Справа № 346/6809/23
Провадження № 1-кс/346/577/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 р.м. Коломия

Cлідчий суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання: ОСОБА_2 , за участю скаржників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні зали судових засідань Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження,

в с т а н о в и в :

До суду, із скаргою на бездіяльність уповноважених службових осіб досудового розслідування Коломийського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, звернулись ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Аргументи скаржників.

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження від 06.05.2025 року є незаконною, оскільки слідчим не проведено необхідної слідчої дії для отримання доказів, а також не перевірені наявні докази, які є в даному кримінальному провадженні і які вказують на вчинення злочину з боку службових осіб Коломийської міської ради. Такими доказами є відсутність у Коломийської міської ради документів щодо передачі земельної ділянки із державної власності земель оборони в комунальну. Також технічна документація із землеустрою на земельну ділянку з кадастровим номером :18:001:0220 до 25 вересня 2013 року в місцевому фонді відсутня. Разом з цим витяги з ДЗК на земельні ділянки по бульвару Лесі Українки, 4 приватному нотаріусу ОСОБА_5 та фірмі «Західтранссервіс» не видавалась. Так, в 2013 році відповідно до ч.2 п.2 ст. 38 ЗУ «Про державний земельний кадастр» отримання Витягу з ДЗК було обов`язком. З вище переліченого вказують, що кадастровий номер :18:001:0220 не міг бути присвоєним двом земельним ділянками і документів і витягу ДЗК про присвоєння такого номера немає. Натомість, до матеріалів кримінального провадження ними додано лист від 03 серпня 2007 року за № 220/3180 Міністра оборони України до Голови Івано-Франківської обласної державної адміністрації, в якому Міністр оборони просить з 01.08.2007 року припинити всі дії пов`язані з оформленням земельних ділянок Міністрества оборони України та розглядати їх виключно за поданням Міністра оборони України, зазначене довести до відома голові міських, районних, селищних адміністрацій. Також звертають увагу, що цілісний майновий комплекс Дирекції № 2 Військторгу № 45 «Управління торгівлі Західного оперативного командування» в м. Коломия, бульвар Лесі Українки, 4 було реалізовано і ОСОБА_3 придбала його частку 09.12.2002 року тому потрібно установити факт приналежності земельної ділянки, яка обслуговувала комплекс саме до 09.12.2002 року. Зокрема в п.2 ст. 117 ЗК України сказано що до земель державної власності, які не можуть передаватись у комунальну власність належать земельні ділянки на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна державної власності. Хочуть наголосити також, що на земельній ділянці по бульвару Лесі Українки, 4 в м. Коломия спочатку, як описано вище, знаходились споруди цілісного майнового комплексу Дирекції №2 Військторгу № 45 «Управління торгівлі ЗАХ ОК», а з 09.12.2002 року будівлі перейшли у приватну власність. Стаття 117 ЗК України на яку посилається і сама Коломийська міська рада у своїй відповіді, регламентує і порядок передачі земельних ділянок з державної власності у комунальну власність де в п.1 чітко сказано, що передача таких земельних ділянок здійснюється за рішенням відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування. У рішенні цих органів зазначається кадастровий номер земельної ділянки, її місце розташування, площа, цільове призначення. На підставі рішення про передачу земельної ділянки складається акт приймання-передачі такої земельної ділянки. Але у них є відповідь Коломийської міської ради № 41/01.10-19/118 від 22.02.2023 року де остання своєю відповіддю стверджує про відсутність у неї такої документації. Також зазначають, що 01.09.2017 року Коломийська міська рада заключина договір оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :18:001:0231 з громадянкою ОСОБА_6 не зважаючи на ту обставину, що на вказаній земельній ділянці знаходилось приміщення 47 кв.м. і воно не належало даній громадянці, а також не перебувало в комунальній власності м. Коломия, а належало Міністерству оборони України і перебувало в державній власності. Коломийська міська рада надала вище згаданій громадянці земельну ділянку з будівлею, яка не міській раді, не громадянці не належала. Під час розгляду кримінального провадження ними слідству були надані ф акти які є підтвердженням неправомірного розпорядження Коломийською міською радою земельними ділянками,а саме факт наявності у Івано-Франківської КЕЧ району Державного акта на право постійного користування землею на частину земельної ділянки з кадастровим номером :18:001:0231 наданої Коломийською міською радою громадянці ОСОБА_6 в оренду на 50 років. Так земельна ділянка з кадастровим номером :18:001:0231, яка знаходиться за адресою м. Коломия, бульвар Лесі Українки, 4 і яку Коломийська міська рада неправомірно віддала в оренду на 50 років громадянці ОСОБА_6 частково накладається на земельну ділянку Івано-Франківської КЕЧ району, яка знаходиться за адресою м. Коломия, вул. Шухевича, 59, про що свідчить Державний акт на право постійного користування землею серія ІІ-ІФ № 002779, виданого 22 січня 1998 року Коломийською міською радою згідно рішення № 202 від 25 грудня 1997 року Івано-Франківській ремонтно-будівельній дільниці КЕЧ і яка безпосередньо межує з земельною ділянкою Дирекції № 2 Військторгу № 45, які рішенням № 243 від 24.03.1998 року Коломийської міської ради було залишено в постійне користування останній. В листі Івано-Франківської КЕЧ району за № 8/1172 від 06.11.2015 року до управління Держгеокадастру в Коломийському районі чітко зазначено, що вище згадана земельна ділянка частково накладається на землі оборони, а також міститься звернення призупинити будь-які дії відносно цієї земельної ділянки.

