ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №766/2125/23

н/п 1-кп/766/310/25

09.07.2025

року Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю:

секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

захисника: ОСОБА_5

ОСОБА_6

ОСОБА_7

під час відкритого судового засідання з розгляду кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000524 від 28.12.2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Херсона, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, на обліку лікаря психіатра та нарколога не перебуває,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

24.08.1991 Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації територія України в існуючих кордонах є недоторканою і не може бути змінена та використана без її згоди. Україна самостійно визначає адміністративно-територіальний устрій та порядок утворення національно-адміністративних одиниць.

Відповідно до статей 1-3, 5 Конституції України Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава. Суверенітет України поширюється на всю її територію.

Україна є унітарною державою. Територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно зі статтями 5, 6 Конституції України, Україна є республікою. Носієм суверенітету і єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами. Ніхто не може узурпувати державну владу.

Державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Статтею 17 Конституції України, поміж іншого, визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України. Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом. На території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом. На території України не допускається розташування іноземних військових баз.

Приписами статті 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У статті 65 Конституції України зазначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Статтею 68 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до статтей 132, 133 Конституції України територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій.

Систему адміністративно-територіального устрою України складають: Автономна Республіка Крим, області, райони, міста, райони в містах, селища і села. До складу України входять: Автономна Республіка Крим, Вінницька, Волинська, Дніпропетровська, Донецька, Житомирська, Закарпатська, Запорізька, Івано-Франківська, Київська, Кіровоградська, Луганська, Львівська, Миколаївська, Одеська, Полтавська, Рівненська, Сумська, Тернопільська, Харківська, Херсонська, Хмельницька, Черкаська, Чернівецька, Чернігівська області, міста Київ та Севастополь. Міста Київ та Севастополь мають спеціальний статус, який визначається законами України.

За змістом статті 73 Конституції України - виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України.

Окрім викладеного, 24.10.1945 набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26.06.1945, яким фактично створено ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі за текстом - ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

До складу ООН входять Україна, Російська Федерація та ще 49 країн-засновниць, а також інші країни світу. Згідно з частиною 4 статті 2 Статуту ООН, усі члени вказаної організації утримуються в своїх міжнародних відносинах від погрози силою або її застосування як проти територіальної недоторканності або політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним з цілями ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Резолюцією ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі - Резолюція) № 36/103 від 09.12.1981, що містить Декларацією про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав, Резолюцією № 2131 (XX) від 21.12.1965, що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав та про захист їх незалежності та суверенітету, Резолюцією № 2625 (XXV) від 24.10.1970, що містить Декларацію про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами відповідно до Статуту ООН, Резолюцією № 2734 (XXV) від 16.12.1970, що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки та Резолюцією № 3314 (XXIX) від 14.12.1974, що містить Визначення агресії, встановлено, що жодна з держав не має права здійснювати інтервенцію чи втручання у будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Цими ж міжнародними документами закріплено обов`язок держав утримуватись від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації, здійснення сприяння, заохочення чи підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербовки найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.

Крім того, статтями 1-5 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН № 3314 (XXIX) від 14.12.1974, серед іншого, визначено, що ознаками агресії є застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної недоторканності чи політичної незалежності іншої держави; застосування збройної сили державою в порушення Статуту ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Будь-яке з наступних діянь, незалежно від оголошення війни, кваліфікується як акт агресії: вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, який би тимчасовий характер вона не мала, яка є результатом такого вторгнення або нападу, або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або частини її; бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави; блокада портів або берегів держави збройними силами іншої держави; напад збройними силами держави на сухопутні, морські або повітряні сили, або морські та повітряні флоти іншої держави; застосування збройних сил однієї держави, що знаходяться на території іншої держави за угодою з приймаючою державою, у порушення умов, передбачених в угоді, або будь-яке продовження їх перебування на такій території після припинення дії угоди; дія держави, яка дозволяє, щоб її територія, яку вона надала в розпорядження іншої держави, використовувалася цією іншою державою для здійснення акту агресії проти третьої держави; засилання державою або від імені держави збройних банд, груп, іррегулярних сил або найманців, які здійснюють акти застосування збройної сили проти іншої держави, які мають настільки серйозний характер, що це є рівносильним наведеним вище актам, або її значна участь у них.

Згідно з пунктами 1-3 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, Російська Федерація, Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії і Сполучені Штати Америки підтвердили Україні своє зобов`язання відповідно до принципів Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 поважати незалежність і суверенітет та існуючі кордони України; утримуватися від загрози силою чи її використання проти територіальної цілісності чи політичної незалежності України, і що ніяка їхня зброя ніколи не буде використовуватися проти України, крім цілей самооборони або будь-яким іншим чином згідно зі Статутом Організації Об`єднаних; утримуватись від економічного тиску, спрямованого на те, щоб підкорити своїм власним інтересам здійснення Україною прав, притаманних її суверенітету, і таким чином отримати будь-які переваги.

Окрім викладеного, згідно з описом та картою державного кордону, які є додатками до Договору між Україною та Російською Федерацією про українсько-російський державний кордон від 28.01.2003, ратифікованого Російською Федерацією 22.04.2004, територія Автономної Республіки Крим, м. Севастополя, Донецької, Луганської, Херсонської, Миколаївської, Запорізької, Харківської, Сумської, Чернігівської областей відноситься до території України.

Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеною Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави України та міжнародним правовим діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Статтею 42 Додатку до IV Гаазької конвенції про закони і звичаї суходільної війни 1907 року визначено, що територія визнається окупованою, якщо вона фактично перебуває під владою армії супротивника. Окупація поширюється лише на ту територію, де така влада встановлена і здатна виконувати свої функції.

Женевською конвенцією 1949 року визначено, що будь-які протиріччя, які виникають між двома державами і призводять до втручання збройних сил є збройним конфліктом у розумінні статті 2, навіть якщо одна зі сторін конфлікту заперечує існування стану війни. При цьому, не має значення скільки триває конфлікт або скільки нападів мало місце.

Всупереч нормам міжнародного гуманітарного права представники влади Російської Федерації (далі - РФ) та службові особи з числа керівництва Збройних Сил Російської Федерації (далі ЗС РФ), діючи всупереч вимогам Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975, вимогам Статуту ІНФОРМАЦІЯ_3 і Декларацій ІНФОРМАЦІЯ_3 № 36/103 від 09.12.1981, № 2734 (ХХV) від 16.12.1970, № 2131 (ХХ) від 21.12.1965, № 3314 (ХХІХ) від 14.12.1974 та інших міжнародно-правових актів, поетапно спланували, підготували та розв`язали агресивну війну та збройний конфлікт проти України, а саме віддали наказ підрозділам ЗС РФ та іншим підпорядкованим їм військовим підрозділам, силовим відомствам і збройним формуванням про повномасштабне військове вторгнення на територію України, у тому числі з метою захоплення її територій.

Так, 24.02.2022 військовослужбовці підрозділів ЗС РФ разом з іншими, підпорядкованими представникам влади РФ та керівництву ЗС РФ, військовими підрозділами, силовими відомствами і збройними формуваннями, діючи на виконання вищевказаного злочинного наказу щодо повномасштабного військового вторгнення на територію України, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, здійснили незаконне повномасштабне вторгнення на територію України через державні кордони України в Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській та інших областях. Окрім цього, останні здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, житлові масиви, цивільні та інші об`єкти, та окупували частину території України. Тобто, вчинили дії, спрямовані на виконання раніше розробленого злочинного плану і реалізацію вищевказаного злочинного умислу, направлені на порушення суверенітету і незалежності України, насильницьку зміну та повалення її конституційного ладу, захоплення державної влади в Україні, посягання на її територіальну цілісність і недоторканність, з метою зміни меж території та державного кордону на порушення порядку, встановленого Конституцією України та міжнародно-правовими актами, що продовжується до теперішнього часу та призвело і призводить до загибелі значної кількості людей, заподіяння значних матеріальних збитків та інших тяжких наслідків.

У зв`язку з викладеним, 24.02.2022 Президент України видав Указ № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затверджений Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, строки дії якого у подальшому неодноразово продовжувався та який діє до цього часу.

Відповідно до вимог статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

У подальшому, військовослужбовці підрозділів ЗС РФ разом з іншими, підпорядкованими представникам влади РФ та керівництву ЗС РФ, військовими підрозділами, силовими відомствами і збройними формуваннями, діючи на виконання вищевказаного злочинного наказу представників влади РФ, здійснивши повномасштабне збройне вторгнення на суверенну територію України, констатоване на найвищому юридичному рівні Резолюцією Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй «Агресія проти України» A/RES/ES-11/1 від 02.03.2022, а також проміжним рішенням ІНФОРМАЦІЯ_4 від 16.03.2022, крім інших сухопутних територій та населених пунктів України, у строк до 03.03.2022 зайняли та взяли під свій контроль місто Херсон та всі населені пункти Херсонської області, тимчасово окупувавши їх території з розташованими там державними органами влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та іншими об`єктами.

Після цього, з метою встановлення і зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю Української влади на територіях населених пунктів Херсонської області, які тимчасово контролюються (контролювалися) та утримуються (утримувалися) представниками окупаційної влади РФ та ЗС РФ, що підтверджується Переліком територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій, або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженим наказом ІНФОРМАЦІЯ_5 № 75 від 25.04.2022 (зі змінами та доповненнями), окупаційною адміністрацією та службовими особами ЗС РФ з числа громадян РФ та України, у тому числі місцевого населення Херсонської області, були сформовані незаконні органи влади, у тому числі правоохоронні органи, органи місцевого самоврядування, підрозділи силового блоку, тощо, які виконують (виконували) відповідні функції в інтересах окупаційної влади РФ та ЗС РФ, тим самим вчиняють (вчиняли) діяння на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

Зокрема, поміж іншого, наказом військового коменданта Херсонської області від 07.05.2022 № 18 «Про створення управління та призначення начальника служби виконання покарань по Херсонській області» створено ІНФОРМАЦІЯ_6 , якому, згідно з цим наказом, передано в оперативне управління всі кримінально-виправні установи в регіоні та призначено на посаду начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_8 , якому наказано у строк до 13.05.2022 розробити Положення про Управління.

Так, відповідно до розробленого Положення про ІНФОРМАЦІЯ_6 , затвердженого військовим комендантом Херсонської області 13.05.2022 та зареєстрованого 17.05.2022 за № 50, Управління є територіальним органом виконання покарань, який здійснює у межах своїх повноважень правозастосовні функції по контролю та нагляду у сфері виконання кримінальних покарань відносно засуджених, функції по утриманню осіб, підозрюваних або обвинувачених у вчиненні злочинів, та підсудних, які перебувають під вартою, їх охороні та конвоюванню, а також функції по контролю за поведінкою умовнозасуджених та засуджених, яким судом надана відстрочка відбування покарання, та з контролю по знаходженню осіб, підозрюваних або обвинувачених у вчиненні злочинів, у місцях виконання запобіжного заходу у виді домашнього арешту та за дотриманням ними накладених судових заборон та (або) обмежень.

