Справа № 214/4857/22
У Х В А Л А

23 червня 2025 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів Покровського районного суду міста Кривого Рогу у складі: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю: секретаря судового засідання: ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції), обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі клопотання щодо запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 в кримінальному провадженні № 0000168 від 26.05.2022 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні суду перебуває вищевказане кримінальне провадження № 0000168 від 26.05.2022 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Прокурор звернувся до суду з письмовим клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого з продовженням застосування застави у визначеному апеляційним судом при розгляді. Своє клопотання прокурор обґрунтовує тим, що ОСОБА_6 , обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення та під час обрання та продовження міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому судом було встановлено ризики, які на цей час не зникли та продовжують існувати. Прокурор зазначає, що в разі зміни обвинуваченому запобіжного заходу ОСОБА_6 зможе переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення. Звернув увагу, що в майновій декларації обвинуваченого за 2021 рік зазначено, що у його родини перебувають грошові кошти на суму еквівалентну 1000 000 доларів США, а суд вже зменшив розмір застави до 2000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, вказане судове рішення 12 червня 2025 року залишено апеляційним судом без змін.

Від сторони захисту надійшло клопотання про зміну запобіжного заходу.

Сторона захисту посилалась на те, що обвинувачений ОСОБА_6 перебуває під вартою безпідставно, матеріали справи не містять жодних доказів причетності його до інкримінованого йому злочину, а ризики, зазначені прокурором, є необґрунтованими. Зазначили, що підозра та обвинувальний акт є необґрунтованими та незаконними, обвинувачений не вчиняв інкримінованого йому злочину, в діях ОСОБА_6 відсутні ознаки складу інших кримінальних правопорушень. ОСОБА_6 співпрацював зі слідством, своїми поясненнями повністю спростував обґрунтованість повідомлення про підозру та зазначив, що був вимушений вчиняти певні дії для порятунку мешканців міста Херсон.

Обвинувачений ОСОБА_6 заперечив необхідність продовження йому запобіжного заходу. Підкреслив, що скоро вже більше як три роки він знаходиться під вартою, за безпідставним обвинуваченням, в його діях відсутні ознаки складу кримінальних правопорушень. В нього відсутні грошові кошти для сплати визначеної апеляційним судом застави, оскільки всі свої грошові кошти він витратив на допомогу херсонцям в окупації. Просив дослідити лист релігійної громади, через яку він надав благодійну допомогу на суму 10 000 000 млн грн Прокурором не доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Звернув увагу, що йому не надається належна медична допомога, а інсулін, який йому надають - прострочений для використання.

Захисник заперечував щодо продовження запобіжного заходу, через необґрунтованість обвинувачення та відсутність ризиків зазначених прокурором. Звернув увагу, що ОСОБА_6 може сплатити заставу у визначеному законодавством розмірі, тож просили визначити у межах визначених законодавством ближче до мінімального розміру.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, ознайомившись з доводами, що викладені в заявлених прокурором та обвинуваченим клопотанні, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до вимог норм у сукупності з положеннями ст.199 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених ризиків, які не зменшилися, або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, та неможливість завершення судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Положеннями ч.1 ст.183 КПК України визначено: тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Зважаючи на стадію кримінального провадження, колегія суддів позбавлена можливості давати оцінку сукупності доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, що є предметом обговорення при ухваленні вироку. Наразі прокурором не змінено обвинувачення, що є його виключним процесуальним правом. Стороною захисту подано клопотання про допит свідків, призначення експертизи та тимчасового доступу. Надано нові докази сторонами кримінального провадження, які ще не дослідженні з об`єктивних обставин.

Згідно положень ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місті його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини й утриманців, а також інші обставини зазначені в законі.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

За змістом положень глави 18 КПК України у взаємозв`язку з вимогами ст. 331 КПК України підставами для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою є наявність раніше заявлених ризиків, які не зменшилися, або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, та неможливість завершення судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацію майна, та на цей час продовжують існувати ризики того, що він може переховуватися від суду з метою уникнення можливого покарання за скоєння інкримінованого йому злочину. Надаючи оцінку можливості обвинуваченому переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Колегія суддів бере до уваги характер кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , проти основ національної безпеки України у співпраці із представниками держави-агресора, тому має такий високий ступінь суспільної небезпеки, наявність якої свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей та інтересів суспільства.

Колегія суддів вважає, що продовжує існувати ризик того, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду шляхом перетину державного кордону України, не виключається і незаконне перетинання державного кордону України і на цей ризик не впливає наявність передбачених законом підстав для перетину держаного кордону України.

Верховна Рада підтримала продовження воєнного стану та загальної мобілізації в Україні. Триває широкомасштабна агресія рф проти України. Під час постійних ракетних атак та збройної агресії ризик переховування осіб, які обвинувачуються у держаній зраді, значно зростає погіршення загальної ситуації безпеки та підвищується необхідність в посиленні заходів щодо забезпечення національної безпеки.

Перебуваючи на волі в умовах збройної агресії російської федерації проти України, обвинувачений може вчинити інші кримінальні правопорушення проти основ національної безпеки України та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, з огляду на те, що ОСОБА_6 є депутатом Херсонської міської ради, підприємцем, має політичний вплив в фронтовому регіоні.

