Справа № 308/8019/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши заяву обвинуваченого ОСОБА_5 про відвід головуючого судді ОСОБА_8 від розгляду кримінальної справи № 308/8019/23 у кримінальному провадженні № 0000063 від 26.03.2022 за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 Кримінального Кодексу України, -

в с т а н о в и в:

У провадженні судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_8 перебуває на розгляді обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000063 від 26.03.2022 за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 Кримінального Кодексу України.

12.052025 в судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_5 було подано заяву про відвід судді ОСОБА_8 від участі в розгляді вищевказаного кримінального провадження.

В обґрунтування заяви обвинувачений зазначив, що 24.04.2025 між обвинуваченим ОСОБА_5 та адвокатом ОСОБА_9 у зазначеному кримінальному провадженні укладено договір про надання правової допомоги.

Покликаючись на п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, згідно з яким слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості, зазначив, що з 17.04.2014 по 01.04.2016 ОСОБА_9 перебував на посаді помічника судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_8 , з яким у нього могли скластись дружні або навпаки не дружні стосунки.

Враховуючи наведене, з метою виключення виникнення в незацікавлених спостерігачів припущень щодо упередженості судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_8 у розгляді кримінального провадження №0000063 від 26.03.2022 за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України та маючи на меті безумовне забезпечення гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод розгляду справи незалежним та безстороннім судом, просив заяву про відвід судді визнати обґрунтованою та задовольнити.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.05.2025, заява про відвід судді передана на розгляд судді ОСОБА_1 .

Для надання пояснень з приводу заявленого відводу в судове засідання запрошувався суддя ОСОБА_8 , але останній в судове засідання не з`явився.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 підтримали подану заяву з мотивів, наведених у ній, просили таку задовольнити.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 підтримав подану заяву про відвід судді, просив таку задовольнити.

В судове засідання з`явився прокурор ОСОБА_3 , який заперечив щодо задоволення поданої заяви.

В обґрунтування заперечень зазначив, що доводи, на які посилається обвинувачений ОСОБА_5 , як на підставу для відводу судді ОСОБА_8 , ґрунтуються виключно на суб`єктивних припущеннях, а також є намаганням штучно створити умови для заявлення відводу та зловживання процесуальними правами, затягування судового розгляду і як наслідок ухилення від кримінальної відповідальності.

Звернув увагу, що доводи заяви про відвід не підтверджені жодними доказами, які б свідчили про особисту зацікавленість судді ОСОБА_8 у результатах розгляду справи за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , а відтак і про його упередженість чи необ`єктивність у цій справі. У підтвердження доводів про те, що у адвоката ОСОБА_9 могли скластись під час роботи з квітня 2014 по квітень 2016 з суддею ОСОБА_8 дружні або навпаки недружні відносини, заявником не надано жодних доказів, у тому числі не вказується на порушення приписів нормативно-правових актів, які можуть бути розцінені як недотримання положень Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи викладене, просив у задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_5 про відвід судді Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_8 відмовити.

В судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_4 просив у задоволенні заяви про відвід судді відмовити, зазначив, що відвід є невмотивованим, обвинувачем ОСОБА_5 не наведено жодного доказу на обґрунтування підстав заявленого відводу, вважає, що зазначені дії є процесуальним затягуванням часу.

В судове засідання інші учасники справи не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Ознайомившись із змістом заяви про відвід та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 статті 21 КПК України, кожному гарантується право на розгляд та вирішення справи незалежним і неупередженим судом.

З метою дотримання цієї гарантії учасники судового провадження наділені правом заявити судді (колегії суддів) відвід, який повинен бути вмотивованим відповідно до частини п`ятої статті 80 КПК України.

Перелік підстав, за наявності яких може бути заявлено відвід судді, передбачений статтями 75, 76 КПК України.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 5 ст. 80 КПК України, відвід повинен бути вмотивованим.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», закріплено принцип, з яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права.

ЄСПЛ нагадав, що положення п. «а» п. 3 ст. 6 ЄКПЛ необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення у справі «Pelissier and Sassi v. France» від 25.03.1999 № 25444/94, п. 52; рішення у справі «Mattoccia v. Itali» від 25.07.2000 № 23969/94, п. 58). Отже, об`єктивне (за термінологією чинного КПК «неупереджене») розслідування є однією з необхідних умов здійснення справедливого судового розгляду в тому розумінні, яке цьому поняттю надає ЄКПЛ та практика її застосування. З урахуванням оціночного характеру категорії неупередженості в КПК не надається вичерпного переліку її критеріїв.

Відповідно до ст. 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні, зокрема за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статтею 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Відповідно до вимог п.1.1. Бангалорських принципів поведінки судді, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від будь-якого стороннього впливу, спонукань, тисків, погроз або втручання, прямого чи опосередкованого, здійснюваного з будь-якої сторони та маючого на меті будь-які цілі.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, головна мета відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість при розгляді кримінального провадження.

Заява про відвід повинна бути вмотивованою, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо заява невмотивована, це є підставою для відмови у її задоволенні.