Тобто, окупаційною адміністрацією РФ на тимчасово окупованій території м. Херсона створено незаконний правоохоронний орган Управління служби виконання покарань по Херсонській області (мовою оригіналу Управление службы исполнения наказаний по Херсонской области), на який покладено виконання аналогічних завдань, визначених для Державної кримінально-виконавчої служби України, однак які реалізовувалися (реалізовуються) в інтересах окупаційної адміністрації РФ у сфері виконання кримінальних покарань.

При цьому, відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі - Закон) тимчасово окупована РФ територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Правовий статус тимчасово окупованої території, а також правовий режим на тимчасово окупованій території визначаються цим Законом, іншими законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, принципами та нормами міжнародного права. Тимчасова окупація РФ територій України, визначених частиною 1 статті 3 цього Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для РФ жодних територіальних прав.

Пунктом 7 частини 1 статті 1-1 Закону передбачено, що тимчасово окупована РФ територія України - це частини території України, в межах яких збройні формування РФ та окупаційна адміністрація РФ встановили та здійснюють фактичний контроль, або в межах яких збройні формування РФ встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації РФ.

За змістом частин 1-3 статті 9 та статті 19 Закону, державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною 2 цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акту цивільного стану. Особи, винні у порушенні вимог цього Закону, несуть відповідальність, передбачену законом.

Разом з тим, ОСОБА_4 , усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії проти України, яка розпочалась 24.02.2022 повномасштабним російським військовим вторгненням на територію України, метою якого є повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення її території, достеменно знаючи та розуміючи факт захоплення та подальшого незаконного утримання окупаційною адміністрацією РФ та ЗС РФ території м. Херсона та Херсонської області всупереч нормам чинного законодавства України та міжнародно-правових актів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, будучи громадянином України, у період збройного конфлікту, в умовах дії воєнного стану, перебуваючи на тимчасово окупованій території м. Херсона, у квітні-травні 2022 року (більш точні час та місце у ході досудового розслідування не встановлено), з метою переслідування своїх особистих інтересів у виді отримання владних повноважень у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території м. Херсона, погодився на пропозицію невстановлених осіб з числа представників окупаційної адміністрації РФ у м. Херсоні та відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_8 № 1 від 07.05.2022, виданого на підставі заяви ОСОБА_4 про прийняття на службу, добровільно зайняв посаду заступника начальника незаконно створеного окупаційною владою РФ на тимчасово окупованій території м. Херсона правоохоронного органу ІНФОРМАЦІЯ_6 , яке у подальшому увійшло до складу ІНФОРМАЦІЯ_7 (мовою оригіналу «заместитель начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 »).

Зайнявши посаду у незаконному правоохоронному органі, ОСОБА_4 сприяв окупаційній адміністрації рф в утворенні, становленні та забезпеченні функціонування вертикалі незаконних правоохоронних органів на тимчасово окупованій території м. Херсона та Херсонської області.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 7 ст. 111-1 КК України добровільне зайняття громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території.

В судовому засіданні 24.03.2025 року ОСОБА_4 вину свою не визнав дав наступні пояснення. 24.02.2024 року о 5-00 оранку ОСОБА_9 , керівник установи оголосив збір особового складу, відповідно до наказу Департаменту встановлено особливий режим роботи. Персонал установи цілодобова находився на службі. В період з 24.02.2022 року до 01.06.2022 року ІНФОРМАЦІЯ_9 №90 працювала за законодавством України та виконувало накази українські. В період окупації був відсутній гуманітарний коридор для евакуації з окупованої території. Був відсутній інтернет, тому неможливо було відслідковувати зміни в законодавстві. Наприкінці квітня 2022 року він написав рапорт про звільнення, який ОСОБА_8 не бажав підписувати його. Має заборгованість по оплаті, про що є справа в суді. Після звільнення в травні 2022 року знаходився вдома. Після звільнення ОСОБА_8 примушував працювати на окупаційну владу, здійснював психологічний тиск. Присилав 08.05.2022 року співробітника, обвинувачений йому категорично відмовив. 09.05.2022 року приїхали військові рф на двох автомобілях погрожуючи зброєю під конвоєм відвезли в кабінет ОСОБА_8 , пристигнули кайданками до стільця. Погрожуючи, вони вимагали погодитись на працю в новоствореному органі з 01.06.2022 року. Чотири рази вдарили в спину прикладом. Щодо такого побиття не звертався для фіксації. ОСОБА_8 казав, що знає його цивільну дружину. Обвинувачений відмовився працювати на окупаційну владу, але погодився передати матеріально-технічні засоби, про що було складено акт. 12.05.2025 року, він був дома, приблизно о 9-00 год, подзвонив ОСОБА_8 та в грубій формі сказав прибути на АДРЕСА_2 , у разі відмови погрожував. Коли обвинувачений туди прибув, там було багато транспорту та військових рф. Вихід був заблокований військовими рф, і також вони були на кожному поверху. В актовій залі ОСОБА_8 казав промову про роботу на окупаційну владу. Після цього, ОСОБА_8 вказав обвинуваченому забрати у ОСОБА_10 ключи, оскільки він його знав. Вважає, що вилучені накази ніби то про його призначення на посаду, ніколи не бачив. Звернув увагу, що дата наказів, передує даті Положення, тобто установи ще не було. За фактом його викрадення, 31.08.2023 року в ДБР відкрита кримінальна справа, стадія розгляду справи невідома. Стверджує, що ніяких посад в органах окупаційної влади не займав та будь-яких заяв не писав. У листопаді 2022 року в м. Херсоні проводились фільтраційні заходи. 13.11.2022 року приїхали співробітники контррозвідки за адресою його проживання, та провели самовільно обшук помешкання, але нічого не знайшли, потім без його згоди вивезли його на автомобілі на до допит за адресою Миколаївське шосе, після тривалого допиту його відпустили. В цей день він повідомляв про його викрадення, але йому сказали, що на даний час це нецікаво. Тому звернувся у 2023 році. Другий обшук в кв. АДРЕСА_3 проводився самовільно без будь-яких ухвал суду 08.02.2023 року. Третій обшук проводився на підставі ухвали слідчого судді в кв. 366. Вважає, дії працівників УСБУ незаконними, перевищенням службових повноважень. Під час останнього обшуку нібито знайдено перепустку та присягу, які він ніколи не бачив. Вважає, дії прокурора бездіяльністю. Вважає докази сторони обвинувачення сфальсифікованими, недопустимими та неналежними. Крім того пояснив, що не звертався із відповідними заявами про незаконні обшуки, оскільки в його помешкання знаходились всі представники силових структур. В тому числі і під час обшуку, який проводився на підставі ухвалі слідчого судді, не повідомляв прокурора про незаконні обшуки. Вважає, що ОСОБА_8 міг фальсифікувати накази про призначення на посади для отримання вигоди. Громадянство рф не отримував, присягу не писав.

Незважаючи на повне невизнання вини, винність ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення доведена показаннями свідків, письмовими доказами.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні 21.11.2024 року пояснив, що знає ОСОБА_4 по роботі, працював заступником начальника СІЗО станом на 24.02.2022 року. Приблизно 11-12 травня 2022 року в СІЗО ОСОБА_9 збирав працівників в адмінбудівлі на 5 поверсі, керівний склад будуть окремо збирати, з керівного складу бачив ОСОБА_4 в цивільному одязі, пресувався вільно, в той час на кожному поверсі були люди із зброєю та в балаклавах по три-чотири людини. В той день, після зборів, ОСОБА_8 пропонував свідку працювати з російською владою, погроз не було. В той день ОСОБА_4 , спитав, чи буду я працювати, телефонував та питав про ключі десь через тиждень, свідок повідомив, що віддав ключи ОСОБА_12 . Більше свідок не повертався на роботу. Щодо праці обвинуваченого на окупаційну владу знає з чуток. Свідок чув, що ОСОБА_13 та ОСОБА_14 вивозили працівники окупаційної влади.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні 21.11.2024 року пояснила, що працювала на посаді молодшого інспектора СІЗО до травня 2022 року по законам України. 13.05.2022 року було засідання, на яке зібрав ОСОБА_8 , представився начальником управління, пояснював про початок роботи на окупаційну владу, були присутні також ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , збори були в актовому залі СІЗО, працівники сиділи в залі, інші за столом. ОСОБА_9 був у формі, як був одягнений ОСОБА_4 свідок не пам`ятає. Тиску на працівників не було, кожного по прізвищу питали про наміри працювати, хто хотів, то записувались. Необхідно було готувати перепустки, тому що вже на вході були російські солдати. На зібранні пропонували багато грошей, гарне майбутнє. Про призначене зібрання не знала, просто в той день прийшла на роботу забрати речі та вирішити питання з трудовою книжкою. В той день особисто свідок спілкувалась з ОСОБА_4 , про те, що свідку необхідно було зробити відмітку в трудовій книжці і необхідно було попасти в кадри, він сказав підійти до Грічишиної. Свідок вказала, що на окупаційну владу не працювала, була вдома в період окупації. Після деокупації вийшла на роботу, вивели з простою, в особистих справах засуджених в документах окупаційної влади з російським гербом бачила документи на російській мові з прізвищем ОСОБА_4 , його посаду не пам`ятає, якійсь підписи були на документах, дати були на документах 2022 року, точно не пам`ятає, ні точну дату ні назви.

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні 01.10.2024 року, що відбував покарання в колонії ПВК-90, де працював ОСОБА_4 . Поганих дій щодо засуджених ОСОБА_4 не допускав, кормив їх. Чув від інспекторів, що ОСОБА_4 працював на своїй посаді. Під час окупації бачив на тертиорії установи ОСОБА_8 . Вважає, що рефренудв окупаційної влади в м. Херсоні відбувся 01.06.2022 року, після чого ОСОБА_4 не бачив, його з камери не випускали після цього. До цього бачив обвинуваченого 2-3 рази. Вказав, що раніше, давав інші покази, оскільки був злий що засуджених покинули. Свідок вказав, що йому ніхто не погрожував.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні 29.02.2024 року вказала, що з 18 років працювала в ПВК (№90) сторожем на центральній прохідній з 2010 року, а в установі з 1980 року до вересня 2022 року, зараз на пенсії, з ОСОБА_4 знайома, він був її безпосереднім керівником, мала робочі стосунки. Станом на 24.02.2022 року працювала сторожем сутки через троє, майже місяць була вдома, в березні 2022 року вийшла на роботу, мала обов`язки щодо пропуску на територію. Керівником установи був ОСОБА_8 . Інші працювали в помиленому режимі з 24.02.2022 року. З червня 2022 року вже все було за російським законодавством. ОСОБА_4 десь в червні місяці сказав, що будемо працювати за російським законодавством, сказав, що вона пенсіонерка, треба якось жити, тому залишайтесь і працюйте на своєму місці. Продовжила працювати, заяв не писала. Представники окупаційної влади вже з березня приїжджали до установи, а в червні вже повісили російський флаг. Більше свідок з обвинуваченим не спілкувалась. Бачила його декілька разів, точні дати не пам`ятає, десь в червні та липні, він був одягнений в цивільному одязі, без супроводу, їздив на чорній машині, в начальників були пульти, він автоматично відкривав ворота. Відомо, що хто не бажав працювати, то уходили з роботи, щодо погроз працівникам з боку окупаційної влади свідку не відомо.