Колегія суддів приймає до уваги надані стороною захисту докази щодо наявності у обвинуваченого можливості проживати у місті Київ, проте військовий стан запроваджено на всій території України, що ускладнює контроль виконання ним іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, та обов`язків, що покладаються на обвинуваченого судом згідно з ч. 5 ст.194 КПК України та підвищує ризик переховування від суду.

Станом на 23 червня 2025 року судовий розгляд триває. Строк дії попередньої ухвали спливає, а судовий розгляд неможливо завершити до цієї дати.

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, на час розгляду клопотання буде недостатнім для запобігання спробам обвинуваченого переховуватись від органів досудового розслідування та суду, або уникнути кримінальної відповідальності шляхом виїзду за територію України.

При цьому належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності дій, які безпосередньо пов`язані із воєнним станом, що триває є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

Твердження сторони захисту щодо необґрунтованості пред`явленого обвинувачення, суд вважає передчасними на даній стадії кримінального провадження, оскільки належна правова оцінка цим доводам буде надана під час вирішення справи по суті.

Також необхідно зазначити, що на цьому етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх допустимості і достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень.

Питання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вирішується під час судового розгляду, тобто на стадії, яка унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання припинила існувати і на заміну їй було висунуте обвинувачення.

Обґрунтованість же обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні. Таким чином, при вирішенні питання про необхідність продовження застосування запобіжного заходу на стадії судового розгляду вирішальним є питання наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Даних, які би безумовно унеможливлювали подальше утримання ОСОБА_6 під вартою, щодо стану здоров`я, матеріали провадження не містять. Під час судового засідання обвинувачений просив звернути увагу, що йому надаються ліки з простроченим терміном використання. Посилання на ці обставини суд вважає за необхідне перевірити, шляхом звернення відповідних посадових осіб для з`ясування медичного стану обвинуваченого та потреби у лікуванні.

У рішенні від 13 січня 2022 року у справі «Істоміна проти України» (Istomina V. Ukraine, заява № 23312/15) ЄСПЛ зазначив, що застава має на меті не забезпечення відшкодування шкоди, завданої у справі, а передусім забезпечення явки особи на судове засідання. Тому розмір застави повинен оцінюватись залежно від особи, про яку йде мова, із урахуванням його/її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь чи проти явки особи до суду.

Щодо листа РГ "РЕЛЕГІЙНА ГРОМАДА "ЗБОРИ ДРУЗІВ НА СЛУЖБУ СУСПІЛЬСТВА" МІСТА ХЕРСОНА суд враховує інформацію щодо надання ОСОБА_6 допомоги у розмірі 10 000 000 гривень для благодійних потреб, проте звертає увагу, що доказів на підтвердження цих внесків, періоду їх надання та джерел лист не містить.

З урахуванням даних про особу обвинуваченого, тяжкості і характеру обвинувачення у злочинній діяльності направленої проти основ національної безпеки України, майнового стану, колегія суддів вважає, що застава у визначеному розміру у даному випадку буде цілком достатньою для виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а перспектива втрати такого грошового забезпечення у випадку порушення ним встановлених обов`язків послужить достатнім стримуючим фактором, що виключає з його сторони будь-яке бажання переховуватися від суду або вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Приймаючи до уваги, що з часу застосування застави пройшов невеликий проміжок часу та визначений ризик є достатньо вагомим та триваючим, а тому колегія суддів не знаходить підстав для зменшення розміру застави.

Керуючись статтями 177, 369, 372, 376 КПК України, колегія суддів:

ПОСТАНОВИЛА:

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 щодо зміни запобіжного заходу відмовити.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 20 серпня 2025 року включно.

На підставі ч. 5 ст. 182 КПК України продовжити ОСОБА_6 запобіжний захід у виді застави у розмірі 2000 (двох тисяч) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 6 056 000 (шість мільйонів п`ятдесят шість тисяч) гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою на депозитний рахунок Покровського районного суду міста Кривого Рогу.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі визначеному в цій ухвалі, у національній грошовій одиниці на такий розрахунковий рахунок: отримувач коштів ТУ ДСА України в Дніпропетровській області, код отримувача 26239738, МФО 820172, банк отримувача ГУ ДКСУ в м. Київ рахунок отримувача UA0017442.

У разі внесення застави та звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 з під варти, покласти на нього такі обов`язки: повідомляти прокурора та суд про зміну місця свого проживання; за першим викликом з`являтися до суду; не відлучатися з місця проживання без дозволу прокурора та суду; здати на зберігання до відповідних державних органів свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з під варти, обвинувачений вважається таким, до якого застосований запобіжний захід у виді застави.

Зобов`язати начальника Державної установи «Криворізька установа виконання покарань (№3)», начальника Криворізької міської медичної частини № 3 та начальника Філії Державної установи «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» у Дніпропетровській та Донецькій областях забезпечити проведення медичного обстеження обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для встановлення наявних захворювань та надання йому необхідної медичної допомоги, в тому числі із можливістю залучення відповідних лікарів-фахівців, з дотриманням вимог «Порядку взаємодії закладів охорони здоров?я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров?я з питань надання медичної допомоги особам, взятим під варту», затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерством охорони здоров?я України № 239/5/104 від 10 лютого 2012 року.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний тест судового рішення складено 27 червня 2025 року.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_2