УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2025 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001433 від 22.04.2025,

установив:

22.07.2025 за допомогою поштового зв`язку прокурор відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва (вх. № 76847) із клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001433 від 22.04.2025.

Обґрунтовуючи клопотання про арешт майна, прокурор ОСОБА_3 зазначив про таке.

Слідчими відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи, слідчого управління ГУНП у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001433 від 22.04.2025, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 15 п. 11 ч. 2 ст. 115 КК України.

Процесуальне керівництво у зазначеному кримінальному провадженні здійснюється групою прокурорів відділу нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя Київської міської прокуратури.

За версією органу досудового розслідування встановлено, що в невстановлений час та місці ОСОБА_5 отримав від невстановленої під час досудового розслідування особи пропозицію на вчинення умисного вбивства ОСОБА_6 , який є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 ССО ЗСУ, на замовлення за грошову винагороду, на що дав свою згоду.

Реалізуючи свій злочинний умисел, здійснюючи дії, спрямовані на підготовку до вчинення злочину, ОСОБА_5 , діючи на замовлення невстановленої слідством особи, при невстановлених обставинах, з метою отримання засобів та знарядь, усунення перешкод та подальшому сприянні у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_6 , у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 04.04.2025, залучив до вчинення злочину ОСОБА_4 та інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб.

У свою чергу, ОСОБА_4 на виконання відведеної йому ролі пособника у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_6 на замовлення, 04.04.2025, перебуваючи у приміщенні ТРЦ «Ocean Plaza», за адресою: місто Київ, вул. Антоновича, 176, придбав sim-карту мобільного оператора зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» з абонентським номером НОМЕР_2 , чим надав засоби та сприяв вчиненню ОСОБА_5 умисного вбивства ОСОБА_6 , яку надалі, за попередньою домовленістю, залишив поблизу місця проживання ОСОБА_5 , що за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім цього, 16.04.2025 у невстановлений досудовим розслідуванням час ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: Київська область, с. Софіївська Борщагівка, пр-т Героїв Небесної Сотні, 28, на виконання відведеної йому ролі, здійснював фотофіксацію на власний мобільний телефон автомобіля марки «Dodge», д.н.з. НОМЕР_3 , належного ОСОБА_6 , та виготовлені фотознімки разом з інформацією щодо наявних поблизу місця проживання потерпілого камер відеоспостереження, передав ОСОБА_5 , чим сприяв в усуненні перешкод для вчинення кримінального правопорушення та неможливості фіксації ОСОБА_5 в ході вчинення злочину. ОСОБА_5 , використовуючи надану ОСОБА_4 інформацію та засоби для вчинення злочину і усунення перешкод, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, встановив GPS-трекер, всередині якого знаходилася sim-карта мобільного оператора зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» з абонентським номером НОМЕР_2 , яку йому передав ОСОБА_4 , на автомобіль марки «Dodge», д.н.з. НОМЕР_3 , належний потерпілому, з метою стеження за ним та підшукання найбільш зручного місця для вчинення запланованого кримінального правопорушення, яке вчинив 22.04.2025, приблизно о 08.50 год, за адресою: місто Київ, вул. Дружківська, 6, біля спортивного залу «Олімп», шляхом здійснення прицільного пострілу в область голови ОСОБА_6 , однак, не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_6 своєчасно надано першу медичну допомогу та каретою швидкої медичної допомоги госпіталізовано до лікарні з діагнозом - вогнепальне поранення лівої скроневої ділянки голови.

Надалі 24.04.2025, приблизно о 16.00 год, ОСОБА_4 після вчинення закінченого замаху на умисне вбивство ОСОБА_6 , виконуючи відведену останньому роль пособника, перебуваючи у приміщенні ТРЦ «Ocean Plaza», за адресою: місто Київ, вул. Антоновича, 176, придбав невстановлені досудовим розслідуванням мобільний телефон та sim-карту мобільного оператора, які разом з грошовими коштами в сумі 15 тисяч доларів США, перебуваючи по вул. Миколайчука, 7/2 у місті Києві, передав ОСОБА_5 , чим сприяв приховуванню кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

У зазначеному кримінальному провадженні 26.04.2025 ОСОБА_4 затримано, в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 15 п. 11 ч. 2 ст. 115 КК України, цього ж дня останньому повідомлено про підозру у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення.

Крім цього, у зазначеному кримінальному провадженні, відповідно до вимог ч. 1 ст. 278, ч. 3 ст. 111, ч. 8 ст. 135 КПК України, шляхом публікації на вебсайті Офісу Генерального прокурора та у друкованому засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур`єр», 10.07.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 11 ч. 2 ст. 115 КК України, а також викликано для допиту в якості підозрюваного на 14.07.2025.

У зв`язку з переховуванням підозрюваного ОСОБА_5 за межами України 14.07.2025 останнього оголошено в розшук. Київською міською прокуратурою 14.07.2025 матеріали досудового розслідування відносно підозрюваного ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 15 п. 11 ч. 2 ст. 115 КК України виділено в окреме провадження за № 0000901.