В судовому засіданні 15.05.2024 року свідок ОСОБА_21 вказала, що знає ОСОБА_4 по роботі. З її показів вбачається, що в травні-червні 2022 року на АДРЕСА_2 в СІЗО запросили до актової зали, приїхали російські солдати з ОСОБА_9 , який до початку війни був начальником ПВК-90, представився начальником управління з людьми, серед яких був і ОСОБА_4 , пропонував співпрацю в російській установі, розказував, як працювати будемо. Погроз не було. Також було багато російських військових, стояли на всіх поверхах. Свідок залишилась працювати, потім свідка відправила працювати в ПВК-90 десь з середини травня 2022 року. Свідок спочатку пояснила, що не пам`ятає чи реєструвала накази відносно обвинуваченого. Свідку надано на огляд журнал реєстрації наказів із записами про накази, який вела свідок під час роботи в установі, створеної окупаційної владою, щодо ОСОБА_4 , після чого, вона підтвердила, що то вона робила записи в травні 2022 року, скільки всього наказів відносно ОСОБА_4 бачила свідок не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні 15.05.2024 року пояснив, що працював станом на 24.02.2022 року начальником відділу зв`язку. охорони та інформатизації в ІНФОРМАЦІЯ_10 , підняли по сигналу, прибув на роботу та перебував там включно по 12.05.2022 року, сказали, що 13.05.2022 року прибудуть пропонувати працювати на російську владу. Після цього 11 травня сталося масове заворушення в ізоляторі, але на час заворушень, знаючи про те, що прибудуть пропонувати перехід на сторону рф, свідок відпросився, оскільки сім`я перебувала з ним на роботі, і перевозив сім`ю 11 травня ввечері на іншу квартиру з речами. Його начальник подзвонив і сказав, що почались заворушення, він знав що у свідка дитина на території неповнолітня, сказав забирати і їхати. 12 травня зранку, о шостій, свідок прибув до установи, на КП доповіли про масові заворушення, зайшли війська РФ, була стрільба, були заходи впливу на ув`язнених фізичні, начальника установи і заступника по оперативній роботі Усачова вивели в наручниках, а також двох засуджених, це відомо зі слів чергового. Також повідомили, що о десятій годині приїде ОСОБА_9 з командою і хочуть зібрати увесь особовий склад установи на 5-му поверсі на Дружби 4 для оголошення. Вивозилась документація у цей час, свідок повідключав усю систему відеоспостереження, оскільки я відповідав за почти та паролі, логіни. Близько 10 години приїхав ОСОБА_9 разом із особовим складом збройних сил російської федерації, було багато машин, приїхали "конги", приїхав БТР один, зайшов ОСОБА_9 , ОСОБА_18 , ще якісь співробітники 90-ї колонії. Працівників зібрали на 5 поверсі, ОСОБА_9 сказав, що до 31 травня працюємо під українським прапором, після цього присягаємо російській федерації. Пропонував зарплати, посади залишити. Начальників відділів він збирав окремо на 3 поверсі, з кожним особиста розмова планувалась. Свідок спустився туди, чекав, зайшов, пропонував роботу. Свідок в управлінні працює з 2008 року, я його давно знав ОСОБА_9 , гарну зарплату пропонував, свідок відмовився, спитав чи будуть за це переслідувати. Він сказав, що переслідування не буде, але таких пропозицій гарних теж не буде. Під час спілкування зайшов ОСОБА_4 з кимось. ОСОБА_4 свідок побачив там перший раз за період окупації, зайшов без стуку і з гарним настроєм. ОСОБА_9 сказав щоб свідок віддав ключі від управління ОСОБА_4 , який приймав тоді будівлю. ОСОБА_4 взяв ключі, вийшов з кабінету. Працівників до 12 не випускали з території російські військові. ОСОБА_4 пересувався вільно, ніхто нікого не примушував, в нормальному гуморі. Потім свідок сходив в канцелярію, забрав особисті документи і о 12 годині вийшов і пішов додому, потім почав виїжджати з окупації.

Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні 04.06.2024 року пояснила, що станом на 24.02.2022 року працювала в ПВК-90 молодшим інспектором відділу охорони, займалась пропуском людей. ОСОБА_4 знає по роботі, приблизно з 2018-2019 років, як начальника КВО. Свідок працювала до вересня 2022 року, день через два графік роботи. На території установи бачила ОСОБА_4 десь до травня 2022 року, він проходив через КПП, в нього перепустка постійна. Знає, що в травні 2022 року ОСОБА_8 збирав працівників та повідомляв про перехід установи на роботу за українським законодавством. В травні ще зарплатня в гривнях була, а з червня в російських рублях.

Свідок ОСОБА_23 04.06.2024 року пояснив, що знає ОСОБА_4 по роботі в ІНФОРМАЦІЯ_11 , як заступника начальника. Свідок станом на 24.02.2022 року працював на посаді старшого інспектора ІНФОРМАЦІЯ_12 , в цей день викликали на роботу по тривозі, майже місяць був на роботі на казарменому положенні, поті дозволяли ходить додому. Десь в травні місяці 2022 року, вже було відомо, що ОСОБА_8 оголошено підозру на сайті Генерального прокурор, він збирав начальників, повідомив про перехід роботи на рф, безпосередній керівник ОСОБА_24 , повідомив це свідку та вказав, що кожен вирішує самостійно про подальшу роботу, погроз не було. ОСОБА_4 бачив, він приїжджав на роботу, як зазвичай. Бачив його в середині травня, тобто після звільнення, бо казали, що деякі заступники написала рапорти на звільнення, але після того бачив, що обвинувачений заїжджав на територію на машині. Потім з приватної бесіди з співробітником, який залишився працювати, що обвинувачений залишився працювати на іншій посаді.

Свідок ОСОБА_25 в судовому засіданні 08.07.2024 року пояснив, що станом на 24.02.2025 року працював в ІНФОРМАЦІЯ_11 на посаді чергового варти до вересня 2022 року, знає ОСОБА_4 по роботі приблизно з 2019-2020 років, як заступника керівника установи. Вказав, що представники окупаційної влади на початку березня 2022 року вже почали відвідувати установу. Після 24.02.2022 року був казармений режим, біли на роботі. З 01.06.2022 року колонія перейшла на роботу за російським законодавством. Відомо, що в травні 2022 року на території установи, ОСОБА_8 повідомив про перехід установи на роботу за російським законодавством. Коли свідок був на роботі, то бачив ОСОБА_4 весною і до середини травня 2022 року, приїжджав на чорній машині. Вказав, що ОСОБА_4 та ОСОБА_26 були в добрих відносинах.

Свідок ОСОБА_27 в судовому засіданні 08.07.2024 року пояснив, що знає ОСОБА_4 як заступника начальника колонії, тобто по роботі, оскільки з 2021 року працював в ІНФОРМАЦІЯ_11 на посаду апаратника хімочищення при котельні до жовтня 2022 року. ОСОБА_4 надавав доручення, оскільки свідок фактично був майстром промзони, спілкувались неодноразово, бачились майже кожного дня. З 24.02.2022 року обвинувачений продовжував працювати на своїй посаді. Коли почали вивозити засуджених, то вже не бачив обвинуваченого. Після того як установа перейшла на роботу за російським законодавством, особисто обвинуваченого не бачив, але пару раз бачив його машину на території, марки «Хюндай» темного кольору. Свідок ніяких документі про роботу з представниками окупаційної влади не підписував, на території установи з`явилась російська символіка. Свідок отримував зарплатню в російських рублях в бухгалтерії два рази, головний бухгалтер ОСОБА_28 видавала.

Свідок ОСОБА_29 в судовому засіданні 29.08.2024 року пояснила, що знає ОСОБА_4 , працювала бухгалтером по роботі із засудженими в ПВК-90 в тому числі і станом на 24.02.2022 року. Сказала, що постійно працювала із українським керівництвом до жовтня 2022 року, оскільки працювали як і раніше, головний бухгалтер була. Десь в червні 2022 року появилась в колонії російська символіка. Зарплату отримувала в російських рублях. До адміністрації пропускали тільки співробітників. ОСОБА_4 бачила в коридорі, не спілкувалась, казали, що він на лікарняному. Звільнена з посади з 23.02.2023 року.

Покази свідка ОСОБА_29 , щодо роботи державної установи за українським законодавством під час окупації міста Херсона суд не приймає до уваги та оцінює критично, оскільки, під час окупації міста Херсона, держава тимчасово втратила контроль над територією і над установами, які знаходились в місті, тому функціонування саме українського підприємства було неможливо, крім того свідок стверджує, що оплата праці відбувалась в російських рублях, що в свою чергу виключає роботу за українським законодавством, в той час, як грошова одиниця України «гривня».

Свідок ОСОБА_30 в судовому засіданні 05.03.2025 року вказав, що на зборах, які були на вул. Дружби він не був присутній. З ОСОБА_4 працював з квітня 2121 року. 03.05.2022 року ОСОБА_9 збирав співробітників у ПВК -90, де розказував, що з 01.06. буде організовану управління покарань, ми не будемо підпорядковуватись ні українському ні російському законодавству. Щодо призначень ОСОБА_4 на посади свідку не відомо. ОСОБА_9 мало знає, до початку війни знає, що він допомагав співробітникам. Свідок вказав, що був зі сторони окупаційної влади тиск на співробітників, одного працівника закатували. В квітні 2022 року приїжджали представники окупаційної влади, проводили бесіди з керівництвом. Із з ОСОБА_31 був тиск. Свідок вказав, що до нього 25.05.2022 року приїжджали співробітники фсб і погрожували, для того щоб він вийшов на роботу, погрожували розстріляти та погрожували, що щось зроблять із сім`єю, били його по шиї. Пошкодження після ударів не фіксував в медичних установах. Не звертався після деокупації міста Херсона із заявами про погрози з боку окупаційної влади, свідка затримали 15.11.2022 року дома. В них була вся інформації про співробітників з особових справ. Свідок стверджує, що весь час виконував вимоги українського законодавства, але все писав на російській мові. Крім того свідок пояснив, що перебуває в СІЗО, оскільки пред`явлення обвинувачення в державній зраді. Також свідок вказав, що після початку військових дій, він звертався до ОСОБА_9 , він сказав що треба працювати. ОСОБА_9 збирав всіх в червні місяці та казав, що необхідно подати документи на отримання російського паспорту. Заробітну плату давали після 01 червня в російських рублях. Свідок працював в установі до листопада 2022 року. Кожного ранку було шикування особового складу, російською мовою.

