УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2025 року

м. Київ

справа № 285/2940/20

провадження № 51-2801 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційні скарги захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 , стосовно якого кримінальне провадження закрито, на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 14 квітня 2025 року щодо останнього,

установив:

Зазначеною ухвалою Житомирський апеляційний суд, за результатами розгляду апеляційних скарг ОСОБА_5 та в його інтересах захисника ОСОБА_4 , залишив без змін ухвалу Новоград - Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 06 грудня 2024 року, якою кримінальне провадження стосовно ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України - закрито на підставі п. 12 ч. 2 ст. 284 КПК України.

За встановлених судом першої інстанції обставин, у квітні 2020 року ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з особою, відносно якої виділені матеріали в окреме провадження, здійснив таємне викрадення двох бетонних кілець КЦ 10-9 та бетонної кришки КЦП 10-2 з поля, розташованого поблизу с. Українське Звягельського району Житомирської області, які належали приватному підприємству «Галекс-Агро». Викрадене майно було перевезено до домоволодіння ОСОБА_5 , чим підприємству завдано матеріальної шкоди на загальну суму 1 519,98 грн.

Суд визнав факт вчинення кримінального правопорушення доведеним. Водночас, у зв`язку з набранням чинності Законом України № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, та за відсутності згоди ОСОБА_5 на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 41 ч. 1 ст. 284 КПК України, суд, встановивши, що він вчинив інкриміноване йому діяння, ухвалив рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 12 ч. 2 ст. 284 КПК України, оскільки втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

У касаційній скарзі захисник порушує питання про скасування ухвали суду першої та апеляційної інстанцій і призначення нового апеляційного розгляду з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

На обґрунтування свої вимог зазначає про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, вважає, що суд першої інстанції вийшов за межі пред`явленого обвинувачення, стверджує, що суд належним чином не оцінив докази, зокрема, про повноваження прокурора у кримінальному провадженні, що у сукупності, свідчить про недоведеність вини ОСОБА_5 .

Апеляційний суд, на його думку, безпідставно відмовив у повторному дослідженні обставин провадження та, залишаючи апеляційні скарги без задоволення не зазначив в ухвалі підстав, з яких визнав доводи сторони захисту щодо невідповідності ухвали суду першої інстанції вимогам ст. 370 КПК України необґрунтованими.

Перевіривши доводи касаційної скарги та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження, з наведених у ній мотивів, з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Тобто касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Вказані обставини належать до предмету перевірки суду апеляційної інстанції в межах вимог апеляційних скарг.

Відповідно до вимог ст. 419 КПК України в ухвалі апеляційного суду повинні бути зазначені мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, а також положення закону, яким він керувався. При залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Колегія суддів вважає, що суд апеляційної в повному обсязі дотримався вказаних вимог закону.

В апеляційному порядку ухвалу оскаржували захисник та ОСОБА_5 , який зазначав, що кримінальне провадження підлягає закриттю через відсутність складу злочину, оскільки бетонні кільця та кришку він нібито придбав у знайомого за власні кошти, а не викрадав.

Сторона захисту оскаржувала вартість майна як завищену, заперечували факт заподіяння шкоди ПП «Галекс-Агро», ставила під сумнів кваліфікацію дій - вчинення групою осіб, вказували на порушення при зміні дати злочину, на відсутність повноважень у слідчої, неналежність накладної як доказу, неможливість здійснення перехресного допиту з ОСОБА_6 , вважали, що суд вийшов за межі обвинувального акту, а також зазначали про неправомірну відмову у задоволенні клопотання про відвід прокурора.

Колегія суддів, перевірила ухвалу суду першої інстанції та дійшла висновку про їх безпідставність. Суд першої інстанції проаналізував зібрані по справі докази в їх сукупності та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_5 у таємному викраденні чужого майна вчиненого за попередньою змовою групою осіб, обґрунтувавши це належним чином в ухвалі з посиланням на докази та надавши їм належну оцінку відповідно до вимог ст. 94 КПК України.

Залишаючи ухвалу без змін, суд апеляційної інстанції проаналізував усі доводи апеляційних скарг, зокрема, твердження сторони захисту щодо нібито купівлі бетонних кілець і кришки у знайомого визнавши ці пояснення способом захисту, спрямованим на уникнення відповідальності. Показання обвинуваченого суперечили сукупності досліджених доказів, зокрема протоколу слідчого експерименту, показанням свідків, а також даним огляду місця події та домоволодіння ОСОБА_5 , де було виявлено викрадене майно. Суд правильно встановив, що він діяв за попередньою змовою з особою, оголошеною в розшук, а кримінальне провадження в цій частині було зупинене до його розшуку, що спростовувало доводи про відсутність кваліфікуючої ознаки кримінального правопорушення - за попередньою змовою групою осіб.

Щодо вартості викраденого майна, апеляційний суд погодився із висновком суду першої інстанції про те, що накладна ПП «Галекс-Агро» від 01 травня 2025 року є належним і допустимим доказом, який підтверджує вартість двох бетонних кілець (1039,98 грн) та однієї кришки (480 грн), загалом - 1519,98 грн. Зокрема, з тим, що ПП «Галекс-Агро» є потерпілою особою, оскільки підприємство є законним користувачем земельної ділянки, де було викрадено майно, що було підтверджено договором оренди та накладною.

Доводи про порушення права на перехресний допит з ОСОБА_6 були визнані необґрунтованими, оскільки суд вичерпав усі можливості для його виклику, та ця особа ухилялася від явки до суду. Його показання були досліджені в судовому засіданні та підтверджені іншими доказами.

Аргументи щодо неправомірної відмови у відводі прокурора були відхилені, оскільки суд першої інстанції належним чином розглянув клопотання та виніс законне рішення, а повноваження слідчої ОСОБА_7 підтверджувались на підставі постанови про створення групи слідчих.

Твердження про зміну дати вчинення злочину в обвинувальному акті були визнані несуттєвими, оскільки описка не вплинула на обґрунтованість ухвали.

Апеляційна скарга не містила доводів, які б спростовували законність, обґрунтованість і вмотивованість ухвали суду першої інстанції. Всі аргументи апелянтів були ретельно перевірені та обґрунтовано відхилені судом апеляційної інстанції.

Перевіривши ухвалу на відповідність вимогам ст. 370 КПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення є законним, обґрунтованим та належним чином умотивованим, а доводи апеляційних скарг - такими, що не підлягають задоволенню.

Отже, суд апеляційної інстанції, керуючись положеннями ч. 3 ст. 404 КПК України, яка визначає право суду апеляційної інстанції, зокрема, на повторне дослідження обставин кримінального провадження за певних умов, не встановив істотних порушень судом першої інстанції вимог ст. 370 КПК України, зокрема, при дослідженні доказів, тому мотивовано відмовив у задоволенні вимог сторони захисту.

Доводи апеляційних скарг захисника та ОСОБА_5 , за своїм змістом аналогічні доводам наведеним у касаційній скарзі захисника, були перевірені судом апеляційної інстанції, який надав на них вичерпні відповіді та, залишаючи апеляційні скарги без задоволення, зазначив в ухвалі достатні мотиви прийнятого рішення.

Ухвала Житомирського апеляційного суду від 14 квітня 2025 року відповідає вимогам ст. 419 КПК України, а тому підстав для відкриття касаційного провадження з наведених у скарзі доводів, колегія суддів Касаційного кримінального суду не вбачає.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись вимогами п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 , стосовно якого кримінальне провадження закрито, на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 14 квітня 2025 року щодо останнього.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_8