Справа № 643/8642/25
Провадження № 1-кс/643/2990/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2025 року слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

за участю захисника адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові погоджене з прокурором клопотання слідчого в особливо важливих справах 2 відділення слідчого відділу УСБУ в Харківській області майор юстиції ОСОБА_5 у кримінальному провадженні за №0001207 від 03.12.2024 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1, ч.1 ст.358 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Пісочин Харківського району Харківської області, українки, громадянки України, із вищою освітою, раніше не судимої, заміжньої, на утриманні маючої сина 5 років, працюючої лікарем-невропатологом в КНП ЦПНД №2 с. Пісочин, зареєстрованої та фактично мешкаючої за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Слідчим відділом УСБУ в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001207 від 03.12.2024, в якому 29.05.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1, ч.1 ст.358 КК України, тобто перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, вчинене за попередньою змовою групою осіб, а також у підробленні офіційного документу, яке видається підприємством і який надає права, з метою використання іншою особою.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними відповідно до вимог кримінального процесуального кодексу України у ході досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, а саме: протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дії (зняття інформації з електронних інформаційних систем) відповідно до якого зафіксовано спілкування ОСОБА_6 з ОСОБА_7 щодо оформлення інвалідності військозобов`язаним особам, у тому числі ОСОБА_8 ; протоколами оглядів; висновком розширеної експертної комісії КЗОЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» №82 від 09.12.2024, яким встановлено порушення проведення міжрайонною Слобідською МСЕК КЗОЗ «ОЦМСЕ» медико-соціальної експертизи ОСОБА_8 внаслідок чого скасовано рішення про встановлення останньому групи інвалідності; інформацією КП «Чугуївський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» про відсутність трудових відносин з ОСОБА_6 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам.

Таким чином, для досягнення мети і завдань кримінального провадження, на даний час у сторони обвинувачення виникла необхідність у обранні запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_6 .

Така потреба обумовлена наявністю в ході досудового розслідування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України:

- переховуватися від органу досудового розслідування або суду, оскільки ОСОБА_6 усвідомлюючи реальність та невідворотність покарання, а також те, що у разі засудження за вчинення інкримінованого злочину судом може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, будучи без запобіжного заходу, або при застосуванні менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення понесення можливого покарання. Так, в період часу з 08.11.2024 по 22.05.2025 ОСОБА_6 разом зі своєю родиною перебувала за межами України, повернулася до України з метою організації продажу нерухомого майна, яке в неї залишилося на території м. Харкова та Харківської області та оформлення документів на постійне місце проживання за кордоном, що свідчить про можливість ухилення від органу досудового розслідування, та у подальшому від суду. За таких обставин, у даному випадку будь - який інший, більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки стороною обвинувачення вживаються додаткові заходи щодо встановлення вичерпного переліку предметів, речей та документів, на яких збереглись сліди злочинної діяльності підозрюваної, а отже такі потенційні речові докази можуть зберігатись у місцях, відомих виключно підозрюваній;

- незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_6 у разі не обрання стосовно неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, достовірно розуміючи суть злочину та передбачену за його скоєння кримінальну відповідальність, з метою уникнення або пом`якшення покарання може впливати на свідків у даному провадженні, відомості стосовно яких на даному етапі досудового розслідування не підлягають розголошенню з урахуванням таємниці досудового розслідування. В свою чергу, підозрювана чітко усвідомлює коло осіб, яким можуть бути відомі обставини вчинення нею та іншими причетними до вчинення вказаних кримінальних правопорушень особами, таким чином може впливати на цих свідків шляхом їх залякування, або схиляти до дачі завідомо неправдивих показань, як стосовно нього так і стосовно інших фігурантів кримінального правопорушення;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки згідно із встановленими в ході досудового розслідування обставинами, протиправні дії ОСОБА_6 з підроблення медичної документації особам для уникнення ними призову від мобілізацію характеризуються систематичністю та повторністю, що дає підстави вважати про можливість підозрюваної продовжити вчинення кримінального правопорушення та/або вчинити інше кримінальне правопорушення проти основ національної безпеки України.

