КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/3268/2025 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2025 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарях судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «СОБІ» - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06 березня 2025 року, -

за участю:

представника - ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 06.03.2025 року задоволено клопотання прокурора Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_8 та накладено арешт на об`єкти нерухомості із забороною відчуження, будівництва, реконструкції, окрім здійснення протиаварійних рятівних заходів з консервації мурувань XVIII ст., які є речовим доказом за кримінальним провадженням, а саме:

- нежитловий будинок (літ. В) загальною площею 430,5 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Івана Мазепи 3, на праві власності належать ТОВ «СОБІ» ;

- нежитловий будинок (літ. Г) загальною площею 254,9 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Івана Мазепи 3, на праві власності належать ТОВ «СОБІ» ;

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, представник ТОВ «СОБІ» - адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу у якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 06.03.2025 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження апелянт зазначає, що з копією оскаржуваного рішення ознайомилася 02.04.2025 року, а подана апеляційна скарга відповідно до штрих коду, що міститься на конверті 07.04.2025 року.

Автор апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана ухвала винесена без належних на те правових підстав, суперечить вимогам кримінально процесуального закону.

Сам факт визнання майна речовим доказом не є безумовним підтвердженням того, що дане майно містить всі обов`язкові ознаки, притаманні речовим доказам.

Роботи, які розпочало здійснювати товариство, а саме реконструкцію нежитлового будинку під адміністративну будівлю в межах об`ємно-просторових параметрів об`єкту. Тобто, товариство розпочало перебудову власної будівлі, яка вже була введена в експлуатацію зі зміною її цільового призначення в межах існуючих параметрів без змін геометричних розмірів будівлі. В липні 2024 року фундаменти палацу Кирила Розумовського, які були виявлені в ході будівельних робіт занесено до об`єкту культурної спадщини. Після виявлення відповідних фундаментів будь-які роботи на об`єкті були припинені.

Разом з тим, арешт було накладено на майно, а саме нежитловий будинок (літ. Г) за адресою: м. Київ, вул. Івана Мазепи 3, який не має жодного відношення до даної справи і об`єкту нерухомості, де ТО «СОБІ» здійснює будівництво і де була виявлена пам`ятка архітектури.

В судове засідання прокурор не з`явився, 20.05.2025 року заслухали представника, повторно викликали прокурора, в судове засідання 09.06.2025 року ніхто не з`явився. За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності апелянта та прокурора, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.

Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, в провадженні СВ Печерського УП ГУНП у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000158 від 14.03.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 298 КК України.

В ході здійснення досудового розслідування зазначено, що згідно договорів купівлі-продажу нежитлових будинків 10-2852 та 10-2853 від 05.09.2003 ТОВ «СОБІ» є власником нежитлових будинків літ «В» та літ. «Г» за адресою: м. Київ, вул. Мазепи Івана, будинок 3.

На підставі договору оренди земельної ділянки від 29.08.2018 КМР надала в оренду ТОВ «СОБІ» земельну ділянку з кадастровим номером :82:006:0010; місце розташування - вулиця Івана Мазепи, 3 літ. «В», «Г» у Печерському районі м. Києва; розмір - 0,2080 га; цільове призначення - 03.10 для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будівель, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької та іншої діяльності, пов`язаної з отриманням прибутку); строк дії договору - 15 років.

У подальшому, на підставі виданих Департаментом міського благоустрою виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) Контрольних карток № 23060007-Пч та № 24060008-Пч за адресою: м. Київ, вул. Мазепи Івана, будинок 3 В ТОВ «СОБІ» встановлено тимчасові огорожі та розпочато реконструкцію нежитлового будинку (літ. В) під адміністративну будівлю.

На початку березня 2024 року під час виконання будівельних робіт за вказаною адресою виявлені залишки фундаментів у вигляді стін підземних приміщень та у подальшому в ході дослідження зберегли матеріальну структуру (мурування другої половини ХVIII ст.) та безпосередньо пов`язані з діяльністю видатного історичного діяча - останнього гетьмана України Кирила Розумовського (1724-1803 рр.).

У подальшому, 17.07.2024 Наказом № 37 Департаменту охорони культурної спадщини виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Про внесення об`єкта культурної спадщини до Переліку об`єктів культурної спадщини м. Києва» внесено до Переліку об`єктів культурної спадщини м. Києва об`єкт - «Фундаменти палацу Кирила Розумовського, 1780-ті рр.» за адресою: вул. Івана Мазепи, 3 літ. «В», «Г», який набув статусу щойно виявленого об`єкту культурної спадщини.

