, не зазначених в угоді про визнання винуватості.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_6 , який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Системний аналіз вироку суду 1-ої інстанції показав, що оскаржуване судове рішення приписам наведеної норми кримінального процесуального закону не відповідає з огляду на наступні обставини.

Вимогами п. 1 ч. 4 ст. 394 КПК України передбачено, що вирок суду 1-ої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 4, 6, 7 ст. 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди.

Згідно із ст. 472 КПК України, у угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, умови застосування спеціальної конфіскації, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

В свою чергу, згідно із ч. 4 ст. 474 КПК України, перед ухваленням рішення про затвердження угоди про визнання винуватості суд під час судового засідання повинен з`ясувати в обвинуваченого, чи цілком він розуміє: 1) що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має право мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; 2) наслідки укладення та затвердження угод, передбачені ст. 473 цього Кодексу; 3) характер кожного обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; 4) вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Водночас, положеннями ч. 7 ст. 474 КПК України встановлений обов`язок суду перевіряти угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону та зазначено, що суд відмовляє у затвердженні угоди про визнання винуватості, якщо, серед іншого, встановлена очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань.

Відповідно до ч.ч. 1 та 3 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Мотивувальна частина вироку на підставі угоди має містити: формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувалася особа; відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання; мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам цього Кодексу та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.

У резолютивній частині вироку на підставі угоди повинно міститися рішення про затвердження угоди із зазначенням її реквізитів, рішення про винуватість особи із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, рішення про призначення узгодженої сторонами міри покарання за кожним з обвинувачень та остаточна міра покарання, а також інші відомості, передбачені ст. 374 цього Кодексу.

Так, оскаржуваним вироком суду було затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 26.02.2025 між обвинуваченим ОСОБА_7 та прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 в присутності захисника ОСОБА_8 (т. 1, а.с. 20-25), відповідно до умов якої ОСОБА_7 повністю визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України відповідно до формулювання обвинувачення, наявного в обвинувальному акті, а саме у перешкоджанні законній діяльності ЗСУ та інших військових формувань за кваліфікуючими ознаками: перешкоджання законній діяльності ЗСУ в особливий період, а також погодився із запропонованим видом та мірою покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Окрім того, сторони угоди про визнання винуватості також домовились про застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 ст. 75 КК України та звільнення його від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку від 1-го до 3-х років, із покладенням на ОСОБА_7 обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Підставами для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 ст. 75 КК України, відповідно до вищезгаданої угоди про визнання винуватості, є наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; вчинення кримінального правопорушення вперше, відсутність попереднього притягнення до кримінальної відповідальності; добровільне підтримання ЗСУ шляхом внесення грошових коштів в розмірі 70 000 грн. на їх рахунок.

Водночас, затверджуючи угоду про визнання винуватості, укладену між обвинуваченим ОСОБА_7 та прокурором ОСОБА_6 , суд 1-ої інстанції залишив поза увагою те, що умови такої угоди в частині звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням не є конкретизованими, зокрема, сторонами кримінального провадження не було узгоджено чіткого іспитового строку, протягом якого обвинувачений повинен виконувати покладені на нього обов`язки, а також не було конкретизовано, які саме обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, необхідно покласти на ОСОБА_7 .

Відтак, з урахуванням відсутності в угоді про визнання винуватості зазначення конкретного терміну іспитового строку та обов`язків, які необхідно покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 під час його звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд 1-ої інстанції в даному випадку, всупереч вимог п. 4 ч. 4 ст. 474 КПК України, був позбавлений можливості переконатись у тому, чи цілком розуміє обвинувачений ОСОБА_7 суть заходів, які будуть застосовані стосовно нього у разі затвердження угоди судом.

При цьому, оскаржуваним вироком суду, ухваленим на підставі угоди про визнання винуватості, на обвинуваченого ОСОБА_7 були покладені додаткові обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, які не були узгоджені сторонами кримінального провадження, зокрема, обов`язок прочитати відповідну літературу та щомісячно сплачувати на підтримку ЗСУ на спеціальний рахунок грошові кошти в розмірі 1000 грн., при цьому, покладаючи на обвинуваченого зазначений обов`язок, судом 1-ої інстанції не було визначено строку його виконання.

Зазначена вище обставина призвела до того, що фактично на обвинуваченого ОСОБА_7 оскаржуваним вироком суду покладено обов`язок щомісячно сплачувати грошові кошти на підтримку ЗСУ довічно, що очевидно становить надмірний тягар для ОСОБА_7 та призводить до неможливості виконання останнім покладених на нього зобов`язань, про які йому взагалі не було відомо на момент укладення угоди про визнання винуватості у зв`язку із відсутністю в ній чітко визначеного переліку таких зобов`язань.

Враховуючи викладене, апеляційним судом встановлено, що при розгляді зазначеного кримінального провадження судом 1-ої інстанції були допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, пов`язані із виходом суду поза межі укладеної між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_7 угоди про визнання винуватості та покладенням на ОСОБА_7 безстрокового обов`язку зі сплати грошових коштів на підтримку ЗСУ.

Таким чином, фактичне недотримання судом 1-ої інстанції приписів ст. 474 КПК України є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону в розумінні ст. 412 КПК України та, з огляду на положення ст.ст. 409, 415 КПК України, тягне за собою скасування вироку суду та призначення нового розгляду в суді 1-ої інстанції.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду 1-ої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді 1-ої інстанції.

Підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України, є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Частина 1 ст. 415 КПК України встановлює вичерпний перелік обставин, які є підставою для скасування вироку та призначення нового розгляду в суді 1-ої інстанції, при цьому, зазначений перелік не містить можливості призначення нового судового розгляду у разі порушення судом вимог ст. 474 КПК України.

Разом із тим, ч. 6 ст. 9 КПК України передбачає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, законність, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, публічність, диспозитивність, гласність і відкритість судового провадження та його розумність строків.

За таких обставин, враховуючи те, що допущені судом 1-ої інстанції порушення вимог кримінального процесуального закону не можуть бути усунуті під час провадження в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає за необхідне, застосовуючи в даному випадку аналогію закону та засаду законності, вирок суду скасувати та призначити новий розгляд провадження в суді 1-ої інстанції зі стадії підготовчого судового провадження.

Частинами 2 та 3 ст. 415 КПК України передбачено, що призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду 1-ої інстанції при новому розгляді.

Відтак, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, а вирок суду 1-ої інстанції - скасуванню із призначенням нового судового розгляду кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 114-1 КК України зі стадії підготовчого судового провадження, в іншому складі суду.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 24, 177, 183, 370, 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Вирок Іванівського районного суду Одеської обл. від 07.04.2025, яким було затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 26.02.2025 між прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 і обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України та призначено відповідне покарання - скасувати.

Призначити новий розгляд к/п №0000119 від 14.02.2025 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України в суді 1-ої інстанції, зі стадії підготовчого судового провадження, в іншому складі суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4