Номер провадження 1-кп/243/787/2025
Номер справи 243/4108/25
У Х В А Л А

21 серпня 2025 року місто Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0003200 від 11.09.2024 на підставі обвинувального акту відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Торчин Луцького району Волинської області, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, одруженого, військовослужбовця військової служби за контрактом, водія 5 екіпажу безпілотних авіаційних комплексів 2 взводу аеророзвідки спеціального призначення 1 роти аеророзвідки спеціального призначення окремого спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 НГУ, старшого солдата, раніше не судимого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України.

В підготовчому судовому засіданні захисником ОСОБА_6 було подане клопотання про повернення обвинувального акту прокуророві. Обґрунтовуючи свою позицію вказував, що за змістом пред`явленого обвинувачення ОСОБА_5 одержав неправомірну вигоду за вплив на одного із суддів Слов`янського міськрайонного суду Донецької області, оскільки приймати рішення за результатами розгляду адміністративних справ за ст.130 КУпАП може виключно суддя відповідного суду. Водночас, у змісті обвинувачення не зазначено за вплив на яку саме особу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області чинився чи мав чинитися вплив ОСОБА_5 . Окрім того, відповідно до обвинувального акту від 14.05.2025 він був складений та затверджений прокурором 15.05.2025, в той час як копію обвинувального акту ОСОБА_5 отримав 14.05.2025.

Захисник ОСОБА_4 підтримав клопотання свого колеги, просив його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав позицію свого захисника.

Прокурор просив відмовити у задоволенні клопотання, зазначив, що фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення ОСОБА_5 за змістом обвинувального акту наведено повно та конкретно, підстави для повернення обвинувального акту відсутні.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали обвинувального акту, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання про повернення обвинувального акту.

Відповідно до частини 4 статті 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.

Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам статті 291 КПК України та містити відомості, зазначені в частині 2 цієї статті.

За змістом п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити, окрім іншого, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

При цьому, як зазначив Верховний Суд України у постанові від 24 листопада 2016 у справі №5-328кс16, в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Згідно з ч. 1 ст. 91 КПК України в кримінальному провадженні підлягають доказуванню, серед іншого, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Наведені правові норми у їх системному зв`язку указують на те, що межі висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта (ч. 1 ст. 337 КПК України) визначаються не тільки формулюванням обвинувачення, але й викладеним у обвинувальному акті змістом фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та визначеною в обвинувальному акті правовою кваліфікацією кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК), оскільки формулювання обвинувачення є підсумком кримінально-правової оцінки фактичних обставин, а тому безпосередньо та нерозривно з ними пов`язане.

Такий висновок підтверджується й положеннями ч. 3 ст. 337 КПК України, згідно з якою з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Положення ч. 1 ст. 337 КПК України мають на меті забезпечити особі можливість знати точний обсяг висунутого обвинувачення, від якого він повинен захищатися (включаючи як фактичні обставини, які прокурор вважає встановленими та які будуть предметом доказування в суді, так і відповідну правову кваліфікацію).

Статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом а ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997, передбачено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 26 червня 2008, ухваленому у справі Ващенко проти України, зазначено: Обвинувачення для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п. 51).

За таких обставин, надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, правової кваліфікації є важливою передумовою забезпечення права на справедливий судовий розгляд та права на захист обвинуваченого.

За змістом обвинувального акту достатньо конкретно викладені всі обставини кримінального правопорушення, описані всі елементи складу інкримінованого злочину, а саме: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона, зокрема визначено дату, час та місце вчинення кримінального правопорушення, діяння у формі дії, що становить ознаку об`єктивної сторони, мотив та форму вини. За наведених обставин у суду немає підстав для висновку про неконкретність висунутого обвинувачення.

Щодо доводів захисника в тій частині, що обвинувальний акт був складений та затверджений прокурором 14.05.2025, копію обвинувального акту ОСОБА_5 отримав 14.05.2025 , в той час як за змістом обвинувального акту зазначено, що він був складений та затверджений 15.05.2025, слід зазначити наступне.

Так, зі змісту реєстру матеріалів досудового розслідування та розписки обвинуваченого про отримання обвинувального акту вбачається, що він був отриманий 14.05.2025, що в свою чергу виключає можливість його пізнішого складання та затвердження (15.05.2025). Таким чином, прокурором було допущено описку в даті складання обвинувального акту.

За таких обставин заявлені стороною захисту недоліки не є такими, що об`єктивно унеможливлюють призначення справи до судового розгляду та не дають законні підстави суду повернути обвинувальний акт прокурору, тому суд вважає, що обвинувальний акт складено відповідно до вимог КПК України, підстав для повернення обвинувального акта прокурору, судом не вбачається. Аналогічного висновку дійшов ККС ВС у постанові № 207/3801/19 від 28.03.2023.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 110, 291, 314 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про повернення обвинувального акту - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлений 21.08.2025 об 11-50 год.

Суддя ОСОБА_1