Провадження № 1-кп/638/1910/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова у порядку спрощеного провадження в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000418 від 05.07.2025, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Батумі, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого:

26 жовтня 2017 року Вироком Дзержинського районного суду міста Харкова за ч.1 ст.190, ч.2 ст.190, ч.2 ст.185, ч.4 ст.358 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки. В силу ст. 75 КК України звільненого від покарання з випробуванням на 3 (три) роки.

22 травня 2018 року Вироком Дзержинського районного суду міста Харкова за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі. Відповідно ч.1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.10.2017 року та кінцеве визначити ОСОБА_3 до відбування покарання у виді 2 (двох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 07 травня 2021 року.

10 вересня 2019 року Вироком Дзержинського районного суду міста Харкова за ч.2 ,ч.3 ст. 185 КК України у виді трьох років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднано до призначеного покарання невідбуту частину покарання за вироком Дзержинськогог районного суду міста Харкова від 22 травня 2018 року за ч.2 ст. 185 КК України один місяць та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді трьох років одного місяця позбавлення волі.

05 грудня 2022 року Вироком Тернівського районного суду м.Кривий Ріг Дніпропетровської області за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

18 березня 2025 року Вироком Дзержинського районного суду міста Харкова за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді 180 годин громадських робіт

23 квітня 2025 року Вироком Дзержинського районного суду міста Харкова за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт (Вирок не набрав законної сили)

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 засуджений вироком Дзержинського районного суду міста Харкова від 18 березня 2025 року за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді 180 (сто вісімдесят) годин громадських робіт.

09 червня 2025 року працівниками Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центру пробації» в Харківській області ОСОБА_3 письмово ознайомлено із порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт та наслідки їх невиконання згідно ст. 40 КВК України, попереджено про кримінальну відповідальність за ч. 2 ст. 389 КК України за ухилення від відбування громадських робіт. 09 червня 2025 року ОСОБА_3 вручено направлення до КП «Харківблагоустрій», на підставі якого останній повинен був приступити до виконання громадських робіт з 10 червня 2025 року.

Проте, ОСОБА_3 допустив порушення порядку та умов відбування покарання у виді 180 (сто вісімдесят) годин громадських робіт, а саме: відповідно до повідомлення КП «Харківблагоустрій» від «13» червня 2025 року, ОСОБА_3 не прибув за направленням уповноваженого органу з питань пробації до підприємства та не розпочинав відбування покарання.

ОСОБА_3 діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт, маючи реальну можливість виконувати визначені йому судом години громадських робіт, не виконав їх.

Працівниками Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центру пробації» в Харківській області «19» червня 2025 року направлено виклик ОСОБА_3 для прибуття до уповноваженого органу з питань пробації. Згідно пояснень від 19.06.2025, наданих засудженим останній не з`явився без поважної на то причини.

Цього ж дня на підставі ч. 1 ст. 40 Кримінально-виконавчого кодексу України до ОСОБА_3 за порушення порядку та умов відбування покарання у вигляді громадських робіт, працівниками Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центру пробації» в Харківській області застосовано застереження у вигляді письмового попередження про те, що у разі продовження порушення порядку та умов відбування покарання він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України, однак засуджений ОСОБА_3 , не зважаючи на вказане попередження на шлях виправлення не став та знову допустив порушення умов та порядку відбування покарання, а саме: без поважних причин не з`являвся для відпрацювання встановлених йому судом громадських робіт.

Таким чином, ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що йому необхідно відбути покарання, призначене вироком Дзержинського районного суду міста Харкова від 18 березня 2025 року за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді 180 (сто вісімдесят) годин громадських робіт, в період з 10.06.2025 по сьогоднішній день, ухилився від відбування громадських робіт та не відпрацював жодної години із встановлених вироком суду 180 годин громадських робіт.

Відповідальність за вчинення зазначеного кримінального проступку передбачена ч. 2 ст. 389 КК України.

Обвинувальний акт надійшов до суду разом із клопотанням прокурора ОСОБА_4 про його розгляд у спрощеному провадженні.

Згідно заяви обвинуваченого ОСОБА_3 , яка була підписана в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , обвинувачений беззаперечно визнав свою вину у вчиненні проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, тобто, в ухиленні засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку суду та надав згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Згідно ч.2 ст.381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст.107 КПК України не здійснювалось.

Згідно ч.2 ст.382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Враховуючи викладене, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 , за ч. 2 ст. 389 КК України, тобто як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

При призначенні покарання, суд відповідно до вимог ст.ст.65-67 КК України враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення - проступку, дані про особу обвинуваченої, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Батумі, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення - проступок.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до п. 1 ч. 1ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є рецидив злочинів.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимогст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових кримінальних правопорушень".

Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями частини 2 статті 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Враховуючи вищевикладене відповідно до зазначеної норми Закону суд призначає більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений кримінального правопорушення лише у разі якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення ним нових кримінальній правопорушень.

Так, в справі "Скополла проти Італії" від 17.09.2009, суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Так, санкція ч.2 ст. 389 КК України передбачає такі види покарання: пробаційний нагляд та обмеження волі.

При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, його щире каяття, наявність обставини, що обтяжує покарання, суд вважає, що його виправлення і перевиховання можливе у випадку призначення покарання в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за скоєне у виді обмеження волі.

Саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним кримінальних правопорушень.

Крім того, суд приймає до уваги, що обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення в період невідбутого покарання за вироком Дзержинського районного суду міста Харкова від 18 березня 2025 року, яким ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення-проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді 180 годин громадських робіт.

Тому суд вважає за необхідне при призначенні остаточного покарання обвинуваченому застосувати положення ч. 1 ст. 71 КК України, визначивши покарання за сукупністю вироків, та до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуте покарання за поставленим Вироком Дзержинського районного суду міста Харкова від 18 березня 2025 року за правилами складення покарань, передбачених в ст. 72 КК України, та остаточно призначити покарання у виді обмеження.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 на стадії досудового розслідування не обирався. Підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Процесуальні витрати на залучення експерта відсутні.

Речові докази відсутні.

Матеріальної шкоди злочином не завдано.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.100, 124, 368, 370, 371, 373, 374, 381, 382, 394 КПК України, 12, 389 КК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення-проступку, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, та призначити покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

У відповідності з ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового складення покарання, призначеного за цим вироком, та покарання, призначеного за Вироком Дзержинського районного суду міста Харкова від 18 березня 2025 року, за правилами складання покарань, передбачених ст. 72 КК України, остаточно призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 20 (двадцять) днів.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рахувати з моменту вступу вироку в законну силу та затримання ОСОБА_3 .

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1