Свідок ОСОБА_32 в судовому засіданні 05.03.2025 року повідомив, що до 01.06.2022 року в місті Херсоні працювала всі установи за українським законодавством на його думку. ОСОБА_4 побачив вже в СІЗО, до цього його бачив у 2018 році. Свідок вказав, що його російськи військові 11.05.22 року забрали і посадили в підвал, погрожували, потім 14.05.22 року відвезли до ОСОБА_9 , який сказав виходити на роботу з 16.05.22 року, працював десь до середини жовтня 2022 року. Коли його випустили то він дізнався, що в травні було зібрання на вул. Дружби. Відомо свідку, що одного співробітника вбили. Причини його затримання не знає. Працював заступником начальника ІНФОРМАЦІЯ_13 з оперативної роботи. Крім того, свідку відомо, що начальника СІЗО вивозили. Також свідок пояснив, що обвинувачується у вчинення кримінального правопорушення, також в іншому кримінальному провадженні має статус потерпілого, через катування в приміщенні апеляційного суду представниками окупаційної влади.

Покази свідка ОСОБА_33 , щодо роботи державної установи за українським законодавством під час окупації міста Херсона суд не приймає до уваги та оцінює критично, оскільки, під час окупації міста Херсона, держава тимчасово втратила контроль над територією і над установами, які знаходились в місті, тому функціонування саме українського підприємства було неможливо. Крім того покази свідків ОСОБА_33 та ОСОБА_34 оцінюються критично, оскільки їх статус обвинувачених в інших кримінальних процесах, впливає на їх позицію у справі.

Свідок ОСОБА_35 в судовому засіданні 13.02.2025 року пояснила, що є сусідкою ОСОБА_4 , в період окупації постійно була вдома із матір`ю, балкон її квартири виходить у двір будинку. Вона один раз бачила, як 09.05.2022 року приблизно о 9-10 год. ОСОБА_4 у супроводі 2 озброєних людей у темному одязі, обличчя їх були закриті виходив із під`їзду та йшов до машин з символікою «z», в які вони сіли. При цьому ОСОБА_4 був всередині, а люди по бокам його. Оскільки ОСОБА_4 тримав руки за спиною, то свідку здається, що він йшов не добровільно. На запитання чи було щось на руках ОСОБА_4 , свідок відповіла, що не знає. Чи ходив до даної дати ОСОБА_4 на роботу, свідок вказала, що не знає, оскільки не контролює його та проживає з ним.

Свідок ОСОБА_36 в судовому засіданні 13.02.2025 року пояснила, що проживає з ОСОБА_4 на одному поверсі. Вказала, що в травні 2022 року почула стук у двері, подивилась у двірний глазок та побачила, що в квартиру сусідів ОСОБА_18 зайшли дві людини у військовій формі, третя спустилась вниз, ці люди були озброєнні. Потім вийшли і ОСОБА_4 з ними. Потім мати сказала, що його викликали на роботу та заплакала. Ще свідок бачила, що раніше 09.05.2022 року, приблизно 06-07.05.2022 року до ОСОБА_4 приходив чоловік в цивільному одязі. Свідок вважає, що не добровільно ОСОБА_4 поїхав з особами у військовій формі.

Суд не бере до уваги особисту думку свідків ОСОБА_35 , ОСОБА_37 щодо того, що ОСОБА_4 не добровільно поїхав з особами у військовій формі, оскільки свідки не повідомили суду фактичних даних щодо наявності примусу з боку невідомих осіб психологічного або фізичного по відношенню до обвинуваченого.

Свідок ОСОБА_38 в судовому засіданні 14.01.2025 року вказала, що обвинувачений її син. Пояснила, що в квітні 2022 року ще було казармове положення по наказу із м. Києва. На початку квітня написав на звільнення заяву і в кінці місяця написав на звільнення начальник не підписував. 5 травня він йому підписав заяву на звільнення. Потім подзвонив начальник ОСОБА_9 , син не брав слухавку. ОСОБА_9 присилав за ним водія, син не поїхав. Сказав, що не віддасть документи. Потім приїхали військові і забрали. Військових було троє, у плямистій формі. Двоє з них зайшли в масках з автоматами, це було 09.05.2022 року. Сказали, що треба збиратись на роботу. Вони розуміли, якщо приїхали, то все одно заберуть. Ввечері ОСОБА_4 повернувся додому засмучений, був в нього тиск і голова боліла. Син сказав, що необхідно здавати склад. Визивали його, щоб він особисто ОСОБА_8 здавав особисто. Пару разів їздив син на роботу, тільки потім віддали документи йому, це десь було 15-16 травня 2022 року. Вказала, що живуть вдвох. Крім того, 24-25 травня ОСОБА_9 сам приїзжав до сина, вони розмовляли на вилиці, син йому повідомив, що ми будемо виїжджати. Після цього ніхто до них не приїздив. Вони з сином знаходились вдома, чекали звільнення, дивились новини в інтернеті, крім того син чекав виплати за вислугу років. ОСОБА_8 свідок особисто не знає. Син ніколи не висловлював проросійськи погляди. Документи, які знайшли при обшуку, свідок ніколи не бачила вдома.

Суд критично ставиться до показів, наданих свідком ОСОБА_39 , яка є матір`ю обвинуваченого, так як вказаний свідок прямо зацікавлена у виправданні обвинуваченого за кримінальне правопорушення, яке йому інкримінується.

Протоколом огляду речей і документів від 25.01.2023, згідно якого слідим оглянуто накази незаконно створеного окупаційною владою правоохоронного органу « ІНФОРМАЦІЯ_8 ».

«Приказ №1» та «Приказ №1-лс», які є ідентичними за своїм змістом та формою «О назначении на должность ОСОБА_4 », датовані 07.05.2022, згідно тексту яких ОСОБА_4 призначено на посаду «заместителя начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 ». Підставо для видання наказу вказана заява ОСОБА_4

«Приказ №6» «Об увольнении ОСОБА_4 », датованого 24.05.2022, згідно тексту якого ОСОБА_4 звільнено з посади «заместителя начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 ». Підставою для видання наказу вказано рапорт ОСОБА_4 .

Постановою Херсонської обласної прокуратури від 01.05.2023 року призначено судову почеркознавчу експертизу та доручено її проведення.

Висновоком судово-почеркознавчої експертизи №23-2257 від 12.07.2023, яким досліджувалось належність ОСОБА_4 почерку та підпису, виконаних на документі «Присяга гражданина российской федерации ОСОБА_4 », вилученого під час обшуку за місцем мешкання обвинуваченого. Так, згідно висновку дослідження зазначено, що рукописні цифрові записи «10.05.2022г.», розміщені в графі «(дата принесения Присяги)», «10.05.2022г.», розміщені в графі «Дата», а також підпис від імені ОСОБА_4 , розміщений в графі «подпись лица, принесшего Присягу» - виконані самим ОСОБА_4 . По першому питанню, чи виконані рукописні записи « ОСОБА_4 », розміщений в першому рядку тексту, « ОСОБА_4 », розміщений у графі «(фамилия, имя отчество лица, принесшего Присягу)», вказано, що не виявилось можливим вирішити це питання, в тому числі з причини дослідження тільки умовно-вільних зразків підпису. На інші два питання відповідь надана.

Допитана в судовому засіданні 01.10.2024 року експерт ОСОБА_40 підтримала, висновки вказані в експертизі. З її пояснень вбачається, що на друге та третє питання надано відповідь, оскільки досліджених зразків було достатньо для категоричної відповіді на ці питання без жодних сумнівів. Також експерт вказала, що експертизу проведено відповідно до вимог закону. На перше питання відповідь не надано, про що вказано в тексті експертизи.підтвердила аргументованість та достовірність наданих під час експертного дослідження висновків.

Ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_14 від 09.12.2024 року клопотання сторони захисту про призначення повторної експертизи залишено без задоволення із зазначенням мотивів, зокрема не встановлено сумнівів у правильності висновку експерта, пов`язаних з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також не встановлено наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи № 23-2257 експертом ОСОБА_41 .

За таких обставин, не в становлено порушень експерта при проведенні експертизи, тому твердження сторони захисту щодо порушення правил проведення експертизи судом до уваги не беруться.

Протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 20.07.2023, дозвіл на який було надано ухвалою слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_15 від 20 липня 2023 року, згідно якого було отримано у копіях документи, що стосуються причетності ОСОБА_4 до вчинення зазначеного злочину. Зазначені документи отримані в рамках кримінального провадження № 0000247 від 02.06.2022 яке розслідується за фактами вчинення державної зради працівниками установ виконання покарань Херсонської області та в додатку до протоколу зазначено опис речей і документів які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Зокрема такими документами.

Так, долучено відповідь в.о. начальника ДУ « ІНФОРМАЦІЯ_16 » від 14.11.2022 №75/ВС на запит слідчого в порядку ст.93 КПК України, якою стороні кримінального провадження надано документи за наслідками діяльності незаконно створеної окупаційною владою системи виконання покарань, виявлені на території установи після деокупації міста Херсон, а саме:

-Документ « ІНФОРМАЦІЯ_17 от 07 мая 2022 года №18» за підписом «военного коменданта Херсонской области ОСОБА_42 », відповідно до якого було створено незаконний правоохоронний орган окупаційної влади «Управление службы исполнения наказаний по Херсонской области», та призначено на посаду начальника зазначеного управління ОСОБА_26 ;

-Документ « ІНФОРМАЦІЯ_18 от 07 мая 2022 №1 «Об оперативном подчинении подведомственного учреждения», згідно якого «начальник» незаконного правоохоронного органу приймає в оперативне управління підвідомчу установу ВК « ІНФОРМАЦІЯ_19 » та покладає на заступників начальника «управління» пряме виконання функціональних обов`язків заступників начальника зазначеної установи, а також наділяє останніх правом прийняття управлінських рішень на відповідних напрямках діяльності.

-Документ «Положение об управлении службы исполнения наказаний по ІНФОРМАЦІЯ_20 » від 13.05.2022, затверджене «військовим комендантом» 17.05.2022 №50.

