ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/34307/24

Провадження № 11-кп/820/362/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Хмельницькому, кримінальні провадження, внесені до ЄРДР №0003649, 0000004 за апеляційною скаргою обвинуваченого за ст.126-1, ст.390-1 КК України ОСОБА_6 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 лютого 2025,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, не одруженого, інваліда 3 групи, раніше судимого:

- 30.10.2024 Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ст.390-1 КК України на 1 рік пробаційного нагляду;

- 28.11.2024 Хмельницьким міськрайонним судом за ст.390-1 КК України, в редакції призначеного покарання, згідно з вироком Хмельницького апеляційного суду від 30.01.2025, на 1 рік 2 місяці обмеження волі,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.126-1, ст.390-1 КК України, та призначено йому покарання:

- за ст.126-1 у виді позбавлення волі на строк один рік п`ять місяців;

- за ст.390-1 у виді обмеження волі строком на один рік.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, яке призначене вироком Хмельницького міськрайонного суду від 28.11.2024, в редакції вироку Хмельницького апеляційного суду від 30.01.2025, більш суворим, визначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк один рік п`ять місяців.

На підставі ст.71 КК України призначено ОСОБА_6 остаточне покарання, частково приєднавши нове покарання до невідбутої частини покарання за попереднім вироком, яка становить один рік і п`ять місяців позбавлення волі, та визначено його у виді одного року шести місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено обчислювати з дня приведення вироку для виконання.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до ст. 100 КПК України.

За вироком місцевого суду ОСОБА_6 , в порушення ст.28 Конституції України та Закону України "Про запобігання та протидії домашньому насильству", умисно, систематично вчиняв психологічне та фізичне насильство стосовно своєї матері ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем їхнього проживання на АДРЕСА_1 за таких обставин.

Так, 05 травня 2024 року, в 19 год 30 хв, ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем проживання, будучи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив стосовно своєї матері ОСОБА_8 домашнє насильство, за що постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02.07.2024 його визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

27 червня 2024 року о 08 год ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем проживання, вчинив стосовно своєї матері ОСОБА_8 домашнє насильство, за що постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11.07.2024 його визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

22 вересня 2024 року о 15 год ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем проживання, будучи особою, яку постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11.07.2024 протягом року піддано адміністративному стягненню за ч.1 ст.173-2 КУпАП, вчинив стосовно своєї матері ОСОБА_8 домашнє насильство, за що постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07.11.2024 його визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП.

16 листопада 2024 року близько 16 год 20 хв ОСОБА_6 продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на вчинення систематичного домашнього насильства, перебуваючи за місцем проживання, умисно, вчинив стосовно своєї матері ОСОБА_8 домашнє насильство психологічного характеру, що виразилось у висловлюванні нецензурною лайкою, погрозах, яке призвело до психологічних страждань потерпілої та погіршення якості її життя.

Внаслідок систематичного вчинення ОСОБА_6 домашнього насильства, ситуації, які склались у вищезазначених випадках, були психотравмувальними для потерпілої ОСОБА_8 , викликали у неї погіршення якості її життя та завдали психологічних страждань у вигляді зниженого настрою, емоційної вразливості, підвищеної напруженості, застрягаємості на емоційно-негативних переживаннях, відчуття образи, приниженої гідності, підвищеного рівня тривоги та страху, порушення відчуття власної безпеки, відчуття безвиході.

Крім цього, 21 грудня 2024 року, близько 18 год 30 хв, 24 січня 2025 року, близько 17 год 15 хв, 28 січня 2025 року, близько 23 год, ОСОБА_6 , незважаючи на існування обмежувального припису від 31.07.2024, виданого Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області у цивільній справі №686/20972/24 на шість місяців, згідно з яким ОСОБА_6 , серед іншого, заборонено перебувати в місці проживання своєї матері ОСОБА_8 на АДРЕСА_1 , наближатись на відстань ближче 300 метрів до місця проживання ОСОБА_9 та в будь-який спосіб контактувати з нею, прийшов до місця проживання ОСОБА_8 та контактував з нею, порушивши обмежувальний припис.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання, та призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі уважаючи його занадто суворим. Вказує, що суд першої інстанції належним чином не дослідив, як виконується судове рішення щодо видачі обмежувального припису, оскільки вказаним рішенням його було зобов`язано пройти програму для кривдників у Хмельницькому міському центрі соціальних служб. Стверджує, що починаючи з 30.09.2024 ним укладено договір про участь у даній програмі, яку він проходить у відповідності до індивідуального плану. Однак, суд цю пом`якшуючу покарання обставину не встановив та не врахував. Також, звертає увагу, що він проживає з потерпілою ОСОБА_8 (матір`ю) в одній квартирі, іншого житла у нього немає, а тому вимушений приходити до помешкання. Переконує, що з його сторони стосовно матері не було фізичного насильства, і судом таких доказів не здобуто. Звертає увагу, що відповідно до висновку судово-психіатричного експертизи № 1004 від 19.12.2024, на період інкримінованого йому кримінального правопорушення, у нього був органічний розлад особистості ускладнений психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання алкоголю, тому і не подав до суду документів, що підтверджують проходження ним програми для кривдників, так як не розумів, що участь у цій програмі підтверджує факт того, що він став на шлях виправлення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника, на підтримку поданої апеляційної скарги, з посиланням на зазначені у ній доводи, думку прокурора про законність та обґрунтованість вироку суду, потерпілу, яка не заперечила проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що вона підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до приписів ч.ч. 1, 2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, а також правильність кваліфікації судом 1-ї інстанції дій обвинуваченого за ст.126-1, ст.390-1 КК України за обставин, викладених у вироку суду, в апеляційній скарзі апелянтом не оскаржуються, а тому у відповідності до положень ст. 404 КПК колегією суддів не переглядаються.

