ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2004/25 Справа № 216/2609/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 року м. Кривий Ріг

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7 ( в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Центрально Міського районного суду Дніпропетровської області від 07.05.2025 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 186, ч. 2 ст. 357 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Ухвалою Центрально Міського районного суду Дніпропетровської області від 07.05.2025 року обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів до 05 липня 2025 року включно.

Визначити ОСОБА_8 суму застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242240 грн

Мотивуючи вказане рішення, суд зазначив про вагомість ризиків переховування від суду, вплив на свідків, які були наявні під час обрання запобіжного заходу та на теперішній час не зменшились.

Вважає, що більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не здатні забезпечити досягнення мети визначеної ст. 177 КПК України.

Доводи апеляційної скарги:

Із вказаним судовим рішенням не погодився захисник ОСОБА_7 та оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі просить застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із цілодобовою забороною залишати житло, зменшити обвинуваченому розмір застави до мінімального, який буде пропорційний ризикам та строку знаходження обвинуваченого під вартою.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що жодний ризик у клопотанні про продовження строку тримання під вартою, передбачений ст. 177 КПК України слідчим та прокурором не доведений.

Вказує, що деякі з ризиків можуть мати місце під час судового розгляду, однак вони не можуть впливати на доцільність саме тримання під вартою, і можливо застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Зазначає, що ОСОБА_8 до моменту затримання неофіційно працював та має місце реєстрації, що дає підстави застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Крім того апелянт повідомив, що працівниками поліції було сфальсифіковано факти та докази, які підтверджують вину обвинуваченого.

Зазначає, що в даній справі порушено «розумність» строку , оскільки нових доказів, які б підтверджували вину за цей час не встановлено, а можливість їх отримання вичерпана.

Позиції сторін в суді :

Захисник в судовому засідання апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити з підстав зазначених в ній.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Обвинувачений про дату, час та місце апеляційного перегляду був повідомлений належним чином, клопотань про проведення судового засідання в режимі відео конференції не надходило.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін у зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку про розгляд справи без участі обвинуваченого.

Висновки суду:

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали, що надійшли на запит апеляційного суду в порядку ст. 422-1 КПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами пунктів 3 та 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Нормами частини 2 цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання судом вимог ст. 177, 178, 194 КПК України і бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

Відповідно до наданих матеріалів, колегією суддів встановлено, що в провадженні судді Центрально Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст. 186, ч.3 ст. 357 КК України, відомості про які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000158 від 18.01. 2024 року.

25 січня 2024 року слідчим суддею Центрально Міського районного суду м. Кривого Рогу відносно підозрюваного ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 24 березня 2024 року включно, без визначення розміру застави, який в подальшому було продовжено.

Ухвалою Центрально Міського районного суду м. Кривого Рогу від 05 травня 2025 року обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 05 липня 2025 року включно, визначивши альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242240 грн.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину за вчинення якого законом передбачено відповідальність у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 10 років .

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку та задовольнив клопотання прокурора частково, продовживши обвинуваченому ОСОБА_8 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави та обґрунтовано встановив, що обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який спливає, відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленню від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення.

В обґрунтування прийнятого рішення суд вказав, що вважає необхідним продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_8 оскільки прокурором доведено, що ризики на які посилався слідчий суддя при обранні ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, продовжують існувати та не зменшились.

Ураховуючи викладене, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони суспільних прав та інтересів, оскільки прокурор довів наявність ризику переховування від суду з урахуванням тяжкості покарання за інкримінований злочин, який не зменшився, та у сукупності з іншими встановленими обставинами колегія суддів вважає, що вказане виправдовує подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Колегія суддів звертає увагу, що відсутність на даний час фактів втечі обвинуваченого, не свідчить про неможливість вчинення ним цих дій в подальшому.

Фактично, належна процесуальна поведінка обвинуваченого та відсутність спроб реалізації ризиків, передбачених у ст. 177 КПК України, зумовлені не його високими моральними якостями, а дієвістю обраного запобіжного заходу.

Отже, ураховуючи наявність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд першої інстанції прийшов до висновку, що на даній стадії кримінального провадження є підтвердженою неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, як на тому наполягає сторона захисту.

Підстав, які б виключали можливість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не вбачається, доказів на підтвердження неможливості на даний час перебування ОСОБА_8 під вартою, суду не надано.

Таким чином, вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 суд першої інстанції в повній мірі обґрунтував своє рішення щодо необхідності продовження застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.

