Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

06 травня 2025 року м. Рівне

Справа № 561/218/24

Провадження № 11-кп/4815/200/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000178 за апеляційною скаргою захисника - адвоката ОСОБА_6 на вирок Зарічненського районного суду Рівненської області від 14 серпня 2024 року стосовно ОСОБА_5 , котрий народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Зарічне Зарічненського районного Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 Кримінального кодексу України (далі - КК),

в с т а н о в и л а :

Вироком Зарічненського районного суду Рівненської області від 14 серпня 2024 року ОСОБА_5 визнано винним та засуджено за ст. 336 КК України на 3 роки позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили обрано ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою, та взято його під варту у залі суду.

Судом вирішено питання стосовно речових доказів.

Цим вироком ОСОБА_5 засуджений за те, що він, будучи придатним до військової служби, достовірно знаючи про дію воєнного стану на території держави, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та про проведення загальної мобілізації на території України та призову резервістів до лав ЗСУ на підставі Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», 17.10.2023 о 19:55 год. був належним чином повідомлений про необхідність прибуття 31.10.2023 до ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_5 , усвідомлюючи наслідки неявки, розуміючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, 31.10.2023 о 08 год. не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , не попередив про поважність причин своєї неявки, тим самим ухилився від призову на військову службу під час мобілізації для відправки у команду НОМЕР_1 , тобто без поважних причин ухилився від проходження військової служби, чим порушив вимоги ст. 65 Конституції України, Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію».

Своїми умисними діями, які виразились в умисному ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 336 КК.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_6 просить вказаний вирок змінити, призначивши ОСОБА_5 покарання 3 роки позбавлення волі та звільнивши його на підставі ст. 75 КК від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.

На обґрунтування цих вимог зазначено, що місцевим судом не було враховано тяжкість вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК відноситься до категорії нетяжких злочинів, визнання вини обвинуваченим, його щире каяття, молодий вік, посередня характеристика за місцем проживання та відсутність судимостей. Водночас, судом при призначенні покарання не взято до уваги що обвинувачений добровільно пройшов військово-лікарську комісію (далі - ВЛК) на стан придатності до військової служби, що свідчить про відсутність прямого умислу на ухилення від військової служби.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника-адвоката ОСОБА_6 на підтримання апеляційної скарги, міркування прокурора ОСОБА_4 про безпідставність апеляційних вимог, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить таких висновків.

Згідно приписів ч.1 ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК, судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ці положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання, в разі ухвалення обвинувального вироку.

Як зазначено у статті 65 Конституції України - захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

За ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період статтею 336 КК передбачено позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років.

Доводи апелянта про відсутність прямого умислу на ухилення від військової служби позбавлене підстав, оскільки обвинувачений добровільно пройшов ВЛК на стан придатності до військової, не заслуговує на увагу з огляду на наступне.

Так згідно довідки ВЛК від 16.10.2023 №ССР/191/1 проведено медичний огляд солдата ОСОБА_5 та на підставі ст. 30-в графи ІІ розладу хвороб він визнаний придатний до військової служби.

Однак суб`єктивна сторона складу інкримінованого ОСОБА_5 злочину, передбаченого ст. 336 КК - ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, характеризується прямим умислом

Щодо обраного виду та міри покарання обвинуваченому, то колегія суддів вважає, що воно призначене у відповідності до вимог закону про кримінальну відповідальність.

Згідно приписів статей 50, 65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації це покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.1 Постанови від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Ухвалюючи вказаний вирок, суд першої інстанції урахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, яке згідно класифікації ст. 12 КК віднесено до нетяжкого злочину, та відсутність обставин, які пом`якшують і обтяжують покарання і призначив покарання, необхідне й достатнє для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нового злочину.

При цьому, судом ураховано дані про особу винного, а саме його посередню характеристику, відсутність судимостей і те, що обвинувачений на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обвинувачений ОСОБА_5 , повністю усвідомлюючи протиправність своїх дій та загрозу призначеного судом покарання, нехтуючи засадами військового обов`язку, свідомо вчинив кримінальне правопорушення в умовах воєнного стану, а тому доводи сторони захисту щодо визнання вини обвинуваченим та його щире каяття суд трактує виключно як спосіб уникнення ним кримінальної відповідальності.

Згідно приписів ч.1 ст. 75 КК якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Сукупність вказаних обставин стала підставою для висновку місцевого суду, з яким погоджується колегія суддів, про можливість перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 лише в умовах ізоляції від суспільства та обрання йому мінімального покарання, передбаченого санкцією ст. 336 КК, водночас вони є недостатніми для застосування до обвинуваченого положень ст. 75 цього Кодексу.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить висновку, що вирок місцевого суду є законним, обґрунтованим та вмотивованим, ухваленим з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а також закону про кримінальну відповідальність, тому підстав для звільнення обвинуваченого на підставі ст. 75 КК від відбування покарання з іспитовим строком не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Вирок Зарічненського районного суду Рівненської області від 14 серпня 2024 року стосовно ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_5 - у той самий строк з дня вручення йому копії цієї ухвали.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3