Справа № 201/4171/25
Провадження № 1-кс/201/1582/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2025 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора відділу Луганської обласної прокуратури ОСОБА_3 (ВКЗ), захисника ОСОБА_4 (ВКЗ), розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання начальника 2 відділення СВ 3 управління ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_5 , погодженого прокурором відділу Луганської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, у кримінальному провадженні № 0000013, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.01.2025 року, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий виклад клопотання.

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з вищевказаним клопотанням, в обґрунтування якого посилається на те, що слідчими СВ 3 управління ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені за № 0000013, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.01.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Враховуючи, що ОСОБА_6 у вказаному кримінальному провадженні набув статусу підозрюваного у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, до слідчого/прокурора за викликами не з`являється, перебуває на тимчасово окупованій території, його оголошено у розшук, наявні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, просив в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України обрати йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Позиції учасників.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав в повному обсязі з підстав, вказаних в клопотанні.

Захисник просив у задоволенні клопотання відмовити.

Встановлені слідчим суддею обставини.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у березні-квітні 2014 року у м. Луганськ та інших населених пунктах Луганської області розпочалася збройна агресія Російської Федерації (далі РФ) шляхом неоголошених та прихованих вторгнень підрозділів збройних сил та інших силових відомств РФ, організації та підтримки терористичної діяльності та діяльності, направленої на окупацію Луганської області та порушення територіальної цілісності України.

У подальшому в окремих містах та районах Луганської області всупереч законодавству України 11.05.2014 проведено незаконний референдум з питання «Про підтримку акту про державну самостійність Луганської Народної Республіки», за результатами якого 12.05.2014 проголошено створення незаконного псевдодержавного утворення «Луганська Народна Республіка» (далі «ЛНР»).

Внаслідок вищезазначених подій значна кількість території та населених пунктів Луганської області протягом квітня-вересня 2014 року опинилась під контролем регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань РФ, підпорядкованих і скеровуваних ними російських радників та інструкторів на території Луганської області так званої «ЛНР», які Постановою Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17.03.2015 та Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» № 1680-VII від 16.09.2014 визнані тимчасово окупованими територіями, а органи державної та місцевої влади України та бюджетні установи, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 595 від 07.11.2014, припинили свою діяльність на вказаних територіях та переміщені на підконтрольну органам державної влади України територію.

Надалі представниками самопроголошеної «ЛНР», які контролюються окупаційною адміністрацією РФ, з числа своїх громадян та місцевого населення області сформовано політично-управлінські (так звані «органи державної влади «ЛНР») та силові органи, а також здійснено захоплення державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій та інших об`єктів на окремій тимчасово окупованій території Луганської області.

24.02.2022 РФ здійснено відкрите повномасштабне військове вторгнення на територію України, у зв`язку із чим розпочато ведення агресивної війни проти України та захоплення її території.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та у подальшому строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023, № 451/2023 від 26.07.2023, № 734/2023 від 06.11.2023, № 49/2024 від 05.02.2024, № 271/2024 від 06.05.2024, № 469/2024 від 23.07.2024, № 740/2024 від 28.10.2024 та № 26/2025 від 14.01.2025 із затвердженням Верховною Радою України шляхом прийняття відповідних Законів України.

Резолюцією Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй «Агресія проти України» A/RES/ES-11/1 від 2 березня 2022 року та Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визнано, що РФ вчинила агресію проти України, порушивши базові норми ООН, тобто є державою-агресором.

Відповідно до п. п. 6, 7 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» окупаційна адміністрація РФ сукупність державних органів і структур РФ, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних РФ самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг. Тимчасово окупована РФ територія України (тимчасово окупована територія) це частини території України, в межах яких збройні формування РФ та окупаційна адміністрація РФ встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування РФ встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації РФ.

У результаті вищезазначених подій значна частина території Луганської області, у тому числі вся територія Алчевського району Луганської області до складу якого входить м. Алчевськ Луганської області, опинилась під контролем регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань РФ, незаконних збройних формувань так званої «ЛНР», підпорядкованих і скеровуваних ними російських радників та інструкторів, окупаційних адміністрацій РФ на території Луганської області.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 415 від 29.11.2024 внесені зміни до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 та викладено нову редакцію переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих РФ. Відповідно до вказаного переліку вся територія Алчевського району Луганської області з 07.04.2014 є тимчасово окупованою РФ територією України.

