Справа № 296/3001/25
Вирок

Іменем України

08 травня 2025 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000105від 09.01.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомир, громадянина України, студента третього курсу Поліського національного університету, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИВ:

08 січня 2025 року близько 14 години 40 хвилин, ОСОБА_4 , перебував у маршрутному таксі № 44, яке рухалося по вул. Великій Бердичівській у м. Житомирі, де у нього водій ОСОБА_6 попросив сплати за проїзд.

В цей же день, час та місці, у ОСОБА_4 виник умисел на вчинення хуліганства.

Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_4 діючи умисно, маючи на меті показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, усвідомлюючи, що він перебуває у громадському місці та у присутності інших людей, що його дії спостерігають інші громадяни, почав прямувати у бік водія ОСОБА_6 висловлюючись нецензурною лайкою та поводити себе агресивно по відношенню до останнього.

На зупинці громадського транспорту «Старий Бульвар», що за адресою: вул. Велика Бердичівська, 30, м. Житомир, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 вийшли з маршрутного таксі, та ОСОБА_4 грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, яка виразилась в насильстві, демонструючи грубу силу та бажаючи заподіяти тілесні ушкодження ОСОБА_6 , з яким попередньо не був знайомим та з яким не мав конфлікту, стоячи навпроти останнього, кулаками правої та лівої руки, стиснутою в кулак, наніс йому не менше п`яти ударів в ділянку обличчя та голови.

У подальшому пасажирка, яка перебувала у маршрутного таксі викликала швидку медичну допомогу та водія ОСОБА_6 було госпіталізовано до медичного закладу для надання першої медичної допомоги, через що подальший рух маршрутного таксі № 44 було припинено.

У результаті хуліганських дій, ОСОБА_6 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин ділянки правого ока, забійної поверхневої рант правої виличної ділянки, вдавленого перелому передньої стінки правої гайморової пазухи з незначним зміщенням в порожнину пазухи, вдавленого перелому правої виличної кістки, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я та забою м`яких тканин в проекції лобно-носової ділянки, уламкового перелому кісток носу з незначним зміщенням, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Своїми умисними діями, що виразились в у заподіянні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України; та у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, а саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю. Цивільний позов, заявлений потерпілим на суму 80000 грн визнав частково, зокрема, заподіяну потерпілому моральну шкоду оцінює в 40000 грн. Стягнення на користь потерпілого судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20000 грн визнав частково, вважає, що вона є завищеною. Надав показання, що у час та місці, вказаним у обвинувальному акті з потерпілим ОСОБА_6 виникла суперечка, у ході якої наніс кілька ударів (більше двох) по обличчю потерпілого. У скоєному розкаюється.

Беручи до уваги, що фактичні обставини справи ніким з учасників судового провадження не оспорюються, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, обмежившись допитом обвинуваченого та потерпілого.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає, а також роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Дослідивши матеріали провадження, враховуючи показання обвинуваченого, які відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються, виходячи з того, що судовий розгляд проводиться в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд вважає винність обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень доведеною та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 122 КК України, як заподіяння умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, та за ч. 1 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд виходить з наступного.

У відповідності до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Згідно з вимогами ст. 65 КК України суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особі, яка скоїла злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому, судом враховано ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно з ст. 12 КК України відносяться до кримінального проступку та нетяжкого злочину. Також суд враховує вчинення ОСОБА_4 злочину проти громадського порядку та моральності та кількість та характер нанесених потерпілому тілесних ушкоджень, внаслідок яких, зокрема, спричинено вдавлений перелом передньої стінки правої гайморової пазухи з незначним зміщенням в порожнину пазухи, вдавлений перелом правої виличної кістки.

Думку потерпілого, який щодо призначення покарання поклався на розсуд суду.

Також суд бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 характеризується позитивно, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, навчається, раніше не судимий, тяжкі наслідки від його неправомірних дій не настали.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття, часткове відшкодування завданої шкоди.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, відсутні.

Наведені обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого та дані про його особу в своїй сукупності та співвідношенні, свідчать про можливість призначення ОСОБА_4 покарання, передбаченого санкціями інкримінованих йому злочину та кримінальному проступку у виді обмеження волі.

При визначенні остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень суд враховує дані про особу винного, обставини, що пом`якшують його покарання, відсутність тяжких наслідків від його неправомірних дій, та застосовує принцип, визначений у ст. 70 КК України, у вигляді поглинення менш суворого покарання більш суворим.

У відповідності до ст. 75 КК України, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, особу винного та інші обставини справи, суд доходить висновку про можливість виправлення засудженого без реального відбування покарання.

Суд вважає, що саме таке покарання є необхідним й достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Звільняючи від відбування покарання з випробуванням суд покладає на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Щодо цивільного позову, заявленого потерпілим у межах кримінального провадження про відшкодування 80000 грн моральної шкоди та 20000 грн судових витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 звернувся до обвинуваченого ОСОБА_4 з позовною заявою про відшкодування моральної шкоди на загальну суму 80000 грн. У ході судового розгляду обвинуваченим моральна шкода частково відшкодована на суму 5000 грн.

В обґрунтування моральної шкоди вказав, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 завдано моральної шкоди, яка полягає у переживанні негативних емоцій через побої та приниженні власної гідності в публічному громадському місці, в присутності сторонніх людей; відчуття фізичного болю; отримання психологічної травми членами сім`ї; необхідність докладати додаткові зусилля для організації свого життя та трудової діяльності, оскільки останній був змушений звільнитись.

Крім того, ОСОБА_6 просить стягнути з обвинуваченого судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 грн. На підтвердження понесених витрат надав копії договору про надання правової допомоги від 26 березня 2025 року, прибутковий касовий ордер № 2 від 01 травня 2025 року, акт приймання передачі наданих послуг № 18/2 від 06 травня 2025 року.

Зазначений позов про відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Протиправність діяння, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням та вину ОСОБА_4 у заподіянні ОСОБА_6 легких тілесних ушкоджень внаслідок хуліганських дій у ході судового розгляду доведено.

Частинами першою - третьою статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Згідно зі ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

На думку суду, заподіяні обвинуваченим тілесні ушкодження потерпілому беззаперечно спричинили останньому моральну шкоду.

Суд враховує, що потерпілий пережив психологічні страждання, негативні емоції, фізичний та душевний біль, а також змушений докладати додаткові зусилля для організації свого життя.

Враховуючи, що обвинуваченим у ході судового розгляду потерпілому відшкодовано 5000 грн, цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню на суму 75000 грн.

Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з наступного.

Положеннями ч. 1 ст. 124 КПК установлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. До таких витрат відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 118 цього Кодексу належать витрати на правову допомогу.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК розмір процесуальних витрат, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Наведені вимоги закону під час вирішення питання про процесуальні витрати потерпілого у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 дотримано.

Правовою підставою відшкодування витрат на правову допомогу є договір, укладений між потерпілим та адвокатом ОСОБА_7 від 26.03.2025, а також, прибутковий касовий ордер № 2 від 01.05.2025 року, акт приймання передачі наданих послуг № 18/2 від 06.05.2025.

Водночас суд бере до уваги, що при визначенні суми витрат на правову допомогу слід виходити з критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони, зважаючи складність справи, та витрачений адвокатом час.

Судом встановлено, що представник потерпілого приймала участь у шести судових засіданнях (чотири на стадії підготовчого судового засідання, та два на стадії судового розгляду), з яких три відкладались через неявку обвинуваченого та два за клопотанням представника потерпілого для підготовки позовної заяви та надання документів на підтвердження витрат на правову допомогу; складність судового розгляду кримінального провадження (повне визнання обвинуваченим вини та обставин кримінального правопорушення, відсутність заперечень учасників провадження щодо недоцільності дослідження інших доказів окрім допиту обвинуваченого); виготовлення представником потерпілого позовної заяви, виходячи з критеріїв реальності та розумності таких витрат, суд вважа, що грошове відшкодуваннявитратна правову допомогу потерпіломув суді підлягаєчастковомувідшкодуваннюу розмірі 5000гривень.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід у кримінальному провадженні не обирався, підстави для його застосування відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-376, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 296 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 122 КК України у виді трьох років обмеження волі;

- за ч. 1 ст. 296 КК України у виді одного року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно, за сукупністю злочинів, призначити покарання у виді трьох років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до п.1, п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Початок іспитового строку обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Речові докази, DVD диски з відеозаписами події, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь потерпілого ОСОБА_6 75 000 (сімдесят п`ять тисяч) гривень моральної шкоди та 5 000 (п`ять тисяч) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися, і дослідження яких визнано судом недоцільним.

Вирок набирає законної сили після закінчення вказаного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасникам судового провадження вручити повний текст вироку в день його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1