-Також документи примірники наказів «Приказ №1» та «Приказ №1-лс», які є ідентичними за своїм змістом та формою «О назначении на должность ОСОБА_4 », датовані 07.05.2022, згідно тексту яких ОСОБА_4 призначено на посаду «заместителя начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 »;«Приказ №6» «Об увольнении ОСОБА_4 », датованого 24.05.2022, згідно тексту якого ОСОБА_4 звільнено з посади «заместителя начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 ».

Протоколом огляду речей та документів від 07.12.2022, відповідно до якого слідчим оглянуто вилучені під час обшуку 24.11.2022 у ДУ « ІНФОРМАЦІЯ_11 » документи, зокрема «Журнал № 3 регистрации приказов по личному составу ІНФОРМАЦІЯ_8 », у якому на першому розвороті під порядковим номером «1-лс» міститься запис «О назначении на должность ОСОБА_4 , датований 07.05.2022, а також на другому розвороті під порядковим номером «6-лс» міститься запис «Об увольнении ОСОБА_4 », датований 24.05.2022, що повністю узгоджується із копіями відповідних наказів, досліджених під час судового розгляду, а також показами свідка ОСОБА_21 , зазначеними вище.

Досліджено протокол обшуку від 08.02.2023 та диск до нього за місцем мешкання ОСОБА_4 , під час якого були вилучені речі, зокрема:

?« Справка о заработной плате ОСОБА_4 за период с 01.04.2024 по 30.04.2022» від 26.07.2022 №1/ХО-319 « ІНФОРМАЦІЯ_21 »;

?«Пропуск №911 на имя Малкова Вячеслава от военного коменданта Херсонской области» з прапором та гербом російської федерації, на зворотній стороні якого міститься відтиск печатки синього кольору округлої форми з написом «Военно-гражданская администрация Херсонской области»;

?«Присяга гражданина российской федерации ОСОБА_4 » від 10.05.2022.

Протокол обшуку від 24.11.2022, який було проведено в адміністративній будівлі штабу ДУ « ІНФОРМАЦІЯ_19 » за адресою: АДРЕСА_4 , та в результаті якого виявлено та вилучено документи, утворені за час діяльності незаконно створеного на території Херсонської області органу системи виконання покарань ІНФОРМАЦІЯ_6 : журнали документів вхідної та вихідної кореспонденції, обліку виданих паперів, журнал реєстрації наказів по особовому складу, журнал реєстрації внутрішньої кореспонденції, журнал реєстрації наказів, що містять помітки «Управление службы исполнения наказаний по Херсонской области» та «Северная исправительная колония (№ 90)» та диски до нього.

Стороною захисту долучено такі докази.

Відповідно до відповіді АТ « ІНФОРМАЦІЯ_22 » від 27.05.2025 року за № 1.30.002.-20421-25 на запит захисника ОСОБА_5 , після деокупації міста Херсона, газету «Урядовий кур`єр» було направлено до ІНФОРМАЦІЯ_23 для подальшого вручення газети передплатникам.

Примірник постанови Генерального прокурора від 24.01.2024 року щодо визначення підслідності у кримінальному провадженні « 0000067 від 31.01.2023 року за підозрою осіб у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України., який суд до уваги не бере, оскільки він винесений в рамках іншого кримінального провадження.

З відповіді ТУ ДБР від 15.09.2023 року за № 17-03-9113/2023 на запит захисника вбачається, що на підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 30.08.2023 року третім слідчим відділом (з дислокацією у м. Херсоні) ТУ ДБР у м. Мелітополі внесено відомості до ЄРДР за № 0000353 від 31.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України, по повідомленню ОСОБА_4 про його затримання представниками окупаційних військових формувань та доставлення його під конвоєм до Державної установи « ІНФОРМАЦІЯ_19 ».

Відповідно до тексту ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 30.08.2023 року, адвокат ОСОБА_6 в скарзі вказала, що від ОСОБА_4 03.07.2023 року надійшла заява про вчинення відносно нього начальником ДУ « ІНФОРМАЦІЯ_11 » та іншими особами кримінального правопорушення.

Відповідно до примірника Наказу від 23.02.2022 року за № 44/ОД-22 ІНФОРМАЦІЯ_24 , у період з 24.02.2022 року запроваджено режим особливих умов терміном на 30 діб в установах виконання покарань в низці областей, в тому числі і в Херсонській області, на період якого перевести персонал на посилений варіант несення служби.

Відповідно до примірника Наказу від 22.04.2022 року за № 164 ВС ІНФОРМАЦІЯ_24 у період з 5 години 30 хвилин 25.04.2022 року продовжено режим особливих умов терміном на 30 діб у визе зазначених областях.

Відповідно до службової характеристики на колишнього співробітника ОСОБА_4 , останній зарекомендував себе дисциплінованим співробітником та керівником, у взаємовідносинах зі співробітниками ввічливий і тактовний.

На запит захисника ОСОБА_6 у відповіді від 09.06.2023 року ІНФОРМАЦІЯ_24 зазначено, що відповідно до наказу ІНФОРМАЦІЯ_24 від 10.06.2022 року №2315/5 «Про виконання дисциплінарного стягнення» майора внутрішньої служби ОСОБА_8 , начальника державної установи « ІНФОРМАЦІЯ_19 » з 10.06.2022 року звільнено зі служби.

В листі ДУ « ІНФОРМАЦІЯ_19 » від 25.11.2022 року за № 148/ВС повідомляє ОСОБА_4 , що здійснити розрахунок компенсаційних виплат наразі є не можливим, внаслідок відсутності доступу до первинної документації та особових справ.

Крім того, стороною захисту долучено примірник сторінок трудової книжки на ім`я ОСОБА_4 АФ №448534, з датою заповнення 19.03.2018 року, де вказано період роботи останнього в ІНФОРМАЦІЯ_11 » в період з 30.03.2006 року по 06.05.2022 року. Також містяться записи про заохочування.

Також долучено копію службового посвідчення на ім`я ОСОБА_4 та копії грамот та подяк.

Стороною захисту долучено характеристику на ОСОБА_4 від 15.02.2005 року з ІНФОРМАЦІЯ_25 , де вказано, що останній вихований, врівноважений студент.

Крім того, долучено службову характеристику від 10.01.2006 року з в/ч НОМЕР_1 , де вказано, що ОСОБА_4 проявив себе, як чесний, тактовний, витриманий військовослужбовець.

Відповідно до характеристики ОСББ « ІНФОРМАЦІЯ_26 » від 03.05.2023 року, підписаної головою ОСББ, ОСОБА_4 за свідченнями сусідів працьовитий, товариський та ввічливий. Крім того вказано, що проявляв український патріотизм, займався волонтерською діяльністю.

Відповідно до витягу з ЄДРДР, дата реєстрації провадження (виділених матеріалів досудового розслідування) 28.12.2022 року, номер кримінального провадження 0000524, на підставі самостійного виявлення кримінального правопорушення, правова кваліфікація за ч. 2 ст. 111 КК України, щодо особи ОСОБА_4 .

Постановою від 28.12.2022 року Прокуратурою Херсонської області доручено проведення вказаного досудового розслідування , слідчим третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Мелітополі.

Постановою від 10.01.2022 року територіального управління ДБР, розташованого у м. Мелітополі доручено проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні групі слідчих.

25.01.2023 року слідчим надано запит до ДУ «ПВК (№90). Відповідно до відповіді з ДУ « ІНФОРМАЦІЯ_9 (№90) від 26.01.2023 року за № 28/8-60/Смц/ВС, копії запитуваних матеріалів надати неможливо. Також повідомлено, що ОСОБА_4 проходив службу в ІНФОРМАЦІЯ_27 з 30.03.2006 року 06.05.2022 року. З 27.04.2018 року по день звільнення перебував на посаді заступника начальника установи з інтендантського та комунально-побутового забезпечення ДУ « ІНФОРМАЦІЯ_11 », підписаний текст присяги зберігається в його особистій справі.

Відповідно до листа від 23.02.2023 року за №19-3357/ГР ІНФОРМАЦІЯ_28 , ОСОБА_4 проходив службу в ІНФОРМАЦІЯ_29 з 30.03.2006 року 06.05.2022 року, З 27.04.2018 року по день звільнення перебував на посаді заступника начальника установи з інтендантського та комунально-побутового забезпечення ДУ « ІНФОРМАЦІЯ_11 », звільнений на підставі наказу від 05.05.2022 року №66/ОС. Примірник наказу долучено до відповіді.

На підставі заяви від 10.02.2023 року ОСОБА_4 передав прокурору Херсонської обласної прокуратури паспорти громадянина України для виїзду за кордон на його ім`я.

Ухвалою слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_30 від 01.02.2023 року надано дозвіл на проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 .

Постановою слідчого від 08.02.2023 року визнано речовими доками та приєднано до матеріалів справи: «справка о заработной плате ОСОБА_4 за период с 01.04.2021 по 30.04.2022 от 26.07.2022 №1/ХО-319 от ІНФОРМАЦІЯ_21 »; «пропуск №911 на Малкова Вячеслава от воєнного коменданта Херсонской области» з прапором та гербом Російської Федерації, на зворотній стороні якого міститься відтиск печатки синього кольору округлої форми з написом « ІНФОРМАЦІЯ_20 »; «Присяга гражданина Российской Федерации ОСОБА_4 от 10.05.2022»; довідка про заробітну плату ОСОБА_4 за період з 01.04.2021 по 30.04.2022 з ДУ « ІНФОРМАЦІЯ_19 » без підпису навпроти напису ОСОБА_28 у 2-х екземплярах; довідка про заробітну плату ОСОБА_4 за період з 01.04.2021 по 30.04.2022 з ДУ « ІНФОРМАЦІЯ_19 » з підписом навпроти напису ОСОБА_28 у 2-х екземплярах; флеш-носій сірого кольору SILICON POWER 4 GB; ноутбук Lenovo IdeaPad S145-15IWL, model: 81 MV, MO: PF9XB9813007 темно-сірого кольору із зарядним пристроєм; мобільний телефон SAMSUNG imeil: НОМЕР_2 , imei2: НОМЕР_3 .

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суд м. Миколаєва від 03.03.2023 року накладено арешт на:

«справка о заработной плате ОСОБА_4 за период с 01.04.2021 по 30.04.2022 от 26.07.2022 №1/ХО-319 от УСИН по Херсонской области»;

- «пропуск №911 на Малкова Вячеслава от военного коменданта Херсонской области» з прапором та гербом Російської Федерації, на зворотній стороні якого міститься відтиск печатки синього кольору округлої форми з написом « ІНФОРМАЦІЯ_20 »;

- «Присяга гражданина Российской Федерации ОСОБА_4 от 10.05.2022»;

- довідка про заробітну плату ОСОБА_4 за період з 01.04.2021 по 30.04.2022 з ДУ « ІНФОРМАЦІЯ_19 » без підпису навпроти напису ОСОБА_28 у 2-х екземплярах;

- довідка про заробітну плату ОСОБА_4 за період з 01.04.2021 по 30.04.2022 з ДУ « ІНФОРМАЦІЯ_19 » з підписом навпроти напису ОСОБА_28 у 2-х екземплярах;

- флеш-носій сірого кольору SILICON POWER 4 GB;

- ноутбук Lenovo IdeaPad S145-15IWL, model: 81 MV, MO: PF9XB9813007 темно-сірого кольору із зарядним пристроєм;

- мобільний телефон SAMSUNG imei1: НОМЕР_2 , imei2: НОМЕР_3 .

