Справа № 697/2170/24
Провадження № 1-кс/697/389/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2025 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

заявника - ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 1 2024 25 від 03.07.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 336 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_5 перебуває кримінальне провадження № 1 2024 25 від 03.07.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 336 КК України.

29.08.2025 шляхом поштового зв`язку від обвинуваченого ОСОБА_4 до суду надійшла заява про відвід судді ОСОБА_5 ..

Заяву про відвід обґрунтовано тим, що ОСОБА_4 , 04.06.2024 під час відвідування з метою уточнення військово-облікових даних ІНФОРМАЦІЯ_1 службовою особою цього органу, ОСОБА_6 було нанесено удар в ділянку шиї, який за висновком спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи було віднесено до категорії легких тілесних ушкоджень. Внаслідок побиття, неправомірних дій, нанесеного ОСОБА_4 умисного тілесного ушкодження працівником ТЦК, ОСОБА_4 перебуває на лікуванні, оскільки загострились хронічні хвороби, переніс панічну атаку. За зазначеним фактом працівниками Державного бюро розслідування після численних скарг з боку потерпілого було заведено кримінальне провадження №0000522 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України. Задля свого «захисту» працівники ТЦК сфальшували документи, що стали підставами для заведення кримінального провадження за ст. 336 КК України. На зараз зазначене кримінальне провадження за статтею 336 КК України відносно ОСОБА_4 , розглядає по суті суддя ОСОБА_5 ..

Заявник вважає, що суддя ОСОБА_5 не може брати участь у розгляді справи та підлягає відводу на підставі п. 4 ст. 75 КПК України, відповідно до якого слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Підставою для відводу судді зазначає: що суддя ОСОБА_5 обмежив доступ до правосуддя ОСОБА_4 , що має статус обвинуваченого в кримінальній справі, а саме: 25.06.2025 ОСОБА_4 подав клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. На думку заявника зазначена заява всупереч закону залишилася поза межами уваги та розгляду суду. 25.08.2025 відповідно до своїх процесуальних обов`язків ОСОБА_4 вийшов на зв`язок з судом для прийняття участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Однак доступ до режиму відеоконференції йому наданий не був. Причини ненадання доступу до відеоконференції також невідомі заявнику.

Заявник додатково інформує суд, що посилання на участь на доступ участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції іншим учасникам суду було надіслано з півгодинним запізненням, що також є порушенням процесуального закону та фактом вираженої неорганізованості ходу судового процесу.

До відеоконференції засідання Канівського міськрайонного суду, яке було призначене 25.06.2025 на 10:30 год. ОСОБА_4 особисто підключався декілька разів о 10:23 та об 11:18, про що свідчать скриншоти з екрану мобільного пристрою де вказані час та дата підключення в різні проміжки часу, але до засідання він так і не був під`єднаний.

Вважає, що зазначене порушення може розцінюватись як дисциплінарний проступок, який описаний в п/п. «а» п. 1 ч. 1 ст. 106 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». І дисциплінарна скарга до ВРП буде подана.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_4 підтримав заяву про відвід та просив її задовольнити з підстав викладених у заяві.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував щодо задоволення заяви про відвід судді, у зв`язку з її безпідставністю та необґрунтованістю, крім того зазначив, що дана поведінка обвинуваченого спрямована на затягування процесу

Представник заявника адвокат ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, про розгляд заяви повідомлений належним чином.

Суддя ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про розгляд заяви повідомлений належним чином.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України,(ч. 1 ст. 26 КПК України).

Виходячи з положень ст. 81 КПК України, враховуючи наведене, суд вважає можливим розглянути заяву у відсутності вказаних осіб, оскільки неявка вказаних осіб не перешкоджає розгляду заяви про відвід.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення учасників процесу та перевіривши доводи поданої заяви про відвід, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст.7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Відповідно до частини першої статті 21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

У випадку незгоди з судовим рішенням відповідно до ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Відповідно до положеньст.80КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід. З цих же підстав їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Відвід повинен бути вмотивованим.

Положеннями статті 75 КПК України визначено обставини, що виключають участь судді в кримінальному провадженні, а саме: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьоюстатті 35 цього Кодексупорядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини у кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім ( рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" Pullar v. the United Kingdom, рішення від 10 червня 1996 року, п. 38). Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна Wettstein), п. 43). Отже, головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, запобігання упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Безумовною підставою є обставина, побоювання сторін, що суддя є небезстороннім, однак «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими».

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії або виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності.

У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду. При вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною.

Розглядаючи заяву про відвід судді, суд звертає увагу, що відповідно до Конституції України та Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя є незалежним при здійсненні правосуддя.

При розгляді заяви про відвід судді інший суддя не є апеляційним чи дисциплінарним органом, а тому не може надавати оцінку процесуальним діям та рішенням судді на предмет дотримання ним норм законодавства, правильності чи неправильності ведення суддею судового процесу або прийнятих суддею рішень, а має лише з позиції стороннього спостерігача визначити існування обставин, які за суб`єктивним чи об`єктивним критерієм можуть викликати сумніви у його неупередженості.

Зокрема в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі.

За об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Стосовно суб`єктивного критерію, то особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного.

Стосовно об`єктивного критерію, то при вирішенні того, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Отже, для задоволення відводу за об`єктивним критерієм мають бути не щонайменші сумніви одного з учасників справи, а достатні підстави вважати, що суддя не є безстороннім або, що йому бракує неупередженості під час розгляду справи.

В даному випадку заява обвинуваченого ОСОБА_4 зводиться до незгоди з процесуальними діями та рішеннями судді ОСОБА_5 під час організації та проведення судового засідання.

Однак незгода сторони захисту з процесуальними діями та рішеннями судді, в тому числі з того чи іншого питання, не може бути підставою для відводу судді.

Таким чином, процесуальний закон визначає вичерпний перелік підстав, за наявності яких слідчий суддя підлягає відводу.

Однак, як встановлено під час розгляду заяви про відвід, така не містить посилань на обставини, визначені у ч. 1 ст. 75 КПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим. Тобто, обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними. Відвід повинен містити відповідні аргументи, докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Для встановлення наявності ознак необ`єктивності мають бути викладені такі доводи, які обґрунтовано підтвердять сумнів в неупередженості слідчого судді, вкажуть на наявність суб`єктивного або об`єктивного критерію.

Попри це, заявлений відвід не містить належних об`єктивних даних, які б свідчили про наявність підстав для відводу судді, що передбачені ст. 75 КПК України, а зводиться до надання заявником суб`єктивних оцінок процесуальних дій даного судді при розгляді кримінального провадження.

Такі оцінки та припущення не можуть слугувати самостійною і достатньою підставою для відводу судді. За відсутності доказів неупередженості судді заявлений такому судді відвід не підлягає задоволенню.

При розгляді заяви про відвід, суд виходить з того, що жодних доказів неупередженості судді заявником не надано, а тому заявлений відвід не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 75, 80, 81, 372, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

У задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 1 2024 25 від 03.07.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 336 КК України - відмовити.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 05.09.2025.

Головуючий ОСОБА_1