Так, підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_6 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінальних правопорушень, серед яких, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1 КК України, в аспекті кримінально-правової кваліфікації та відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких.

Вагомість зібраних доказів вчинення підозрюваною ОСОБА_6 тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1 КК України, санкцією якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, не перешкоджають обранню стосовно неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відтак у слідства є достатні дані вважати, що ризики, передбачені у п.п.1, 2, 3, 5 ст.177 КПК України, об`єктивно наявні, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до підозрюваної ОСОБА_6 інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор, підтримав клопотання та просив його задовольнити, з підстав, викладених у клопотанні.

Підозрювана ОСОБА_6 у судовому засіданні стосовно підозри скористалася ст.63 Конституції України, вказала, що ризики необґрунтовані, документально не доведені, наміру переховуватися від слідства не мала, а з листопада 2024 року і по 22 травня 2025 року перебувала у відпустці. У задоволенні клопотання просила відмовити, підтримала позицію свого захисника, який просив у задоволенні клопотання відмовити та обрати запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту.

Захисник підозрюваної адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначив, що ризики необґрунтовані, документального не підтверджені, ґрунтуються виключно на припущеннях. Жодних доказів, які зазначені стороною обвинувачення не надано і матеріали клопотання не містять. Окрім того, стороною обвинувачення не надано жодних доказів того, що до його підзахисної необхідно застосувати найсуворіший запобіжний захід, оскільки його підзахисна свідомо повернулася до країни, на утриманні має малолітню дитину, працює та в понеділок має вийти на роботу. Просив у задоволенні клопотання відмовити та застосувати запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту.

Заслухавши пояснення прокурора, підозрюваної, її захисника, дослідивши матеріали клопотання, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 4 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті. Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Судом встановлено, що 29.05.2025 о 13 год. 38 хв. ОСОБА_6 затримана в порядку ст.615 КПК України та їй повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1, ч.1 ст.358 КК України.

Статтею 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.ч.6, 7 ст.176 цього Кодексу.

При цьому, згідно ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, слідчий суддя на підставі наданих сторонами матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності інші обставини, що стосуються тяжкості покарання та вагомості доказів вчинення кримінального правопорушення, особу підозрюваного.

Слідчий суддя вважає, що ризики, визначені п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

Слідчий суддя констатує, що питання про належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, для підтвердження винуватості підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, вирішується судом безпосередньо під час розгляду кримінального провадження. Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість, на даній стадії досудового розслідування слідчим суддею суду першої інстанції перевірці не підлягають.

Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.

Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

При розгляді даного клопотання слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, в період часу з 08.11.2024 по 22.05.2025 разом зі своєю родиною перебувала за межами України, повернулася до України з метою організації продажу нерухомого майна, яке в неї залишилося на території м. Харкова та Харківської області та оформлення документів на постійне місце проживання за кордоном, свідчить про недостатність застосування до останньої запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі в межах даного кримінального провадження, оскільки вказаний запобіжний захід не дозволить забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваної винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона підозрюється; особу підозрюваної.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5&1(с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.2007).

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суддя враховує вимоги п. «с» ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Також, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст. 183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Даних щодо неможливості застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я чи з інших підстав слідчому судді не надано.

В судовому засіданні не здобуто відомостей, які безумовно свідчили про неможливість тримання підозрюваної під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України, тому суд доходить переконання, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання ОСОБА_6 процесуальних прав та обов`язків, не буде ефективним та доцільним в рамках даного кримінального провадження, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.

У відповідності до положень ч.4 ст.183 КК України, слідчий суддя при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначає розмір застави.

Частина друга статті 197 КПК України регламентує, що строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Керуючись ст.ст.176-178,182-184,186,193-194,196,197,376 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити та застосувати до підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» терміном на 60 діб з моменту затримання.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання з 13.38 години 29.05.2025.

Строк дії ухвали (в частині тримання під вартою) до 13.38 години 27.07.2025.

Зобов`язати орган досудового розслідування негайно повідомити про взяття під варту ОСОБА_6 родичів останньої.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_6 в той самий строк з моменту вручення їй копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1