На підставі вимоги Старшого групи прокурорів в порядку ст. 36, 93 КПК України від 27.03.2023 року за № 20-2424-22ДУ « ІНФОРМАЦІЯ_16 » надав 21.03.2023 року за №246/Вс/Нв оригінали документів, які знаходились в особових справах в`язнів, які перебували у період окупації в установі, на яких містяться підпис та почерк ОСОБА_4 на 20-ти арк.

В судовому засіданні 25.06.2025 року свідок ОСОБА_43 вказав, що працює ОСОБА_44 начальника слідчого ізолятора, 14.11.2022 року прибув до м. Херсона, на робоче місце, під час обходу території було знайдено документи залишені окупаційною владою, в тому числі відомості про проходженню служби в органі, створеному окупаційною владою, відомості про зарплату, накази. Підтвердив, що дійсно був запит, надавались документи в тому числі і наказ органу окупаційної влади по ОСОБА_4 в Херсоні не було світла, то відповідь готовила працівник, яка працювала дистанційно. Всі документи не пам`ятає, оскільки після деокупації міста Херсона неодноразово проводились на території установи слідчі дії, і працівниками ДБР і СБУ, фіксувались на відео.

Постановою Херсонської обласної прокуратури від 05.05.2023 року постановлено про змінену кваліфікацію кримінального правопорушення, внесеного 28.12.2022 року до ЄРДР за № 000524, з ч. 2 ст. 111 КК України на ч. 7 ст. 111-1 КК України та про повідомлення ОСОБА_4 про зміну раніше повідомленої підозри. Також долучено до матеріалів справи витяг з ЄРДР із правовою кваліфікацією за ч. 7 ст. 111-1 КК України.

09.05.2023 року постановою Херсонської обласної прокуратури визначено підслідність даного кримінального правопорушення за ч.7 ст. 111-1 КК України за слідчим відділом Управління СБУ в Херсонській області.

18.03.2023 року надано заступником начальника слідчого відділу УСБУ в Херсонській області слідчому слідчого відділу доручення про здійснення досудового розслідування.

Постановою Херсонської обласної прокуратури від 25.05.2023 року доручено проведення даного кримінального правопорушення за ч. 7 ст. 111-1 КК України третьому слідчому відділу (з дислокацією в м. Херсоні) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Мелітополі.

Постановою від 26.05.2023 року створено групу слідчих для здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні. Постановою від 08.06.2023 року змінено склад групи слідчих.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.07.2023 року в межах розслідування даного кримінального правопорушення тимчасовий доступ прокурору до документів та відомостей, які знаходяться у кримінальному провадженні № 0000247 від 02.06.2022 Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.07.2023 року в межах розслідування даного кримінального правопорушення тимчасовий доступ прокурору до документів та відомостей, які знаходяться у кримінальному провадженні № 0000247 від 02.06.2022. А саме до:

-«витяг з ЄРДР у кримінальному провадженні № 0000247 від 02.06.2022;

-постанова від 25.07.2022 про визначення групи прокурорів

у кримінальному провадженні № 0000247;

-постанова від 29.07.2022 про визначення підслідності у кримінальному провадженні № 0000247;

-постанова від 12.10.2022 про доручення проведення досудового розслідування та визначення групи слідчих у кримінальному провадженні № 0000247;

-повідомлення від 12.10.2022 б/н про початок досудового розслідування

у кримінальному провадженні № 0000247;

-постанова від 05.10.2022 про визначення групи прокурорів

у кримінальному провадженні № 0000247;

-запит від 14.11.2022 б/н у ДУ « ІНФОРМАЦІЯ_16 » про надання інформації;

-відповідь ДУ « ІНФОРМАЦІЯ_16 » на запит слідчого від 14.11.2022 № 75/ВС з додатками;

-приказ военного коменданта Херсонской области № 18 от 07.05.2022 «О создании управления и назначении начальника службы исполнения наказаний по Херсонской области»;

-приказ № 1 от 07.05.2022 «Об оперативном подчинении подведомственного учреждения»;

-положение об ІНФОРМАЦІЯ_8 от 13.05.2022, утвержденное военным комендантом 17.05.2022 № 50;

-приказ № 1-лс от 07.05.2022 «О назначении на должность ОСОБА_4 »;

-приказ № 6-лс от 24.05.2022 «Об увольнении ОСОБА_4 »;

-витяг з ЄРДР у кримінальному провадженні № 0000327 від 27.09.2022;

-постанова від 29.09.2022 про доручення проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000327;

-постанова від 15.10.2022 про доручення проведення досудового розслідування та визначення групи слідчих у кримінальному провадженні № 0000327;

-повідомлення від 31.10.2022 б/н про початок досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000327;

-постанова від 18.11.2022 про зміну складу групи слідчої групи у кримінальному провадженні та визначення старшого слідчої групи у кримінальному провадженні № 0000327;

-постанова від 06.10.2022 про визначення групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000327;

-постанова від 21.11.2022 про зміну групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000327;

-постанова від 25.11.2022 про зміну групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000327;

-постанова від 30.11.2022 про об`єднання матеріалів досудового розслідування № 0000304 та № 0000327;

-постанова від 30.11.2022 про об`єднання матеріалів досудового розслідування № 0000304 та № 0000247;

-заява ОСОБА_45 від 24.11.2022 про надання дозволу на проникнення у приміщення;

-протокол обшуку ДУ « ІНФОРМАЦІЯ_19 » від 24.11.2022 з описом речей і документів та відеозаписом;

-клопотання про проведення обшуку адміністративних будівель штабу ДУ « ІНФОРМАЦІЯ_19 » від 24.11.2022;

-ухвала слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_31 від 20.12.2022 про надання дозволу на проведення обшуку адміністративних будівель штабу ДУ « ІНФОРМАЦІЯ_19 »;

-клопотання про накладення арешту на майно, вилучене під час проведення обшуку адміністративних будівель штабу ДУ « ІНФОРМАЦІЯ_19 » від 24.11.2022;

-ухвала слідчого судді

ІНФОРМАЦІЯ_31 від 29.11.2022 про накладення арешту на майно, вилучене під час проведення обшуку адміністративних будівель штабу ДУ « ІНФОРМАЦІЯ_19 »;

-журнал № 3 регистрации приказов по личному составу Управления службы исполнения наказаний по Херсонской области (обкладинка, аркуші 1-2),

-з можливістю ознайомитись із зазначеними матеріалами та зробити їх копію для використання у кримінальному провадженні № 0000524 від 28.12.2022, оскільки у вказаних документах містяться відомості щодо функціонування незаконно створеного окупаційною владою РФ на тимчасово окупованій території м. Херсона правоохоронного органу, а також осіб, які зайняли там посади, в т.ч. ОСОБА_4 »

Які були вилучені, що вбачається з протоколу від 20.07.2023 та опису вилучених речей.

Серед вилучених доказів, долучено до справи примірник протоколу обшуку від 24.11.2022, який було проведено в адміністративній будівлі штабу ДУ « ІНФОРМАЦІЯ_19 » за адресою: АДРЕСА_4 , та в результаті якого виявлено та вилучено документи, утворені за час діяльності незаконно створеного на території Херсонської області органу системи виконання покарань ІНФОРМАЦІЯ_6 : журнали документів вхідної та вихідної кореспонденції, обліку виданих паперів, журнал реєстрації наказів по особовому складу, журнал реєстрації внутрішньої кореспонденції, журнал реєстрації наказів, що містять помітки «Управление службы исполнения наказаний по Херсонской области» та «Северная исправительная колония (№ 90)».

Диск із даної слідчою дією оглянуто в судовому засіданні.

Твердження сторони захисту, що надані докази не можуть бути належним та допустими, виходячи з того, що на думку сторони захисту не всі документи зафіксовано на відео, суд зазначає, що такі доводи є надуманими, на відео оголошувалось що знайдено документи, які мають бути оглянуті, в тому числі і журнали. Щодо невідповідності кольору обкладинки журналу, то такі доводи є суб`єктивним судженням сторони захисту.

Також долучено примірник ухвали слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_32 від 20.12.2022 року у справі №216/5284/22, яким слідчому було надано дозвіл на проведення обшуку у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000327 від 27.09.2022, за ознаками злочин, передбаченого ч. 2 ст. 111КК України, який було проведено 24.11.2022.

Твердження сторони захисту що вилучені документи в ході даного обшуку в межах іншого кримінального провадження є неналежними та недопустимими, оскільки у слідчого були відсутні підстави для проведення обшуку без ухвали слідчого судді, що під час слідчої дії були оперуповноважені суд до уваги не бере, оскільки законність дій слідчого встановлена в ухвалі слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_32 від 20.12.2022 у справі №216/5284/22.

Твердження сторони, що ані клопотання, ані ухвала слідчого судді Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу від 20 грудня 2022 року у справі № 216/5284/22 таких зазначень не містить, що свідчить про відсутність підстав для проведення невідкладних заходів, і недопустимість отриманих -в результаті обшуку документів, як доказів, оскільки навіть отримання постфактум дозволу слідчого судді за відсутності обгрунтованих підстав для проведення обшуку в порядку ч.З. ст. 233 КПК України не робить вишукані документи допустимими доказами та інші твердження щодо незгоди з судовим рішенням, суд не приймає, оскільки незгода сторони захисту із судовим рішенням, а саме з ухвалами слідчого судді, які є чинними вказує на неналежність та на недопустимість доказів.

Крім того долучено примірник протоколу огляду речей та документів від 07.12.2022, відповідно до якого слідчим оглянуто вилучені під час обшуку 24.11.2022 у ДУ « ІНФОРМАЦІЯ_11 » документи, зокрема «Журнал № 3 регистрации приказов по личному составу ІНФОРМАЦІЯ_8 », у якому на першому розвороті під порядковим номером «1-лс» міститься запис «О назначении на должность ОСОБА_4 , датований 07.05.2022, а також на другому розвороті під порядковим номером «6-лс» міститься запис «Об увольнении ОСОБА_4 », датований 24.05.2022.

Щодо твердження сторони захисту про той факт, що органом досудового слідства двічі витребовувались та долучались документи, суд зазначає, що документи подані у примірниках, факт повторного подання копії документа не робить документ неналежним та недопустимим.