Аргументи слідчого.

До суду не з`явився та будь-яких заперечень проти задоволення вказаної заяви до суду не надійшло. Просив відкласти розгляд скарги, але його участь не є обов`язковою.

Оцінка суду.

Слідчий суддя - це суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні (пункт 18 частини 1 статті 3 КПК України).

Розглядаючи дану скаргу, слідчий суддя виходить із того, що вона пов`язана із судовим контролем за дотриманням права будь-якої людини захищати свої права і свободи будь-якими не забороненими законом засобами від порушень і протиправних посягань інших (частина 5 статі 56 Конституції України), і зокрема, з огляду на положення частини 1 статті 2 КПК України, через притягнення до кримінальної відповідальності особу чи осіб, які порушують її право чи свободу.

І суд відзначає, що вказаному праву будь-якої людини захищати своє право чи свободу саме у порядку кримінального провадження кореспондує, передбачений частиною 2 статті 9 КПК України обов`язок прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

При цьому слідчий суддя відзначає, що вказані положення, також представляють собою одну з основних засад кримінального провадження законність (пункт 2 частини 1 статті 7 та частина 2 статті 9 КПК України).

Тож цілком очевидно, що не кожне кримінальне провадження може мати наслідком захист прав чи свобод людини, яка його ініціювала, шляхом притягнення до кримінальної відповідальності іншої особи. Але у кожному кримінальному провадженні особа, яка здійснює досудове розслідування повинна всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Одним з документів, який складається у випадку закінчення кримінального провадження є постанова про закриття кримінального провадження, яку з огляду на положення пункту 8 частини 2 статті 40 КПК України уповноважений приймати слідчий чи дізнавач, але за наявності підстав, передбачених статтею 284 КПК України. А однією з таких підстав є випадок, передбачений пунктом 2 частини 1 статті 284 КПК України, зокрема: якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Проте слід відзначити, що в силу положень частини 2 статті 9 КПК України, слідчий уповноважений прийняти постанову про закриття кримінального провадження з вказаної підстави, виключно після всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, як тих обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставин, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, з обов`язковим наданнямтаким обставинам належної правової оцінки.

І з огляду на це та положення пункту 2 частини 5 статті 110 КПК України, всі ці обставини та їх належна правова оцінка повинні знайти свій зовнішній прояв саме у мотивувальній частині постанови про закриття кримінального провадження.

Отже, з метою виконання такої засади кримінального провадження, як законність, слідчий повинен був під час здійснення досудового розслідування провести всі необхідні слідчі дії для отримання доказів та перевірити наявні докази в даному кримінальному провадженні.

Однак, слідчий так і не з`ясував, і не спростував, у передбаченому законом порядку вказані вище і наведені скаржниками обставини про які вказували скаржники, які безперечно підлягали обов`язковій перевірці і встановленню по даному кримінальному провадженню.

Внаслідок чого суд вважає, що прийняття постанови про закриття кримінального провадження було передчасним, позаяк свій обов`язок, передбачений частиною 2 статті 9 (з урахуванням частини 1 статті 40-1) КПК України щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження та надання їм належної правової оцінки слідчий повною мірою не виконав.

А не виконання цього обов`язку повною мірою порушує право скаржників на притягнення до кримінальної відповідальності особи, якщо така вчинила кримінальне правопорушення, що потребує додатковому з`ясуванню. І тому, у даній ситуації, їх право підлягає судовому захисту.

Через, що прийнята слідчим постанова про закриття кримінального провадження дійсно підлягає скасуванню, як така, що прийнята із порушенням частини 2 статті 9 КПК України, тобто порушенням однієї з таких засад кримінального провадження, як законність.

Отже скарга ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підлягає задоволенню.

Таким чином, на підставі вище викладеного та керуючись статтями 1-29,32,36,40,40-1,55,60,214,215,303-310,369-372,376,392-395,532 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження - задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого слідчого відділу Коломийського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області, капітана поліції ОСОБА_7 , від 06 травня 2025 року про закриття кримінального провадження по кримінальному провадженню № 0000188 від 13.10.2023 року.

У задоволенні скарги, в частині зобов`язання слідчого провести слідчі дії, перелік яких наведено в скарзі - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 06.05.2025 і текст ухвали внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень із затримкою, у зв`язку із хворобою судді.

Слідчий суддя: ОСОБА_1