Справа № 685/1189/23
Провадження № 1-кп/675/13/2025
У Х В А Л А

"02" червня 2025 р. м. Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , їх захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_10 , його захисника ОСОБА_11 , розглянувши в м. Ізяслав Хмельницької області у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції клопотання прокурора Хмельницької обласної прокуратури про продовження строку запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_6 , який обвинувачуєтьсяу вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 307 та ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України,

ОСОБА_10 , який обвинувачуєтьсяу вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 та ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України,

ОСОБА_7 , який обвинувачуєтьсяу вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України -

В С Т А Н О В И В :

Прокурор в судовому засіданні подав клопотання про продовження строку дії обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Клопотання мотивоване тим, що ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 17.04.2025 було продовжено запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 у виді тримання під вартою до 15.06.2025 включно.

На даний час продовжують існувати ризики, які враховувалися при застосуванні обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, адже вони обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень, зокрема санкція ч. 3 ст. 307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років. Крім того, останні можуть переховуватися від суду, та можуть незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, шляхом подальшого спонукання їх до перекручування або спотворення обставин, які їм відомі, зміни їх показань у суді, а також можуть вчинити інше кримінальне правопорушення.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів, на думку прокурора, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 ніде офіційно не працюють та не мають належних джерел прибутку для свого існування. У зв`язку з цим прокурор просить продовжити строк тримання під вартою обвинуваченим строком на 60 днів.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 клопотання підтримав та вважає, що є підстави для продовження раніше обраних запобіжних заходів щодо обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 .

Обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 та їх захисники адвокати ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вказуючи нате, що на даний час наявні законні підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід, зокрема, такий як цілодобовий домашній арешт або встановлення посильного розміру застави.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до наступних висновків.

Згідно із ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є, зокрема, наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу (ч. 1 ст. 183 КПК України).

За змістом ст. 199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

При вирішенні питання про доцільність продовження запобіжного заходу, суд враховує вимоги статті 29 Конституції України, статті 9 Загальної Декларації прав людини, статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і статті 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У рішенні по справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини у справах «Летельє проти Франції», «І. А. проти Франції» зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Відтак, розглядаючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 строку тримання під вартою, суд виходить насамперед з необхідності запобігання ризикам, визначеним пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи питання про доцільність продовження раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_6 , суд враховує, що він являється раніше судимим за вироком Тернопільського міського суду від 03.05.2022 за ч. 3 ст. 307 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців, та маючи не зняту і непогашену судимість, продовжив вчиняти кримінальні правопорушення та обвинувачується в організації місця для незаконного виготовлення психотропних речовин, організації незаконного виготовлення, придбання, зберігання, пересилання, а також в незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин, вчинених організованою групою, в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 307 та ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України.

Також, вирішуючи питання про доцільність продовження раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_10 , суд враховує, що останній будучи в силу ст. 89 КК України раніше не судимим, обвинувачується в організації та утримання місця для незаконного виготовлення психотропних речовин, незаконному зберіганні, перевезенні, пересиланні з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин, вчинених організованою групою, в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 та ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України.

ОСОБА_7 в свою чергу обвинувачується в незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин, вчиненого організованою групою, в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України

Вивченням даних про особу обвинувачених встановлено, що останні ніде не працюють, постійного заробітку не мають, а отже усвідомлюючи відповідальність, яка їм загрожує у випадку доведеності їх вини, існує реальний ризик того, що перебуваючи на волі, обвинувачені можуть перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, та можуть вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд вважає, що ризики, передбачені статтею 177 КПК України, які існували на момент обрання цих запобіжних заходів щодо обвинувачених, продовжують мати місце і на даний час є реальними, так як сам факт перебування обвинувачених в умовах ізоляції, на думку суду, не міг відмінити або змінити їх настільки, що зникла суспільна небезпечність вчинених діянь і особи обвинувачених або змінились обставини, які б виключали можливість повторення ними вчинення аналогічних дій. Також суд зазначає, що прокурором доведено наявність ризику впливу з боку обвинувачених на свідків у даному кримінальному провадженні, через що останні можуть змінити свої показання або відмовитись від давання показань.

Розглядаючи можливість застосування до обвинувачених альтернативних запобіжних заходів, суд враховує їх особу, репутацію, а також тяжкість, характер та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, суворість покарання за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , їх можливість переховуватись від суду та впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Можливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд оцінює критично, оскільки обставини, на які наголошують захисники, не спростовують та не зменшують ризиків, вказаних у клопотаннях прокурором. Такі обставини не є визначальними та такими, що давали б можливість обрати відносно обвинувачених запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, в тому числі і у вигляді домашнього арешту.

Враховуючи вищевикладене, на думку суду, до обвинувачених не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі. У даному випадку, потреба в обмеженні права на особисту свободу обвинувачених шляхом продовження останнім строку найсуворішого запобіжного заходу є виправданою.

Крім цього, суд ураховує те, що обвинуваченим інкримінується вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 9 до 12 років, свідки у справі ще не всі допитані, у зв`язку з чим жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та забезпечити належної поведінки обвинувачених.

З огляду на наведене, доводи захисників та обвинувачених про зміну запобіжного заходу, суд відхиляє, і в задоволенні клопотань відмовляє, натомість клопотання про продовження запобіжних заходів відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою на 60 днів, підлягають задоволенню.

У відповідності до п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України, оскільки ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, розмір застави судом не визначається.

Керуючись ст.ст. 176 - 178, 183, 184, 194, 199, 318, 331, 369 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк обраного щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у слідчому ізоляторі до 31.07.2025 включно, без можливості внесення застави.

Продовжити строк обраного щодо ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у слідчому ізоляторі до 31.07.2025 включно, без можливості внесення застави.

Продовжити строк обраного щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у слідчому ізоляторі до 31.07.2025 включно, без можливості внесення застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження і направити начальнику слідчого ізолятора.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим в той самий строк і в тому ж самому порядку, з дня отримання копії даної ухвали.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3