11.10.2022 на підставі «Приказа Федеральной таможенной службы России Министерства финансов Росссийской Федерации» № 850 «О создании Луганской таможни» (мовою оригіналу) на тимчасово окупованій території Луганської області створено так звану «Луганскую таможню» (мовою оригіналу), яка розташована за адресою: м. Луганськ, вул. 26 Бакинських Комісарів, буд. 155, підпорядкувавши її «Южному таможенному управлению, которое входит в единую федеральную централизованную систему таможенных органов Российской Федерации и обеспечивает реализацию задач и функций ФТС России в Южном федеральном округе» (мовою оригіналу).

Зокрема, у структурі так званої «Луганской таможни» (мовою оригіналу), на території окупованого м. Алчевськ Алчевського району Луганської області утворено так званий «Алчевский таможенный пост» (мовою оригіналу), який знаходиться за адресою: Луганська обл., м. Алчевськ, вул. Садова, буд. 6.

Відповідно до статті 1 «Федерального закона РФ» «О службе в таможенных органах Российской Федерации» від 18.07.1997 № 114-Ф3 (мовою оригіналу) «служба в таможенных органах является особым видом государственной службы граждан Российской Федерации (далее граждане), осуществляющих профессиональную деятельность по реализации функций, прав и обязанностей таможенных органов, входящих в систему правоохранительных органов Российской Федерации» (мовою оригіналу).

У грудні 2022 року, більш точну дату під час досудового розслідування встановити не виявилось за можливе, але не пізніше 30.12.2022, громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , усвідомлюючи здійснення відкритої збройної російської агресії проти України, маючи умисел на зайняття посади у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території України, отримав від невстановлених під час досудового розслідування осіб з числа представників так званої «лнр», підконтрольних державі-агресору РФ, пропозицію зайняти посаду у незаконному правоохоронному органі так званій «Луганской таможне» (мовою оригіналу), яка є структурним підрозділом «Южного таможенного управления» (мовою оригіналу), яке у свою чергу є «региональным таможенным управлением Федеральной таможенной службы РФ» (мовою оригіналу), а саме посади так званого «начальника Алчевского таможенного поста» (мовою оригіналу), діючи в порушення вимог Конституції та Законів України, добровільно погодився на вказану пропозицію.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, у грудні 2022 року, більш точну дату під час досудового розслідування встановити не виявилось за можливе, але не пізніше 30.12.2022, ОСОБА_6 , перебуваючи на тимчасово окупованій території Луганської області, діючи зі своїх особистих мотивів та бажання зайняти посаду у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території Луганської області, а саме посади так званого «начальника Алчевского таможенного постав» (мовою оригіналу), погоджуючись на пропозицію представників так званої «лнр», підконтрольних державі-агресору РФ, добровільно зайняв посаду у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території України, а саме посаду так званого «начальника Алчевского таможенного поста» (мовою оригіналу) та приступив до виконання обов`язків передбачених цією посадою та виконання функцій вказаного незаконного правоохоронного органу.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Кадіївка (стара назва Стаханов) Луганської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Щодо обґрунтованої підозри.

Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обґрунтованої підозри, враховуючи ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі "Murray v.United Kingdom", 14310/88, 28.10.94, п. 55).

Уявлення про "обґрунтовану підозру" має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка оголосила про підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні такого кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Підозра ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України обґрунтовується зібраними в ході досудового розслідування доказами:

- протоколами допиту свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 відповідно до яких останні повідомили відомі їм обставини протиправної діяльності ОСОБА_6 ;

- протоколами пред`явлення особи ОСОБА_6 для впізнання за фотознімками за участю вказаних свідків;

- протоколами огляду мережі Інтернет за участю вказаних свідків;

- протоколами огляду мережі Інтернет відповідно до яких виявлені публікації, які підтверджують факт зайняття ОСОБА_6 посади так званого «начальника Алчевского таможенного поста» (мовою оригіналу).

- іншими доказами, зібраними в ході досудового розслідування.

Щодо належного повідомлення про підозру.

Відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію. Повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Главою 11 КПК України визначається порядок виклику слідчим, прокурором, судовий виклик і привід.

Відповідно до ч. 8 ст. 135 КПК України повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

27.02.2025 ОСОБА_6 у порядку ст.ст. 111, 133, 135, 278 КПК України, шляхом публікації повісток на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора та у щоденному виданні центральних органів виконавчої влади газеті «Урядовий кур`єр» повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

В той же день, повістки про виклик ОСОБА_6 для вручення письмового повідомлення про підозру, допиту як підозрюваного та проведення інших процесуальних дій за його участю на 03.03.2025, 04.03.2025 та 05.03.2025 опубліковані на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора та у щоденному виданні центральних органів виконавчої влади - газеті «Урядовий кур`єр».

