ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1612/25 Справа № 202/126/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 року Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000410 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2025 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Дробишеве Краснолиманського району Донецької області, громадянина України, раніше судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки.

ВСТАНОВИЛА:

Згідно вироку суду першої інстанції, ОСОБА_7 30 листопада 2024 року приблизно о 15 годині достовірно знаючи, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року на всій території Україні введено воєнний стан, з метою таємного викрадення чужого майна, через незачинені ворота зайшов на територію посту ЕЦ Північної механізованої гірки № 2, структурного підрозділу «Лиманська дистанція сигналізації та зв`язку» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця», розташованого за адресою Донецька область, м. Лиман, вул. Свободи, 3-д. Перебуваючи безпосередньо на території посту, ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи мету наживи і незаконного збагачення, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, через розбите вікно незаконно проник до приміщення будівлі посту, де у щитовій кімнаті діючи умисно, таємно, повторно з метою крадіжки чужого майна руками демонтував та дістав із шафи три реле НМШ1-7000 та одне реле АПШ-24 і поклав їх на підлогу. Таким чином останній намагався таємно заволодіти майном структурного підрозділу «Лиманська дистанція сигналізації та зв`язку» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» на суму 61820, 81 грн.

В цей момент ОСОБА_7 був застигнутий працівниками поліції ВП № 3 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області на місці вчинення кримінального правопорушення, які присікли його злочинні дії. У зв`язку із чим зазначене кримінальне правопорушення не було доведено до кінця, оскільки ОСОБА_7 з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця.

В апеляційній скарзі прокурор ставить питання про скасування вироку в частині призначеного покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості через необґрунтоване звільнення від відбування призначеного судом покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. Вважає, що звільняючи ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням суд не навів переконливих доводів на підтвердження прийнятого рішення про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання, не врахував відомості про особу винного, обставини та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, що не сприяє досягненню мети покарання. Зазначає, що суд безпідставно звільнив обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, оскільки на думку апелянта, виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів можливе лише за умови призначення йому реального покарання у виді позбавлення волі. Просить ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України покарання у виді 5 років позбавлення волі, в іншій частині вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав доводи апеляції, доводи обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляції, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, судова колегія доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції скасуванню в частині призначеного покарання з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом.

За змістом статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності і індивідуалізації. Суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Враховуючи роз`яснення, які містяться у п.п. 1, 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до п.3 вказаної постанови, досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Вирішуючи питання про застосування ст. 75 КК України суд першої інстанції має належним чином досліджувати й оцінювати всі обставини, які мають значення для справи та застосовувати вказані вимоги закону лише в тому разі, коли для цього є умови й підстави, про що у судовому рішенні мають бути викладені докладні мотиви.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільняючи обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, суд першої інстанції не навів належного обгрунтування такого висновку.

Так, судом належним чином не враховано, що ОСОБА_7 вчинив злочин в умовах воєнного стану, намагався заволодіти реле шляхом демонтування шафи посту ЕЦ Північної механізованої гірки № 2 структурного підрозділу «Лиманська дистанція сигналізації та зв`язку», який забезпечує роботу залізниці регіональної філії «Донецька залізниця», яке відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 83 від 04.03.2015 року відноситься до об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки та безпеки України.

В той же час судом належним чином не враховано того факту, що ОСОБА_7 , маючи не зняту та непогашену судимість за ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України, та звільнившись 28.04.2023 року, майже через півтора року повторно вчинив корисливий злочин.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що покарання, призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_7 із застосуванням ст.75 КК України не відповідає тяжкості скоєного злочину і особі обвинуваченого та не буде сприяти його виправленню й попередженню скоєння нових злочинів.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання за скоєння злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, колегія суддів бере до уваги вимоги ст.ст. 50, 65 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання колегія суддів бере до уваги конкретні обставини вчиненого, ступінь тяжкості скоєного злочину, який на підставі ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, а також дані про особу обвинуваченого, який не одружений, утриманців не має, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий за вчинення корисливих злочинів та маючи не зняту та непогашену судимість, повторно вчинив корисливий злочин в умовах воєнного стану та намагався заволодіти майном, яке належить до об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки та безпеки України.

Згідно ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів доходить висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише з його ізоляцією від суспільства.

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції на підставі ч.1 ст. 420 КК України скасуванню в частині призначеного ОСОБА_7 покарання з ухваленням в цій частині нового вироку судом апеляційної інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2025 року стосовно ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту його затримання в порядку виконання вироку.

В іншій частині вирок залишити без зміни.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку шляхом подачі касаційних скарг до Верховного суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді