С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
__________________________________________________________________________________________
Провадження 1-кс/760/481/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І. Вступна частина

19 червня 2025 року в м. Києві

Слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

скаржника ОСОБА_3

представника Скаржника - адвоката ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого детектива відділу внутрішніх розслідувань Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_5 від 01.03.2017 про закриття кримінального провадження №0000372 від 10.11.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

ІІ. Мотивувальна частина

В жовтні 2024 року Заявник у кримінальному провадженні №0000372 від 10.11.2016 ОСОБА_3 через свого представника адвоката ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді зі скаргою на постанову детектива Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_5 від 01.03.2017 про закриття вказаного кримінального провадження, відкритого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Вказана постанова, як зазначає Скаржник, є необгрунтованою і незаконною, а тому підлягає скасуванню.

Зазначає, що вказане кримінальне провадження було зареєстроване за заявою ОСОБА_3 у зв`язку з наступними подіями.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 26.09.2016 у справі № 760/7803/16-к ОСОБА_3 , як підозрюваному у кримінальному провадженню №0000002 від 04.12.2015 року змінено запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 12.10.2016 із забороною ОСОБА_3 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , щоденно цілодобово без дозволу слідчого, прокурора або суду; на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покладено на ОСОБА_3 строком до 12.10.2016 року наступні обов`язки:

1) прибувати до детектива, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу детектива, прокурора або суду;

3) повідомляти детектива, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними у кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до Державної міграційної служби України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

6) носити електронний засіб контролю.

Виконання ухвали доручено органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Згідно ст. 129 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ч.2 ст.21 КПК України рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковим для виконання, проте в той же день ОСОБА_7 , якого конвойна служба доставляла до визначеного ухвалою слідчого судді місця проживання, було затримано працівниками Національного антикорупційного бюро України, що свідчить про невиконання ними ухвали слідчого судді.

Скаржник зазначає, що висновки детектива НАБУ в постанові ґрунтуються виключно на показаннях співробітників Дарницького УП ГУНП в м. Києві, які здійснювали конвоювання ОСОБА_3 до квартири за адресою: АДРЕСА_1 для виконання ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 26.09.2016 та співробітників НАБУ, які здійснювали затримання ОСОБА_3 , тобто співробітників правоохоронних органів та є протилежним процесуальному інтересу потерпілого ОСОБА_3 .

При цьому, детектив в постанові навіть не відобразив конкретних показань свідків - співробітників поліції і НАБУ, а викладає свою версію обставин справи та одночасно вказує, що про це показали усі без виключення свідки в незалежності від того, свідком яких конкретно обставин був кожен зі співробітників правоохоронних органів та що міг фактично бачити як очевидець, без здійснення аналізу показань свідків у їх сукупності та співставленні.

В той же час, як зазначає Скаржник, жодного свідка зі сторони потерпілого ОСОБА_3 допитано не було.

Скаржник стверджує, що обґрунтовуючи законність дій детективів і співробітників НАБУ, законність затримання ОСОБА_3 та не виконання ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 26.09.2016 у справі № 760/7803/16-к, автор постанови посилався на наявність для цього законних підстав, передбачених п.3 ч.1 ст.208 КПК України, яка передбачає право уповноваженої особи без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, у випадку, якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України.

Посилаючись на вказану процесуальну підставу затримання ОСОБА_3 і не виконання судового рішення, автор постанови не наводить жодних доказів або обґрунтованих підстав на підтвердження можливої втечі ОСОБА_3 за конкретних обставин

Оскаржувана постанова детектива не містить мотивів про те, чим підтверджується і яким чином об`єктивно можлива втеча ОСОБА_3 , який на момент затримання (а фактично викрадення) перебував у салоні службового автомобіля працівників національної поліції.

Доводи, наведені в постанові детектива НАБУ, не спростовують не виконання рішення суду, що набрало законної сили - ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 26.09.2016 року у справі № 760/7803/16-к.

Крім того, Скаржник вважає, що сам лише факт здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000372 від 10.11.2016 за фактом умисного невиконання рішення суду - ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 26.09.2016 у справі № 760/7803/16-к службовими особами НАБУ (ч.1 ст.382 КК України), співробітниками того ж правоохоронного органу - НАБУ - є, на думку Скаржника, самостійною безумовною підставою для скасування постанови як такої, що винесена завідомо упередженим органом, якому бракувало незалежності, що встановлено ЄСПЛ в Рішенні і від 07.11.2024 року у справі «Сергієнко проти України».