З огляду на зазначене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що зміна або застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виключити ризики, пов`язані із звільненням останньої із під варти.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту щодо недоведеності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України є необґрунтованими, оскільки в клопотанні прокурора належним чином обґрунтована наявність кожного ризику передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою. Судом першої інстанції досліджено та надано належну оцінку кожному із наведених прокурором в клопотанні про продовження тримання під вартою ризику та правильно встановлено подальше їх існування.

Будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, які раніше слугували підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обвинуваченим та захисником під час апеляційного розгляду не наведено.

На думку колегії суддів у зв`язку з тим, що обвинувачений ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких відносяться до тяжких злочинів за які передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 10 років, розуміючи тяжкість понесеного покарання у разі визнання останнього винним у вчинені інкримінованого злочину може переховуватись від суду з метою уникнення понесення покарання, тому дана належна процесуальна поведінка обвинуваченого наразі обумовлена не його правосвідомістю, а наслідком обраного запобіжного заходу.

На думку колегії суддів обвинувачений перебуваючи на волі може незаконно впливати на свідків, знаючи їх адреси з метою примушення їх до зміни своїх показань.

Крім того колегія суддів зазначає, що ризик пливу на свідків має місце не лише на початковому етапі кримінального провадження, а й в подальшому до моменту безпосереднього отримання та дослідження судом отриманих показань.

Колегія суддів вважає, що враховуючи дані про обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, не має засобів для існування, в офіційно зареєстрованому шлюбі не перебуває, не проживає за місцем реєстрації, не має міцних соціальних зв`язків, отже відсутні будь-які стримуючі фактори для забезпечення належної, законної поведінки, у разі обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, що беззаперечно свідчить про наявність заявлених ризиків.

Апеляційний суд зазначає, що чинний КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково, тобто, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні надалі, а тому доводи захисника про необґрунтованість заявлених ризиків є такими, що не заслуговують на увагу.

Твердження захисника ОСОБА_7 щодо порушення розумних строків в даному випадку не спростовує необхідність продовження обраного запобіжного заходу, а викликана складністю кримінального провадження, великим обсягом доказів, що належить дослідити, а саме по собі не утворює підстав для звільнення з під варти та не свідчить про неможливість подальшого застосування даного виду запобіжного заходу.

Доводи сторони захисту про відсутність доказів, які прямо підтверджують причетність ОСОБА_8 до вчинення злочину в якому його обвинувачують не є предметом дослідження даної апеляційної скарги. Оцінку складу інкримінованого йому кримінального правопорушення буде надано судом першої інстанції в нарадчій кімнаті при ухвалені остаточного рішення відповідно до вимог ст. 368 КПК України, за наслідками безпосереднього дослідження і оцінки доказів під час судового розгляду, тому апеляційні доводи захисника в цій частині є необґрунтованими.

Обговорюючи питання захисника ОСОБА_7 щодо зменшення обвинуваченому ОСОБА_8 розміру застави, слід зазначити, що відповідно до ч. 4, 5 ст. 182 КПК України розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним. Суд першої інстанції при визначенні розміру застави дотримався вимог діючого законодавства в повному обсязі, з урахуванням ступеню тяжкості інкримінованого злочину та особи обвинуваченого.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що наразі тримання обвинуваченого під вартою, з заставою у визначеному розмірі є обґрунтованими та виправданими, оскільки виключно в такому виді можливо забезпечити досягнення мети визначеної у ст. 177 КПК України.

За таких обставин, апеляційний суд не знаходить підстав для скасування ухвали суду з тих мотивів, які наведені в апеляційній скарзі захисника, оскільки судом постановлено ухвалу у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, ухвала по своїй суті є правомірною, справедливою відповідно до об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням достатніх мотивів та підстав.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із рішенням суду першої інстанції, оскільки суддею під час розгляду клопотання прокурора були в повній мірі досліджені обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, перевірено наявність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися та продовжують існувати і вони виправдовують тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 зважаючи на те, що судовий розгляд ще триває.

Таким чином, перевіривши ухвалу суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів

вважає, що підстави для її скасування відсутні, всі доводи апеляційної скарги захисника були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування або зміни ухвали суду, колегією суддів не встановлено, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 194, 376, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Центрально Міського районного суду Дніпропетровської області від 07.05.2025 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 ,обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 186, ч. 2 ст. 357 КК України - залишити без змін.

Ухвала є остаточна, оскарженню не підлягає.

Судді: