ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року

м. Київ

справа № 164/265/24

провадження № 51-4515км24

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: секретаря судового засідання прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1

на вирок Маневицького районного суду Волинської області від 26 березня 2024 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 17 липня 2024 року.

Обставини справи

1. Оскарженим вироком ОСОБА_7 засуджено за частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України (КК) до позбавлення волі на строк 5 років. Відповідно до статті 75 КК його звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки, і застосовано спеціальну конфіскацію до трактора „DONGFENG DF-404" та причепа до нього.

2. Суд визнав доведеним, що 20 листопада 2023 року засуджений на території Карасинського лісництва філії «Маневицьке лісове господарство» державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в умовах воєнного стану таємно викрав 13 колод дерев загальною вартістю 10655,59 грн.

3. Оскарженою ухвалою апеляційний суд залишив цей вирок без змін.

Вимоги і доводи касаційної скарги

4. Захисник, посилаючись на пункт 2 частини 1 статті 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), просить змінити оскаржені рішення, скасувавши застосування спеціальної конфіскації.

5. Він стверджує, що судами попередніх інстанцій не взято до уваги, що це майно належить на праві спільної сумісної власності засудженому та його дружині, а також є важливим знаряддям ведення засудженим та його сім`єю власного господарства.

6. Крім цього, він зазначає, що дружині засудженого не було відомо, що засуджений використав це майно для перевезення викраденої деревини, а завдана ним шкода значно нижча за вартість конфіскованого майна, що свідчить про неспівмірність цього заходу обставинам злочину та особі засудженого і покладає на останнього «надмірний індивідуальний тягар».

Позиції учасників касаційного розгляду

7. У судовому засіданні прокурор частково підтримала касаційну скаргу сторони захисту, просила скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

8. У касаційній скарзі захисник просив проводити розгляд справи без участі сторони захисту.

9. Іншим учасникам кримінального провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце касаційного розгляду, клопотань про його відкладення до суду касаційної інстанції не надходило.

Оцінка Суду

10. Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені сторонами доводи, Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

11. Відповідно до частини 1 статті 96-1 КК, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом. Пунктом 4 частини 1 статті 96-2 КК передбачено, що спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

12. Таким чином, спеціальна конфіскація може бути застосована до майна засудженого у передбачених кримінальним законом випадках - до майна іншої особи, яке використовувалося як знаряддя вчинення злочину, якщо власник знав про їх незаконне використання.

13. Суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що трактор «DONGFENG DF-404» та причеп до нього підлягають конфіскації як засоби вчинення кримінального правопорушення, а також зазначили, що право спільної власності на це майно не підтверджено належними та допустимими доказами.

14. Як вбачається з матеріалів справи, з 21 лютого 1987 року до цього часу засуджений перебуває в шлюбі зі своєю дружиною, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Право власності на спірний трактор зареєстровано засудженим 29 березня 2019 року, про що свідчить відповідне свідоцтво. Допитані під час розгляду справи засуджений та його дружина повідомили, що трактор та причеп до нього, який засуджений зробив особисто, придбані за їх спільні кошти як подружжя та про їх використання засудженим для вчинення злочину дружина не була обізнана.

15. Відповідно до частини 1 статті 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку або доходу.

16. Таким чином, суди попередніх інстанцій не обґрунтували висновок, що спільна сумісна власність на майно, набуте під час шлюбу, не підтверджена.

17. Пунктом 1 частини 9 статті 100 КПК передбачено, що спеціальна конфіскація застосовується до визначеного в цьому майна, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У цьому випадку майно повертається власнику (законному володільцю).

18. У рішенні апеляційного суду не наведено доводів, якими доказами спростовані показання дружини засудженого про те, що вона не знала і не могла знати про незаконне використання цього майна.

19. Також ухвала апеляційного суду не містить обґрунтування пропорційності застосованої спеціальної конфіскації. Суд уже зазначав, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини застосування конфіскації майна буде відповідати вимогам статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не просто за умови, якщо така конфіскація формально ґрунтується на вимогах закону, але й за умови, що така законна конфіскація у даній конкретній ситуації не порушує «справедливу рівновагу між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав осіб».При застосуванні конфіскації майна в кожному конкретному випадку суд має не тільки послатися на наявність для цього формальних підстав, але й переконатися, що таке застосування не порушуватиме «справедливу рівновагу між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав осіб», покладаючи на особу «надмірний індивідуальний тягар»[1].

20. При цьому суд першої інстанції не врахував в повній мірі, що завдана засудженим шкода відшкодована ним в повному обсязі, він щиро розкаявся, раніше не був судимим, позитивно характеризується за місцем проживання, вартість конфіскованого майна значно перевищує розмір завданих матеріальних збитків, а також не розглянув питання дотримання необхідного балансу між суспільним інтересом і правом засудженого на мирне володіння своїм майном, а апеляційна інстанція належним чином не перевірила і не дала відповіді на доводи сторони захисту стосовно цього аспекту.

21. Допущені порушення є істотними, у зв`язку з чим ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

22. Під час нового розгляду апеляційному суду необхідно врахувати викладене, здійснити провадження з додержанням вимог чинного законодавства і постановити рішення, яке відповідатиме положенням статті 370 КПК з урахуванням приписів статті 439 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись статтями 433, 436, 438, 441, 442 КПК, Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Волинського апеляційного суду від 17 липня 2024 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

[1] Постанова від 28 квітня 2020 року у справі № 133/2968/18, https://reyestr.court.gov.ua/Review/89006210;