Вказане порушення може бути усунуто виключно у спосіб здійснення нового ефективного досудового розслідування незалежним органом, про що, серед іншого, вказано в пункті 14 рішення ЄСПЛ від 07.11.2024 року «Сергієнко проти України».

У судовому засіданні ОСОБА_3 та його адвокат ОСОБА_4 , підтримали скаргу.

Від керівника управління внутрішнього контролю НАБУ - начальника відділу внутрішніх розслідувань ОСОБА_8 до суду надійшли письмові заперечення, в яких він виклав свої заперечення проти скарги ОСОБА_3 , наполягаючи на тому, що рішення детектива УВК про закриття кримінального провадження прийняте за наслідками повноцінної перевірки усіх обставин, викладених у заяві Заявника про вчинення працівниками Національного бюро кримінального провадження кримінального правопорушення, передбаченого 382 КК України.

Дослідивши доводи скарги та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги.

Згідно з п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора як рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Підстави та порядок закриття кримінального провадження встановлені ст.284 КПК України. При цьому, згідно з п.п. 1, 2 ч.1. ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлені відсутність події кримінального правопорушення та/або відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Частиною 2 ст.9 КПК України передбачено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.110 КПК України мотивувальна частина постанови слідчого, прокурора повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КК України, за якою здійснювалося досудове розслідування, кримінально кранами діянням є умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню.

Згідно з фабулою, викладеною в заяві ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення відносно нього, такий склад кримінального правопорушення утворили дії працівників Національного антикорупційного бюро України, які полягали у затриманні ОСОБА_3 під час його конвоювання співробітниками Дарницького УП ГУНП в м. Києві до квартири за адресою: АДРЕСА_1 , для виконання ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 26.09.2016 про застосування відносно нього в межах кримінального провадження №0000002 від 04.12.2015 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Під час розслідування кримінального провадження детективом УВК НАБУ ОСОБА_5 було встановлено, що затримання ОСОБА_3 26.09.2016 працівниками Національного бюро відбулося у зв`язку з розслідуванням кримінального провадження №0000339, і не було жодним чином пов`язаним із кримінальним провадженням, в межах якого йому в той день було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Кримінальне процесуальне законодавство не встановлює заборон органу досудового розслідування здійснювати затримання підозрюваного у випадках, коли щодо нього застосований інших запобіжний захід в межах іншого кримінального провадження.

Крім того, відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.

Таким чином, обов`язок з виконання ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту покладається на самого підозрюваного та орган національної поліції за місцем його проживання.

В контексті фабули кримінального правопорушення, яке розслідувалося в межах кримінального провадження № 0000372 від 10.11.2016 слід зазначити, що наявність законних підстав для затримання підозрюваного виходить за межі такого предмету такого розслідування, а тому детектив УВК НАБУ не повинен був оцінювати ці обставини.

Слідчим суддею перевірені обставини, викладені детективом у постанові від 01.03.2017, шляхом безпосереднього дослідження зібраних матеріалів кримінального провадження № 0000372 від 10.11.2016. Висновки, до яких прийшов детектив, цілком відповідають обставинам справи, є логічними та послідовними.

Посилання Скаржника на рішення Європейського суду з прав людини у справі від 07.11.2024 року «Сергієнко проти України» не виглядають доречними з огляду на суть кримінального правопорушення, яке підлягало розслідуванню у даному кримінальному провадженні з огляду на його кваліфікацію.

Згідно ст. 2 Кримінального кодексу України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого Кримінальним кодексом.

На переконання суду детективом вжиті усі необхідні заходи з метою перевірки обгрунтованості заяви ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України.

Згідно зі ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Слідчий суддя, приймаючи рішення про відсутність підстав для скасування постанови детектива про закриття кримінального провадження, підкреслює, що таке рішення обумовлене обгрунтованістю висновку детектива та його відповідністю тим матеріалам, які ним зібрані під час досудового розслідування. Проведений детективом обсяг слідчих дій, на переконання слідчого судді, дозволив зібрати достатні матеріали для обгрунтованого висновку про відсутність в діях працівників Національного бюро та Дарницького УП ГУНП у м. Києві складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

ІІІ. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 303, 304 КПК України, слідчий суддя ухвалив:

1.У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову детектива від 01.03.2017 про закриття кримінального провадження №0000372 від 10.11.2016 відмовити.

2.Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: