Дата документу 14.08.2025 Справа № 333/6998/25
запорізький апеляційний суд
Провадження №11-сс/807/724/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №333/6998/25Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2025 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

підозрюваного ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 04 серпня 2025 року про застосування запобіжного заходу до

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, зареєстрований у АДРЕСА_1 , проживає у АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

ВСТАНОВИЛА

Ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 04 серпня 2025 року за клопотанням слідчого до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 02 жовтня 2025 року.

Одночасно визначено ОСОБА_8 розмір застави як запобіжного заходу достатнього для забезпечення виконання передбачених КПК підозрюваним обов`язків у сумі 181 680 гривень.

Встановлено передбачені ч.5 ст.194 КПК зобов`язання у разі внесення застави.

На вказану ухвалу захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу слідчого судді скасувати, відмовивши у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 . Свої вимоги мотивував тим, що прокурором не доведено наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК, на які вказували в поданому клопотанні слідчий та прокурор. Висновок слідчого судді про наявність передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК ризиків є необґрунтованим, а зазначені ризики є недоведеними. ОСОБА_8 не має наміру переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, він весь час з моменту порушення кримінального провадження перебував у розташуванні підрозділу, з`являвся на виклики слідчого, виконував його вимоги та добровільно прибув до суду для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. ОСОБА_8 має тісні соціальні зв`язки на підконтрольній Україні території, зокрема має мати, яка проживає в м.Одесі, та потребує певної допомоги. По даному провадженню вже допитано чотирьох свідків, а тому вплив на них з боку підозрюваного є неможливим. Крім того, його підзахисний відмовився приймати посаду та не має особистої зброї та доступу до неї, а тому не може використовувати зброю для впливу на свідків. ОСОБА_8 є раніше не судимою особою, а тому відсутні підстави вважати, що він має намір вчинити інше будь-яке кримінальне правопорушення. Крім того, вважав, що при визначенні альтернативного запобіжного заходу у виді застави слідчий суддя необґрунтовано призначила заставу у майже найбільшому розмірі. Враховуючи матеріальне становище підозрюваного, який перед призовом по мобілізації не мав постійного місця роботи, а тому не має заощаджень, має мати пенсійного віку, яка потребує його допомоги, має незадовільний стан здоров`я, оскільки страждає на ряд серйозних захворювань, що підтверджується медичними документами, слідчий суддя мала усі підстави встановити заставу у найменшому її розмірі, тобто у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Під час апеляційного розгляду захисник та підозрюваний підтримали апеляційну скаргу. Прокурор заперечив проти скарги захисника.

Заслухавши учасників провадження, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що старший слідчий в ОВС першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Мелітополі та м.Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_9 в межах кримінального провадження №0004998 від 07 липня 2025 року звернувся до слідчого судді з погодженим прокурором клопотанням про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, якому 04 серпня 2025 року повідомлено про підозру у вчиненні передбаченого ч.4 ст.409 КК кримінального правопорушення.

З посиланням на обґрунтованість підозри та наявність передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК ризиків, слідчий просив застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Слідчий суддя встановила обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 передбаченого ч.4 ст.409 КК злочину та наявність передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК ризиків, а тому дійшла висновку про необхідність часткового задоволення клопотання слідчого, застосувавши до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Колегія суддів погоджується із прийнятим слідчим суддею рішенням з таких підстав.

У відповідності з вимогами ст.177 КПК, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Положеннями ст.178 КПК визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним умов застосування запобіжних заходів, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Вищезазначена ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам закону.

Із наданих суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою належним чином перевірені слідчим суддею при розгляді клопотання.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді стосовно того, що докази, які були зазначені в клопотанні, підтверджують обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК, слідчий суддя встановила, що доводи слідчого є обґрунтованими та погодилась з існуванням ризиків, заявлених у клопотанні, а саме передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК. З таким висновком погоджується і колегія суддів та вважає, що наявність цих ризиків підтверджено матеріалами клопотання.

Доводи апелянта про недоведеність існування вищевказаних ризиків є непереконливими, адже при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК, а не факту конкретного їх вчинення.

На існування заявлених ризиків вказує тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному в разі доведення його вини. В рамках вказаного кримінального провадження ОСОБА_8 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, вчиненого в умовах воєнного стану, будучи військовослужбовцем, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.

На переконання колегії суддів, зазначені обставини дають обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_8 , усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та невідворотність покарання за його вчинення в разі доведення його вини може вдатися до спроб переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Щодо наявності ризику незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні судова колегія звертає увагу на визначену КПК процедуру отримання свідчень від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, відповідно до якої спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.ч.1, 2 ст.23, ст.224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч.4 ст.95 КПК).

Твердження захисника про те, що по даному провадженню вже допитано чотирьох свідків, а тому вплив на них з боку підозрюваного є неможливим, судова колегія вважає неприйнятними, оскільки ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

При цьому слід відмітити, що досудове розслідування триває та на даний час не встановлено всіх свідків, а тому існує ризик тиску на них з боку підозрюваного, що суттєво вплине на можливість уникнення ОСОБА_8 кримінальної відповідальності та сприятиме перешкоджанню здійсненню досудового розслідування даного кримінального провадження.

За таких обставин, існує ризик здійснення підозрюваним спроб незаконного впливу на свідків шляхом погроз або вмовлянь з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними свідчень, що вплине на швидке, повне та неупереджене проведення досудового розслідування та на встановлення обставин, які згідно ст.91 КПК підлягають доказуванню.

Також є доведеним існування ризику вчинення ОСОБА_8 іншого кримінального правопорушення, оскільки підозрюваний на теперішній час є військовослужбовцем та з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, у зв`язку з чим може покинути місце служби, чим фактично вчинить нове кримінальне правопорушення, передбачене ст.ст.407-409 КК.

Доводи захисника про відсутність передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК ризику з тих підстав, що ОСОБА_8 є раніше не судимою особою, не спростовують висновків слідчого судді.

Ухвалене слідчим суддею рішення ґрунтувалося на сукупності обставин, які мають значення для вирішення питання щодо застосування запобіжного заходу і відповідає вимогам закону.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на наявність у ОСОБА_8 тісних соціальних зв`язків на підконтрольній Україні території, зокрема матері, яка проживає в м.Одесі, та потребує певної допомоги, не спростовує існування вищевказаних ризиків та не можуть бути визнані як підстави для скасування законного та обґрунтованого рішення.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною 4 цієї статті.

Отже, слідчий суддя, враховуючи обставини провадження, ставлення підозрюваного до інкримінованого йому кримінального правопорушення, обґрунтованості підозри, встановлення існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, дійшла висновку про необхідність визначити заставу у розмірі 60 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з чим погоджується колегія суддів.

Стосовно посилання захисника на те, що ОСОБА_8 перед призовом по мобілізації не мав постійного місця роботи, а тому не має заощаджень, має мати пенсійного віку, яка потребує його допомоги, має незадовільний стан здоров`я, оскільки страждає на ряд серйозних захворювань, судова колегія зазначає, що внесення застави є правом, а не обов`язком підозрюваного, в свою чергу перелічені апелянтом обставини не є достатніми для зменшення розміру застави.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстави для зменшення розміру застави відсутні, оскільки менший розмір застави не здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Отже, доводи апеляційної скарги захисника щодо необґрунтованості ухвали слідчого судді є безпідставними, оскільки слідчим суддею було належним чином перевірено та досліджено докази, надані слідчим, враховані докази, які вказують на обґрунтованість підозри, а також відомості, які характеризують особу підозрюваного. При цьому висновки слідчого судді належним чином мотивовані та наведені обґрунтовані підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають усталеній практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 із визначенням розміру застави та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 04 серпня 2025 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4