Заява обвинуваченого ОСОБА_5 про відвід мотивована тим, що його новий захисник ОСОБА_9 у період з 17.04.2014 по 01.04.2016 перебував на посаді помічника ОСОБА_8 , з яким у нього могли скластися дружні або навпаки недружні стосунки, що може вплинути на неупередженість судді та об`єктивність проведення судового процесу.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Білуха проти України» (заява №33949/02) від 09 листопада 2006 року, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (про що зазначено у рішенні у справі «Ветштайн проти Швецарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

Не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

Отже, для вирішення питання щодо відводу судді або складу суду необхідно перевірити додержання об`єктивного чи суб`єктивного критеріїв безсторонності суду, а саме формування складу для розгляду конкретної справи у встановлений законом спосіб (об`єктивний критерій) та додержання вимог щодо особистої безсторонності суду (суб`єктивний критерій).

Враховуючи наведені у заяві про відвід підстави, у цьому випадку заявник стверджував про можливі сумніви щодо недотримання виключно суб`єктивного критерію безсторонності суду, що й мало бути предметом перевірки під час розгляду питання про відвід.

Відтак належить зазначити, що сам по собі факт знайомства судді та спільної роботи близько 10 років тому із певною особою жодним чином не може свідчити про наявність приватного інтересу та не може викликати сумнівів у безсторонності судді, тобто фактично таке є лише припущеннями, які не доведені жодними фактами, тим більше за відсутності доказів зацікавленості судді в результатах провадження.

Тобто доводи заявника, що здійснення суддею розгляду кримінального провадження може вплинути на результат такого розгляду, є абстрактним припущенням та жодним чином документально не обґрунтовано, тим більше з огляду на врегулювання такого у процесуальному порядку шляхом розкриття інформації.

Суд звертає увагу, що суддя ОСОБА_8 в судовому засіданні повідомив учасникам справи інформацію щодо попередньої роботи з новим захисником обвинуваченого ОСОБА_5 , проте суддя не зазначав про неможливість розгляду вказаної справи через власну упередженість, самовідвід не заявляв, також не заявляв про неможливість ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Відповідно до пункту 2.1 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006, схвалених резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 №2006/23, при виконанні своїх обов`язків суддя вільний від будь-яких схильностей, упередженості чи забобонів, та пунктом 2.5 цих же принципів визначено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. Нижче наведені приклади таких випадків: 1. У судді склалося реальне упереджене ставлення до якоїсь зі сторін або судді з його власних джерел стали відомі певні докази чи факти стосовно справи, яка розглядається. 2. Раніше при розгляді цього самого предмета спору суддя виступав як адвокат чи долучався до справи як важливий свідок. 3. Суддя чи члени його родини матеріально зацікавлені в рішенні у відповідній справі.

Статтею 14 чинної редакції Кодексу суддівської етики, затвердженої 18.09.2024 рішенням ХХ з`їзду суддів України, визначено, що суддя не має допускати позапроцесуальних взаємовідносин з учасниками судового процесу у справі, що перебуває у його / її провадженні. Суддя має уникати поведінки, що може викликати сумнів чи створити враження про наявність у судді прихильності чи упередженого ставлення до учасників справи чи їх представників.

У коментарі до Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням Ради суддів України від 04.02.2016 № 1, роз`яснено, що відчуття упередженості - це формування у судді до тієї чи іншої людини, яка є учасником судового розгляду, власного ставлення, заснованого не на об`єктивному критерії, а на особистих симпатіях або антипатіях. Водночас, слід розуміти, що зловживання самовідводом не допускається і може потягнути застосування дисциплінарної відповідальності. У цьому контексті зловживання правом на самовідвід означає недобросовісне використання суддею незначного приводу для того, щоб уникнути розгляду справи. За змістом коментованої статті заявлення суддею самовідводу є допустимим лише у випадку неможливості ухвалення суддею об`єктивного рішення у справі.

Отже, заявлений відвід не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність таких обставин, які б викликали сумнів у неупередженості головуючого судді у розгляді справи, оскільки наведені особою, яка заявила відвід, обставини, не свідчать про упередженість, яка визначена п.4 ч.1 ст. 75 КПК України, а є лише власними припущеннями.

Будь-яких інших визначених законом підстав для відводу слідчого судді в ході розгляду заяви про відвід, судом встановлено не було.

Стосовно об`єктивного критерію Європейський суд з прав людини також вказує, що необхідно перевірити чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був не безсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 7серпня 1996 poку, п. 58).

На підставі наведеного суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого відводу, оскільки заявником не наведено підстав, визначенихст.ст.75,76 КПК України для відводу головуючого судді та не надано доказів упередженості або особистої заінтересованості судді, заявником не доведена наявність обставин, які б унеможливлювали ухвалення суддею об`єктивного рішення у справі, у зв`язку з чим у задоволенні заяви про відвід головуючого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_8 слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 75, 76, 80, 81, 372 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_5 про відвід головуючого судді ОСОБА_8 від розгляду кримінальної справи № 308/8019/23 у кримінальному провадженні № 0000063 від 26.03.2022 за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 Кримінального Кодексу України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 30 травня 2025 о 13 год. 55 хв.

Суддя ОСОБА_1