Постановою від 20.07.2023 року визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів кримінального провадження № 0000524 від 28.12.2022 за ч. 7 ст. 111-1 КК України в якості речових доказів наступні документи (викладені мовою оригіналу): «приказ воєнного коменданта Херсонской области № 18 от 07.05.2022 «О создании управления и назначении начальника службы исполнения наказаний по ІНФОРМАЦІЯ_20 »; приказ № 1 от 07.05.2022 «Об оперативном подчинении подведомственного учреждения»; «положение об ІНФОРМАЦІЯ_8 от 13.05.2022, утвержденное военным комендантом 17.05.2022 № 50»; «приказ № 1-лс от 07.05.2022 «О назначении на должность ОСОБА_46 »; приказ № б-лс от 24.05.2022 «Об увольнении ОСОБА_4 »; журнал № 3 регистрации приказов по личному составу ІНФОРМАЦІЯ_33 ».

Ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_14 від 20.11.2023 року постановлено: «Арешт, накладений ухвалою слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_30 (справа №490/999/23, н/п 1-кс/490/1558/2023), в частині накладення арешту на ноутбук Lenovo IdeaPad S145-151 WL скасувати.

Зобов`язати прокурора ІНФОРМАЦІЯ_34 ОСОБА_3 , повернути ноутбук Lenovo IdeaPad S145-151 WL володільцю ОСОБА_47 .»

Відповідно до розписки, ноутбук отримано захисником ОСОБА_5 .

Твердження сторони захисту щодо неналежності та недопустимості доказів - наказу наказів про прийняття на посаду та звільнення з посади ОСОБА_4 в установі, створеної окупаційною владою, оскільки цей доказ подано в копії, суд оцінює критично, виходячи з наступного.

Під час досудового слідства було виявлено документи на аркушах А-4, а саме наказів про прийняття на посаду та звільнення з посади ОСОБА_4 в установі, створеної окупаційною владою, тому стороною обвинувачення надано такі документи, оскільки саме здобуто в такому вигляді, тому долучено до справи саме той доказ, який виявлено. Тому суд бере до уваги дані документи у сукупності з іншими доказами.

Ті обставини, що надано примірник наказів про прийняття на посаду та про звільнення із посади ОСОБА_4 , не спростовує пред`явленого обвинувачення, оскільки територія м. Херсона була тимчасово окупована та в місті були створені органи влади всупереч законодавству України, внаслідок чого порядок прийняття на роботу, видання відповідних документів, вже є незаконними.

Щодо тверджень сторони захисту та обвинуваченого, що спосіб розташування «підпису» ОСОБА_8 на копіях наказів № 1 та № 1 лс про призначення ОСОБА_4 - хоч це два різні документи, проте верхня частина підпису розташовуються на однакових літерах в тих самих місцях, на тій самій відстані та, що ці ознаки можуть свідчити про штучність створення документів, то суд вказує, що такі обставини підтверджуються не за допомогою огляду документа, а за допомогою проведення відповідних експертних досліджень, тому дані доводи суд до уваги не бере.

Щодо тверджень обвинуваченого, що на його думку стороною обвинувачення не долучено ряд документів, то суд зазначає, що кожна сторона вільно розпоряджається своїми правами щодо надання документів. Крім того ОСОБА_4 не зазначено, яка саме фактична інформація міститься в таких документах, яка може бути використана на користь обвинуваченого.

Щодо твердження сторони захисту та обвинуваченого, щодо того факту, що ОСОБА_4 не міг працювати на посаді, зайняття якої йому інкремінують, оскільки робота працівників установи за російським законодавством розпочалась тільки з червня 2022 року, суд зазначає таке. Обвинуваченому інкремінують те, що він, будучи громадянином України, у період збройного конфлікту, в умовах дії воєнного стану, добровільно зайняв посаду заступника начальника незаконно створеного окупаційною владою РФ на тимчасово окупованій території м. Херсона правоохоронного органу Управління служби виконання покарань по Херсонській області, яке у подальшому увійшло до складу Федеральної служби виконання покарань Російської Федерації. Так, досліджені документи, а саме: «Приказ управления службы исполнения наказаний по Херсонской области от 07 мая 2022 №1 «Об оперативном подчинении подведомственного учреждения», згідно якого «начальник» незаконного правоохоронного органу приймає в оперативне управління підвідомчу установу ВК « ІНФОРМАЦІЯ_19 » та покладає на заступників начальника «управління» пряме виконання функціональних обов`язків заступників начальника зазначеної установи, а також наділяє останніх правом прийняття управлінських рішень на відповідних напрямках діяльності; «Положение об управлении службы исполнения наказаний по ІНФОРМАЦІЯ_20 » від 13.05.2022, затверджене «військовим комендантом» 17.05.2022 №50; «Приказ №1» та «Приказ №1-лс», які є ідентичними за своїм змістом та формою «О назначении на должность ОСОБА_4 », датовані 07.05.2022, згідно тексту яких ОСОБА_4 призначено на посаду «заместителя начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 », що дає підстави встановити факт, що так зване окупаційне « ІНФОРМАЦІЯ_6 » було створено та почало функціонувати ще 07.05.2022 року, і покази свідків про початок роботи працівників та оформлення робочих документів за російським законодавством з червня 2022 року, не спростовують факту створення вказаного управління в травні 2022 року та зайняття в ньому посади ОСОБА_4 .

Щодо тверджень ОСОБА_4 , що працівники правоохоронних органів без дозволу суду, самовільно зайшли в кв. АДРЕСА_5 та провели незаконний обшук, то вони не підтверджені будь-якими фактичними даними. Доказів звернення із відповідними скаргами або заявами щодо проведення незаконного обшуку стороною захисту суду не надано.

Щодо тверджень сторони захисту про недоведення нормативно-правових актів до відома громадян на тимчасово окупованій території, в тому числі й ОСОБА_4 , і як наслідок неможливість притягнення останнього до кримінальної відповідальності, суд зазначає наступне.

За статтею 57 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов`язки громадян, мають бути доведені до відома населення у порядку, встановленому законом. Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов`язки громадян, не доведені до відома населення у порядку, встановленому законом, є нечинними.

Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

За Указом Президента України «Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності» від 10 червня 1997 року №503/97 (за редакцією від 23.11.2007) нормативно-правові акти Верховної Ради України і Президента України набирають чинності через десять днів з дня їх офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самими актами, але не раніше дня їх опублікування в офіційному друкованому виданні (пункт 4 Указу).

За пунктом 1 Указу Офіційними друкованими виданнями є: "Офіційний вісник України"; газета "Урядовий кур`єр".

Офіційними друкованими виданнями, в яких здійснюється офіційне оприлюднення законів та інших актів Верховної Ради України, є також газета " ІНФОРМАЦІЯ_35 ", "Відомості Верховної Ради України".

Офіційним друкованим виданням, в якому здійснюється офіційне оприлюднення законів, актів Президента України, є також інформаційний бюлетень "Офіційний вісник Президента України" .

Акти Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України можуть бути в окремих випадках офіційно оприлюднені через телебачення і радіо.

Основна умова вступу нормативно-правового акта в силу, і відповідно обов`язку його знати є його офіційне оприлюднення, яке здійснюється шляхом опублікування у офіційних друкованих виданнях.

Опублікування нормативно-правового акту є юридичною підставою презумпції знання законодавства. Суть даної презумпції полягає в тому, що ніхто не може посилатись на незнання закону, якщо він був опублікований у встановленому законом порядку. Якщо нормативно-правовий акт не опубліковано, то відпадає юридична підстава презумпції знання законодавства. Таким чином існує прямий зв`язок між презумпцією знання законодавства та його офіційним опублікуванням.

Враховуючи, що Кримінальний кодекс України доповнено статтею 111-1 «Колабораційна діяльність» згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо встановлення кримінальної відповідальності за колабораційну діяльність» від 03.03.2022, який набрав чинності 15.03.2022 шляхом публікації в офіційному виданні «Голос України» №56, зазначена стаття Кримінального кодексу України вважається такою, що опублікована у встановленому законом порядку та є доведеною до відома населення, в тому числі і до обвинуваченого ОСОБА_4 .

Суд не може погодитись з доводами сторони захисту та обвинуваченого, що усі докази дослідженні в судовому засіданні є недопустимими та неналежними, оскільки порушено підслідність справи, яку має визначати, на думку захисту Генеральний прокурор, та проведення частини досудового розслідування ДБР, виходячи з наступного.

За нормами частини 2 статті 12 Закону України «Про забезпечення праві свобод громадян та правовий режимна тимчасово окупованій території України» (в редакції від 07.05.2022 року, чинній на момент внесення відомостей до ЄРДР) - підслідність кримінальних правопорушень, вчинених на тимчасово окупованій території, визначається Генеральним прокурором або першим заступником чи заступником Генерального прокурора, який виконує обов`язки Генерального прокурора. Матеріали досудового розслідування щодо кримінальних правопорушень, кримінальні провадження щодо яких знаходяться на стадії досудового розслідування, повинні бути передані у розумний строк органам досудового розслідування, визначеним Генеральним прокурором або першим заступником чи заступником Генерального прокурора, який виконує обов`язки Генерального прокурора.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо запровадження інституту умовно-дострокового звільнення осіб від відбування покарання для безпосередньої їх участі в обороні країни, захисті її незалежності та територіальної цілісності» від 08.05.2024 року- ч. 2 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» - виключено.

Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-VII від 15.04.2014 ст. 114 КПК України «Встановлення процесуальних строків прокурором, слідчим суддею, судом» доповнено частиною третьою.

Відповідно до ч. 3 ст. 114 КПК України - судові справи щодо спорів, що випливають з факту окупації чи правопорушень, пов`язаних з окупацією, відносяться до окремої категорії справ, які розглядаються за відповідними процесуальними нормами з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Відомості до ЄРДР внесені ТУ ДБР, розташованого у місті Мелітополі.

За п.3 ч.2 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений: доручати органу досудового розслідування проведення досудового розслідування.

Досудове розслідування здійснюється відповідно до правил підслідності, установлених у ст. 216 КПК.

Відповідно до ч. 4 ст. 216 КК України визначено кримінальні правопорушення в яких слідчі органів державного бюро розслідувань здійснюють досудове розслідування.

Слідчі органів безпеки здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених, зокрема, ст. 111-1 КК.

Так на підставі досліджених матеріалів встановлено, що підслідність була визначена керівником прокуратури даного кримінального правопорушення ДБР, проведено ряд слідчих дій, отримано відомості щодо проходження служби ОСОБА_4 , змінено підслідність СБУ.

Зауваження сторони захисту щодо періоду часу, впродовж якого змінювалась підслідність та передавалась кримінальне провадження, не спростовують факту дотримання підслідності.