Таким чином, підозрюваного ОСОБА_6 належним чином повідомлено про час, дату та місце проведення слідчих (розшукових) дій, а саме викликано на 10 год. 03.03.2025, 04.03.2025 та 05.03.2025 до слідчого відділу 3 управління ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях, але останній за викликами не прибув, про поважні причини неприбуття на виклики не повідомив.

Щодо ризиків.

Слідчий суддя вважає доведеними вказані ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому слідчий суддя враховує, що як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися, а обов`язки, про покладення (продовження) яких клопоче орган досудового розслідування у разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, - бути у взаємозв`язку з ними. Однак, в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження слідчий суддя застосовує стандарт достатності підстав вважати, що підозрюваний може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, слідчий суддя має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

- Ризик переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки у разі визнання ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, останньому загрожує максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої. При цьому слід врахувати, що ОСОБА_6 зареєстрований та постійно проживає на тимчасово окупованій території України, де органи державної влади не виконують свої функції та на підконтрольну українській владі території України не виїжджає (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України);

- Ризик знищити, сховати або спотворити документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а саме документи, що підтверджують факт зайняття підозрюваним ОСОБА_6 посади так званого «начальника Алчевского таможенного поста» (мовою оригіналу) та інші документи, які мають істотне значення для встановлення обстави н вчинення ним кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України);

- Ризик незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, свідчить той факт, що підозрюваному ОСОБА_6 відомі свідки у даному кримінальному провадженні, які надали покази відносно його колабораційної діяльності, так як вони особисто були знайомі, у зв`язку з чим підозрюваний може незаконно впливати на свідків (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України);

- Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжувати кримінальне правопорушення у якому підозрюється ОСОБА_6 , оскільки на теперішній час останній продовжує займати вищевказану посаду у зазначеному незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території Луганської області та продовжує добровільно співпрацювати із окупаційною владою держави-агресора (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Вищенаведені обставини в сукупності свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що за матеріалами даного кримінального провадження стосовно підозрюваного ОСОБА_6 існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Щодо розшуку.

06.03.2025 у зв`язку з тим, що підозрюваний перебуває на тимчасово окупованій території України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, в порядку ст. 281 КПК України, його оголошено в розшук.

Щодо перебування підозрюваного на окупованій території.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 цього Закону адміністративна межа між тимчасово окупованою територією та іншою територією України визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження підозрюваний ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території України, що підтверджується показаннями свідків, протоколами огляду мережі Інтернет, а також відомостями, наданими Державною прикордонною службою України.

Висновки.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

З огляду на те, що у судовому засіданні знайшли своє підтвердження ті обставини, що ОСОБА_6 набув статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, підозра є обґрунтованою, доведення органом досудового розслідування наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також факт того, що сукупність доказів у своєму зв`язку вказують слідчому судді на достатність підстави вважати, що підозрюваний перебуває на тимчасово окупованій території України, його оголошено у розшук, слідчим суддею встановлено достатні підстави для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу за відсутності підозрюваного, відповідно до приписів ч. 6 ст. 193 КПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжним заходом є тримання під вартою.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке входить до вищевказаного переліку, підозра є обґрунтованою, доведення органом досудового розслідування наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, до нього може бути застосований виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому клопотання підлягає задоволенню.

Зухвалість вищевказаного кримінального правопорушення свідчить про відсутність у підозрюваного будь - яких моральних, патріотичних та ідеологічних принципів, та дає підстави вважати, що ОСОБА_6 , розуміючи невідворотність покарання за вчинене ним діяння, намагатиметься у будь - який спосіб уникнути відповідальності.

Щодо застави.

Згідно з абз. 7 ч. 4 ст. 183 КК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Згідно з абз. 8 ч. 4 ст. 183 КК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке входить до переліку, перебуває на тимчасово окупованій території України, розмір застави слідчий суддя не визначає.

Інші питання.

Згідно ч. 4 ст. 197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі ч. 6 статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Визначення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, тобто визначення, таким чином строку тримання особи під вартою, здійснюється лише під час застосування щодо особи запобіжного заходу, що відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України, можливе після затримання особи, а слідчий суддя, суд не пізніш як через сорок вісім годин з часу доставки такої особи до органу досудового розслідування, зобов`язаний розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід за обов`язкової присутності такого підозрюваного, обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178, 183, 193, 194, 197 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання - задовольнити.

В порядку ч. 6 ст. 193 КПК України обрати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, у кримінальному провадженні № 0000013, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.01.2025 року, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Роз`яснити, що згідно з положеннями ч. 6 ст.193 КПК України, після затримання особи і не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки її до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановлює ухвалу.

Відповідно до ч. 4 ст. 197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Дана ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали доручити прокурору відділу Луганської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1