Згідно інформації АТ «НАЦІОНАЛЬНА СУСПІЛЬНА ТЕЛЕРАДІОКОМПАНІЯ УКРАЇНИ» з 2025 року відновлено будівельні роботи за адресою: м. Київ, вул. Івана Мазепи, 3 літ. «В», «Г», де в 2024 році виявлені Фундаменти палацу Кирила Розумовського.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна (Інформаційна довідка 414977569) земельна ділянка з кадастровим номером :82:006:0010 за адресою: м. Київ, вул. Івана Мазепи, 3 літ. «В», «Г» , на праві власності належить територіальній громаді міста Києва особі Київської міської ради та на праві оренди земельної ділянки передана ТОВ «СОБІ» .

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна (Інформаційні довідки 414382303 та 414371283) нежитлові будинки (літ. В та літ. Г) за адресою: м. Київ, вул. Івана Мазепи, 3, на праві власності належать ТОВ «СОБІ» .

26.02.2025 року процесуальним керівником за провадженням винесено постанову про визнання зазначеної земельної ділянки та вище вказаних об`єктів нерухомості речовими доказами в кримінальному провадженні.

05.03.2025 року прокурор Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_8 звернувся з клопотанням до Печерського районного суду міста Києва про накладення арешту на об`єкти нерухомості із забороною відчуження, будівництва, реконструкції, окрім здійснення протиаварійних рятівних заходів з консервації мурувань XVIII ст., які є речовим доказом за кримінальним провадженням, а саме:

- нежитловий будинок (літ. В) загальною площею 430,5 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Івана Мазепи 3, на праві власності належать ТОВ «СОБІ» ;

- нежитловий будинок (літ. Г) загальною площею 254,9 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Івана Мазепи 3, на праві власності належать ТОВ «СОБІ» ;

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 06.03.2025 року задоволено клопотання прокурора Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_8 та накладено арешт на об`єкти нерухомості із забороною відчуження, будівництва, реконструкції, окрім здійснення протиаварійних рятівних заходів з консервації мурувань XVIII ст., які є речовим доказом за кримінальним провадженням, а саме:

- нежитловий будинок (літ. В) загальною площею 430,5 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Івана Мазепи 3, на праві власності належать ТОВ «СОБІ» ;

- нежитловий будинок (літ. Г) загальною площею 254,9 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Івана Мазепи 3, на праві власності належать ТОВ «СОБІ» ;

З таким рішення слідчого судді колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою, зокрема, і збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено у встановленому цим КПК порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.

Задовольняючи дане клопотання, слідчий суддя, прийшов до висновку про наявність підстав, передбачених ст. 170 КПК України, для накладення арешту на майно, оскільки в даному кримінальному провадженні воно відповідає критеріям, визначеним в ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Колегія суддів приходить до висновку, що на даному етапі достатньою мірою підтверджується наявність факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 298 КК України.

Колегія суддів за вищенаведених обставин приходить до висновку, що нежитловий будинок (літ. В) загальною площею 430,5 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Івана Мазепи 3, на праві власності належать ТОВ «СОБІ» ; нежитловий будинок (літ. Г) загальною площею 254,9 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Івана Мазепи 3, на праві власності належать ТОВ «СОБІ» , має значення речового доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки містять відомості та може бути використаний, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та по суті розглядається як предмет вчинення кримінального правопорушення за яким здійснюється досудове розслідування.

Колегія суддів, уважно дослідивши клопотання про накладення арешту на майно та додані до нього матеріали, також звертає увагу, що арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, всупереч доводам представника, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на майно, з метою забезпечення його збереження, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням унеможливлення настання наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Інші доводи апелянта не є безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, зі змісту апеляційної скарги колегією суддів не виявлено, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 06 березня 2025 року, якою задоволено клопотання прокурора Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_8 та накладено арешт на об`єкти нерухомості із забороною відчуження, будівництва, реконструкції, окрім здійснення протиаварійних рятівних заходів з консервації мурувань XVIII ст., які є речовим доказом за кримінальним провадженням, а саме:

нежитловий будинок (літ. В) загальною площею 430,5 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Івана Мазепи 3, на праві власності належать ТОВ «СОБІ» ;

нежитловий будинок (літ. Г) загальною площею 254,9 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Івана Мазепи 3, на праві власності належать ТОВ «СОБІ» , - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «СОБІ» - адвоката ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

__________________ ______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3