Крім того, під час досудового розслідування будь-яких судових спорів, які випливають з факту окупації чи правопорушень, пов`язаних з окупацією, і відносяться до окремої категорії справ, які розглядаються за відповідними процесуальними нормами не виникало.

Таким чином, досудове розслідування у кримінальному провадженні стосовно обвинуваченого здійснювалося уповноваженим органом.

Так, порушень ст. 216 КПК України щодо визначення підслідності не встановлено.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 11.01.2024 року на стадії судового розгляду на підставі заяви сторони захисту визнано справу визнано дану справу такою, що пов`язана з окупацією, виходячи з місця вчинення злочину, що не є підставою для зміни підслідності, справи яка перебуває в стадії судового розгляду.

Крім того, ч. 7 ст. 111-1 КК України передбачає відповідальність за добровільне зайняття громадянином України посади в незаконних судових або правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території, а також добровільна участь громадянина України в незаконних збройних чи воєнізованих формуваннях, створених на тимчасово окупованій території, та/або в збройних формуваннях держави-агресора чи надання таким формуванням допомоги у веденні бойових дій проти Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізовувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, тобто конструкція даної норми права, безпосередньо передбачає скоєнні кримінального правопорушення на окупованій території.

Щодо твердження обвинуваченого, що орган досудового розслідування витребовував документи на підставі ст. 93 КПК України, то суд зазначає так. Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Таким чином всі доводи сторони захисту щодо неналежності та недопустимості доказів судом не приймаються, з наведених вище підстав.

Щодо тверджень сторони захисту, що «пропуск №911 на Малкова Вячеслава от воєнного коменданта ІНФОРМАЦІЯ_20 » з прапором та гербом Російської Федерації, на зворотній стороні якого міститься відтиск печатки синього кольору округлої форми з написом « ІНФОРМАЦІЯ_20 »; «Присяга гражданина Российской Федерации ОСОБА_4 от ІНФОРМАЦІЯ_36 », є неналежні та недопустимі докази, суд зазначає, що дані документи вилучені під час обшуку за місцем проживання обвинуваченого, порушень при проведенні якого не встановлено, і які суд оцінює, як обставини, які свідчать про прихильне ставлення ОСОБА_4 до окупаційної влади.

Так, на півдставі вище викладено суд критично ставиться до показів, наданих обвинуваченим, оскільки він прямо зацікавлений у виправданні його дій за злочин, який йому інкреминується.

Суд вважає, що обвинувачений безумовно усвідомлював факт окупації та агресії з боку рф та створення окупаційною владою незаконних органів, зайняття посади у такому незаконному органі, створеному на тимчасово окупованій території в умовах збройного конфлікту та введеного воєнного стану здійснював свідомо, умисно, добровільно, за власним волевиявленням.

При цьому, ОСОБА_4 , маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань, професійного та життєвого досвіду, достовірно знав та усвідомлював, що так зване « ІНФОРМАЦІЯ_6 » являється незаконним правоохоронним органом, частиною окупаційної адміністрації рф, знаходиться в її безпосередньому підпорядкуванні, створене в порядку, не передбаченому законодавством України, з метою виконання завдань у сфері виконання кримінальних покарань в інтересах окупаційної адміністрації рф.

Доказів погроз, викрадення, катування тощо по відношенню до нього з боку представників окупаційної влади матеріали справи не містять. Факт звернення обвинуваченого до ДБР із заявою про його викрадення після, порушення відносно нього кримінального провадження, також не підтверджує вказаний факт, оскільки в тому кримінальному провадженні не прийнято остаточне судове рішення.

На підставі пояснень свідків, письмових доказів встановлено, що було створено так зване окупаційне « ІНФОРМАЦІЯ_8 », в якому ОСОБА_4 був призначений на посаду заступника начальника.

Відповідно до вимог ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України»(«Kobets v. Ukraine»)(з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» («Avsar v. Turkey»), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Так, дослідивши безпосередньо в судовому засіданні наведені вище письмові докази та покази свідків та надавши їм належну правову оцінку, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, враховуючи, що показання свідків є послідовними, відповідають іншим обставинам справи та підтверджуються дослідженими письмовими доказами, які, на думку суду, є належними та допустимими, не викликають сумнівів у їх достовірності, оскільки підстав ставити їх під сумнів у суду немає. Перелічені вище джерела інформації суд оцінює за правилами документа (ст. 99 КПК України), а відомості, що вони містять, визнає належними та допустимими. Враховуючи цілковиту узгодженість між собою вказаних доказів за змістом, їх єдність та взаємозв`язок за часом та характером подій, суд визнає наведені та проаналізовані вище документовані дані достовірними доказами обвинувачення, на підставі яких суд приймає рішення у справі. Жодної із передбачених законом обставин для визнання зазначених доказів недопустимими судом не констатовано та в ході кримінального провадження не встановлено, як і порушень фундаментальних прав і свобод обвинуваченого ОСОБА_4 , гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, при проведенні досудового розслідування та збиранні і оформленні доказів стороною обвинувачення.

Положеннями ст. 62 Конституції України передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За правилами ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні серед іншого підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат. Відповідно до змісту статті 92 КПК України, обов`язок доказування покладений на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна встановити об`єктивну істину та на неї покладається обов`язок доказування, доводити винуватість особи поза розумним сумнівом.

За викладених підстав суд дійшов до висновку, що стороною обвинувачення надано достатньо доказів винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України в об`ємі пред`явленого обвинувачення, надані докази суд визначає допустимими доказами, оскільки вони отримані у порядку, встановленому діючим КПК України, будь-яких порушень вимог діючого законодавства під час руху кримінального провадження не встановлено.

За викладених обставин, розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, суд, оцінивши сукупність зібраних доказів, які є належними та допустимими, узгоджуються між собою, ставити їх під сумнів підстав немає та доводять факт вчинення обвинуваченим протиправних дій, а також за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом.

Суд при призначенні покарання має враховувати дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, та вимоги ч. 2ст. 50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання у відповідності до вимог статей 50, 65 КК України має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Так у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на грунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо. Тобто, суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів проти основ національної безпеки України та такі злочини є найбільш суспільно небезпечними посяганнями, дані про особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є громадянином України, до адміністративної відповідальності не притягувався, за місцем мешкання характеризується позитивно.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання судом не встановлено.

Враховуючи викладене, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 7 ст. 111-1 КК України, у вигляді позбавлення волі, обмежень для призначення якого з огляду на вимоги ст. 63 КК України не вбачається, а також з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах, з конфіскацією всього належного йому майна, що на думку суду буде відповідати принципам та меті призначення покарання, що відповідатиме завданням та цілям кримінального покарання і таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Позбавлення права обіймати певні посади та займатися певною діяльністю є обов`язковим додатковим покаранням, передбаченим санкцією частини 7 статті 111-1 КК України.

Крім того, відповідно до ст. 54 КК України, засуджена особа за тяжкий чи особливо тяжкий злочин особа, яка має військове, спеціальне звання, ранг, чин або кваліфікаційний клас, може бути позбавлена за вироком суду цього звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу.

Враховуючи наведене, необхідно позбавити ОСОБА_4 спеціального звання - підполковника внутрішньої служби.

Відповідно до ст. 59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу. Санкцією частини 7 статті 111-1 КК України передбачена можливість застосування додаткового покарання у вигляді конфіскації майна.

Підстав для застосування статей 69 та 75 КК України в даному кримінальному провадженні не встановлено.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 , до набранням вироком законної сили, суд вважає необхідним залишити без змін - тримання під вартою.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлений. Процесуальні витрати у кримінальному провадженню підлягають стягненню з ОСОБА_4 .

Питання про долю речових доказів, суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368-371, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, та призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 14 років з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах на 14 років та з конфіскацією усього належного йому майна.

На підставі ст. 54 КК України позбавити ОСОБА_4 спеціального звання - підполковника внутрішньої служби.

Відповідно до частини п`ятої ст. 72 КК України зарахувати строк попереднього ув`язнення у строк покарання у виді позбавлення волі день за день і обчислювати строк відбування основного покарання у виді позбавлення волі з моменту взяття під варту - з 10.02.2023 року.

Відповідно до частини четвертої ст. 72 КК України додаткове покарання у виді позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах виконувати окремо і строк його відбування обчислювати з моменту відбуття основного покарання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити без змін у виді тримання під вартою.

Речовий доказ ноутбук Lenovo IdeaPad S145-151 WL та зарядний пристрій до нього вважати повернутим власнику.

Арешт накладений на речові докази ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 03.03.2023 року скасувати.

Речові докази:

- «справка о заработной плате ОСОБА_4 за период с 01.04.2021 по 30.04.2022 от 26.07.2022 №1/ХО-319 от УСИН по Херсонской области»;

- «пропуск №911 на Малкова Вячеслава от военного коменданта Херсонской области» з прапором та гербом Російської Федерації, на зворотній стороні якого міститься відтиск печатки синього кольору округлої форми з написом « ІНФОРМАЦІЯ_20 »;

- «Присяга гражданина Российской Федерации ОСОБА_4 от 10.05.2022»;

- довідка про заробітну плату ОСОБА_4 за період з 01.04.2021 по 30.04.2022 з ДУ « ІНФОРМАЦІЯ_19 » без підпису навпроти напису ОСОБА_28 у 2-х екземплярах;

- довідка про заробітну плату ОСОБА_4 за період з 01.04.2021 по 30.04.2022 з ДУ « ІНФОРМАЦІЯ_19 » з підписом навпроти напису ОСОБА_28 у 2-х екземплярах;

- флеш-носій сірого кольору SILICON POWER 4 GB;

- мобільний телефон SAMSUNG imei1: НОМЕР_2 , imei2: НОМЕР_3 ;

- «приказ воєнного коменданта Херсонской области № 18 от 07.05.2022 «О создании управления и назначении начальника службы исполнения наказаний по Херсонской области»;

- приказ № 1 от 07.05.2022 «Об оперативном подчинении подведомственного учреждения»; «положение об ІНФОРМАЦІЯ_8 от 13.05.2022, утвержденное военным комендантом 17.05.2022 № 50»;

- «приказ № 1-лс от 07.05.2022 «О назначении на должность ОСОБА_46 »; приказ № б-лс от 24.05.2022 «Об увольнении ОСОБА_4 »;

- журнал № 3 регистрации приказов по личному составу Управления службы исполнения наказаний по Херсонской области (обкладинка, аркуші 1-2)»; - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Диски зберігати в матеріалах справи.

Стягнути з ОСОБА_4 у дохід держави за проведення експертизи 19118 (дев`ятнадцять тисяч сто вісімнадцять) грн. 40 коп.

Вирок може бути оскаржений до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, засудженим в той же самий строк з моменту отримання копії вироку.

СуддяОСОБА_1