Справа № 361/923/24
Провадження № 1-кп/361/768/24
У Х В А Л А

11.06.2025 м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальні акти у об`єднаному кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР №0000441 від 22.01.2024, № 0002655 від 24.11.2024 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 121 та ч. 1 ст. 125 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області перебуває вищевказане об`єднане кримінальне провадження внесене до ЄРДР №0000441 від 22.01.2024, № 0002655 від 24.11.2024 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 121 та ч. 1 ст. 125 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, яке обґрунтовано наступним.

ОСОБА_5 , обвинувачується у нанесенні тяжких тілесних ушкоджень, небезпечне для життя в момент заподіяння, а також в заподіянні легких тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121 ч. 1 ст. 125 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 23.11.2024 року близько 22 год. 00 хв. між ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебував за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 виник конфлікт на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин. В подальшому ОСОБА_7 зателефонував вітчиму ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та попросив допомоги у вирішенні конфлікту та в цей час ОСОБА_5 та його знайома ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 зайшли до квартири за адресою: АДРЕСА_2 , де проживала остання.

23.11.2024 року близько 22 год. 15 хв. за вищевказаною адресою прибув ОСОБА_12 та піднявся до квартири АДРЕСА_3 . В подальшому ОСОБА_5 вийшов до ОСОБА_12 на сходинковий майданчик та між ними виник конфлікт на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, в ході якого у ОСОБА_5 виник умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 .

Того ж дня, а саме 23.11.2024 року, близько 22 год. 20 хв. ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , перебуваючи на сходинковому майданчику за вищевказаною адресою, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою заподіяння тілесних ушкоджень останньому, ОСОБА_5 почав наносити удари руками та ногами в хаотичному порядку по тулубу та голові ОСОБА_12 . В подальшому ОСОБА_12 почав відходити з місця події та в цей момент ОСОБА_5 дістав предмет зовні схожий на ніж, та, тримаючи його в руці, наблизився до ОСОБА_12 на відстань витягнутої руки та наніс предметом зовні схожим на ніж не менше трьох ударів у область спини та голови ОСОБА_12 , чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, перелому потиличної кістки, перелом скроневої кістки з правого боку, розриву м`язів та м`яких тканин верхньої третини поперекового відділу спини, рубленої рани правого плеча ззаду, рубленої рани правої кисті, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у нанесенні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Окрім цього, того ж дня, а саме 23.11.2024 року, близько 22 год. 20 хв., продовжуючи свій злочинний умисел ОСОБА_5 , перебуваючи на сходинковому майданчику за вищевказаною адресою, звернув свою увагу на неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та в цей час, у ОСОБА_5 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник прямий умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень останньому.

Так, ОСОБА_5 , реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки щодо здоров`я останнього, діючи умисно, почав переслідувати ОСОБА_7 та, наздогнавши, наніс предметом зовні схожим на ніж один удар у область спини, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді різаної рани лівого надпліччя з пошкодженням надостного та підлопаточного м`язів.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

У судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання, висловившись про його обґрунтованість та просив задовольнити його, з підстав викладених у ньому.

В обґрунтування необхідності продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурор ОСОБА_3 посилалася на наявність ризиків, зазначених у статті 177 КПК України та наявність обставини, передбачених ст. 178 КПК України, а саме: наявність вагомих доказів про вчинення кримінальних правопорушень, що підтверджують факт вчинення обвинуваченим злочину, тяжкість злочину, відсутність постійного місця роботи, відсутність міцних соціальних зв`язків.

Прокурор ОСОБА_4 підтримав доводи прокурора ОСОБА_3 . Просив суд клопотання задовольнити.

Потерпілий ОСОБА_7 та його законний представник ОСОБА_8 , кожен зокрема, підтримали клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора. Просив суд змінити йому запобіжний захід на заставу.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечував щодо клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просив суд обрати обвинуваченому запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши думку учасників процесу, суд дійшов наступного висновку.

Згідно пункту 5 частини 2 статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, суд приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі Соловей і Зозуля проти України останній наголосив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.

Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Матеріали клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою містять достатню кількість даних, які вказують на обґрунтованість підозри відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 125 КК України, які відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України є тяжким та нетяжким злочинами, найсуворіша санкція статті передбачає покарання до 8 років позбавлення волі.

На думку суду застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти вищевказаним ризикам, пов`язаними із перешкоджанням здійсненню кримінального провадження шляхом переховування від суду та впливу на свідків, потерпілого.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ст. 178 КПК України, у ході досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено наступне:

-зібрані під час досудового розслідування докази є вагомими та підтверджують причетність ОСОБА_5 до вчинення ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 ч. 1 ст. 125 КК України;

-обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років позбавлення волі, то ж тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винним у злочині, у вчиненні якого він обвинувачується, є достатньою та співрозмірною для обрання останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У суду є достатні підстави вважати, що будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 .

Застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не забезпечить належної поведінки підозрюваного, не зменшить наявність вищевказаних ризиків та не зможе перешкодити їх реалізації, оскільки підозрюваний після вчинення злочину зник з місця злочину, тим самим намагався уникнути покарання.

При продовженні строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує обставини, які визначені статтею 178 КПК України, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винним у злочинах, у вчиненні яких він обвинувачується, особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, а також те, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину та, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_5 раніше судимий за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, та продовжує свою діяльність в сфері незаконного обігу наркотичних засобів.

При встановленні наявності ризику незаконного впливу на свідків, експертів суд враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні. Тобто ризик впливу на потерпілих та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від потерпілих та свідків та дослідження їх судом. Отже, існує ймовірність того, що обвинувачений може незаконно впливати на потерпілих та свідків, оскільки перебуваючи на свободі, не маючи запобіжного заходу, знаючи їх місце проживання, зможе впливати на них з метою зміни показів на такі, що не відповідають дійсності та виправдовують його як підозрюваного. Крім того, обвинувачений не має постійного джерела заробітку, офіційно не працевлаштований, тому може вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Із наведених вище підстав, суд вважає, що інші менш суворі запобіжні заходи (особисте зобов`язання, порука, домашній арешт, застава) не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, тому вказані обставини дають всі підстави вважати, що у разі застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ані ж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та не забезпечить виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому підстав для застосування іншого, більш м`якого, запобіжного заходу, ані ж тримання під вартою не має.

Доказів, які б підтвердили неможливість продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 за станом здоров`я чи з інших підстав (наприклад, погане ставлення до обвинуваченого у СІЗО) такого запобіжного заходу, як тримання під вартою стороною захисту не надано, а судом не встановлено.

Суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого є виправданим та необхідним та приходить до висновку про доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 183, 194, 331 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Клопотання прокурора Броварської окружної прокуратури Київській області про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у об`єднаному кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР № 0000441 від 22.01.2024, № 0002655 від 24.11.2024 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 121 та ч. 1 ст. 125 КК України задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, а саме по 09.08.2025 року включно, без визначення розміру застави та утримувати його в Державній установі Київський слідчий ізолятор Міністерства юстиції України.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження та направити ДУ Київський слідчий ізолятор.

Ухвала може бути оскаржена в частині продовження термінів тримання під вартою безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а обвинуваченим, що перебуває під вартою, з моменту отримання вказаної ухвали суду в тому самому порядку.

Суддя ОСОБА_13