Вирок суду апелянтом оскаржується, лише, в частині призначеного покарання.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Оцінюючи доводи обвинуваченого про невідповідність призначеного йому покарання тяжкості кримінальних правопорушень та його особі внаслідок суворості, колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається із змісту вироку, призначаючи ОСОБА_6 покарання, місцевий суд врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так судом враховано, що ОСОБА_6 раніше судимий, вчинив кримінальний проступок та нетяжкий злочин, характеризується негативно, офіційно не працює.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому суд визнав - активне сприяння розкриттю злочину, що обтяжує покарання - вчинення злочину, передбаченого ст.126-1 КК України, щодо особи похилого віку.

Врахувавши наведені обставини суд першої інстанції прийшов до висновку про доцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі.

З даним видом призначеного покарання колегія суддів не погоджується.

Апеляційний суд уважає, що при призначенні ОСОБА_6 покарання за вчинений ним нетяжкий злочин, передбачений ст. 126-1 КК України та при призначенні остаточного покарання, відповідно до вимог ст. 71 КК України, у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців, судом першої інстанції, не в повній мірі, були дотримані вимоги ст.ст. 65, 66, 67 КК України і таке покарання не відповідає тяжкості правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості.

Згідно з санкцією статті 126-1 КК України домашнє насильство карається громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або пробаційним наглядом на строк до п`яти років, або обмеженням волі на той самий строк, або позбавленням волі на строк до двох років.

У відповідності до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до положень ст. 65 КК України, суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Велика Палата Верховного Суду, у своїй постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 682/956/17, вказала про те, що визначені у ст.65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за Вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Суд індивідуалізує покарання, необхідне і достатнє для виправлення засуджених, а також для запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника випливає зі статті 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Колегія суддів приходить до висновку, що обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 є повне визнання ним вини, щире каяття в апеляційній інстанції, незадовільний стан здоров`я внаслідок перенесеної черепно-мозкової травми, наявність тяжкого захворювання, інвалідність 3 групи, а також відсутність претензій з боку потерпілої, яка в суді апеляційної інстанції просила не позбавляти ОСОБА_6 волі так як, в даний час, він не вчиняє щодо неї незаконних дій.

Крім того, в процесі апеляційного розгляду встановлено, що 30.09.2024 ОСОБА_6 уклав договір про участь у Програмі для кривдника з Хмельницьким міським центром соціальних служб та станом на 21.02.2025 продовжує проходити вказану програму, відповідно до постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31.08.2024.

Означене свідчить про намір ОСОБА_6 стати на шлях виправлення шляхом роботи з фахівцями згідно з індивідуальним планом проходження Програми кривдників.

Таким чином, враховуючи наявність вищенаведених пом`якшуючих покарання обставин, передбачених ст. 66 КК України, які істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, та даних про особу обвинуваченого, його стан здоров`я, колегія суддів уважає за можливе змінити вирок суду першої інстанції, в частині призначеного ОСОБА_6 покарання за ст. 126-1 КК України і призначити його в межах санкції частини статті, за якою його визнано винним - у виді обмеження волі та призначити остаточне покарання ОСОБА_6 , відповідно до положень ч. 4 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України у виді обмеження волі.

На переконання колегії суддів, таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових злочинів.

У відповідності до ч. 1 ст. 407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, змінити вирок суд першої інстанції.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Оскільки колегія суддів прийшла до висновку про можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання не пов`язаного з позбавленням волі, відтак оскаржуваний вирок суду, у відповідності до ст.408 КПК України, підлягає зміні, в частині призначеного ОСОБА_6 покарання.

На підставі викладеного, керуючись 404, 405, 407, 408, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 лютого 2025 стосовно обвинуваченого за ст.126-1, ст.390-1 КК України ОСОБА_6 , в частині призначеного покарання змінити та призначити ОСОБА_6 покарання:

- за ст.126-1 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 5 (п`ять) місяців.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, яке призначене вироком Хмельницького міськрайонного суду від 28.11.2024, в редакції вироку Хмельницького апеляційного суду від 30.01.2025, більш суворим, визначити ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 5 (п`ять) місяців.

- за ст.390-1 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, призначити ОСОБА_6 покарання, частково приєднавши до покарання, призначеного за новим вироком, невідбуту частину покарання за попереднім вироком, яка становить 1 (один) рік 5 (п`ять) місяців обмеження волі, та остаточно визначити його у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з дня приведення вироку для виконання.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_1 ОСОБА_2