Проведеними слідчими (розшуковими) діями отримано відомості, які засвідчили, що зазначене кримінальне правопорушення ретельно сплановано.

На виконання доручення слідчого про проведення слідчих (розшукових) дій, управлінням карного розшуку Головного управління Національної поліції в місті Києві встановлено, що в місті Одеса ОСОБА_5 контактував з місцевими жителями, які у свою чергу сприяли останньому в переховуванні від правоохоронних органів, а відтак, подальшому уникненню ОСОБА_5 кримінальної відповідальності. Крім цього, проведеними слідчими (розшуковими) діями з`ясовано, що в місті Одеса ОСОБА_7 міг сприяти ОСОБА_5 у переховуванні від правоохоронних органів, шляхом надання в користування квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

01.07.2025 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва (справа № 761/27078/25) надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , якою фактично користується ОСОБА_7

21.07.2025 у період часу з 14 год 40 хв до 17 год 32 хв проведено обшук за адресою: АДРЕСА_2 , під час якого виявлено та вилучено таке майно:

-банківська картка «ПриватБанк» № НОМЕР_4 , яку поміщено до сейф-пакету № KIV 2133633;

-мобільний телефон марки «Nokia» ІМЕІ НОМЕР_5 , який поміщено до сейф-пакету № KIV 2133635;

-протермінований паспорт громадянина України НОМЕР_6 для виїзду за кордон ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсний до 18.03.2024, який поміщено до сейф-пакету № KIV 2133634;

-мобільний телефон марки «Iphone 15 Pro Max» IMEI 1: НОМЕР_7 ; IMEI 2: НОМЕР_8 , з сім-картою абонентський номер НОМЕР_9 , який поміщено до сейф-пакету № 7211595.

Постановою слідчого у цьому кримінальному провадженні зазначене майно, яке виявлено та вилучено під час зазначеного обшуку визнано речовими доказами.

У зв`язку викладеним, з метою збереження вилученого майна, запобігання можливості його приховування, псування, знищення, перетворення, відчуження у сторони обвинувачення виникла необхідність у накладенні арешту на зазначене майно, що передбачено п. 1 ч. 2 ст. 170 України.

Відповідно до протоколу передачі справи раніше визначеному слідчому судді від 24.07.2025, слідчим суддею визначено ОСОБА_1 25.07.2025 клопотання разом з додатками передано слідчому судді з відділу організаційного забезпечення розгляду кримінальних справ Шевченківського районного суду міста Києва.

Прокурор відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. При цьому надійшла заява від прокурора ОСОБА_9 , який входить до групи прокурорів у кримінальному провадженні, про розгляд справи без його участі, зазначивши, що клопотання підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.

Власника майна у судове засідання також не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи.

Слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Разом з тим, неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України під час розгляду справи фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши клопотання та додані на його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, слідчими ГУНП у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001433 від 22.04.2025, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 15 п. 11 ч. 2 ст. 115 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва у зазначеному кримінальному провадженні здійснюється, зокрема прокурорами відділу Київської міської прокуратури.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 01.07.2025 у справі № 761/27078/25 надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , якою користується ОСОБА_7 .

Відповідно до протоколу обшуку від 21.07.2025 на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва у справі № 761/27078/25 під час проведення обшуку виявлено та вилучено майно на яке прокурор просить накласти арешт.

Звернення прокурора 22.07.2025 з клопотанням про арешт на зазначене тимчасово вилучене майно зумовлено необхідністю збереження речових доказів, оскільки вилучене майно має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім того, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови.

Постановою слідчого слідчого управління ГУНП у місті Києві ОСОБА_10 від 21.07.2025 майно, на яке сторона обвинувачення просить накласти арешт, визнано речовими доказами.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в цьому випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. Крім того, при вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що ці докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в цьому кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

Так, приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано це клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування та відчуження майна, яке визнано речовими доказами постановою слідчого від 21.07.2025, приходить до висновку про наявність на цьому етапі досудового розслідування достатніх підстав для накладення арешту на вищезазначене майно.

На думку слідчого судді, накладення арешту на майно в цьому випадку є розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено негативних наслідків арешту майна для третіх осіб. Що стосується прав та законних інтересів власників майна, то слідчий суддя вважає, що такі обмеження не є занадто обтяжливими для них. При цьому слідчий суддя звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який надалі може бути скасований у визначеному законом порядку.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 98, 170-173, 309, 395, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001433 від 22.04.2025 - задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке 21.07.2025 виявлено та вилучено під час обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , а саме на:

1)банківську картку «ПриватБанк» № НОМЕР_4 ;

2)мобільний телефон марки «Nokia» ІМЕІ НОМЕР_5 ;

3)протермінований паспорт громадянина України НОМЕР_6 для виїзду за кордон ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсний до 18.03.2024;

4)мобільний телефон марки «Iphone 15 Pro Max» IMEI 1: НОМЕР_7 ; IMEI 2: НОМЕР_8 , з сім-картою абонентський номер НОМЕР_9 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_11