ІЛЛІНЕЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 131/1119/24
Провадження № 1-кп/131/76/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" червня 2025 р. м. Іллінці

Іллінецький районний суд Вінницької області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 розглянувши у судовому засіданні в м. Іллінці кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 за ст. 336 КК України,

Учасники провадження:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 будучи військовозобов`язаним з 19.05.2009, який відповідно до облікової картки має військове звання «солдат», категорію обліку «2», військово-облікову спеціальність «901 074 А», будучи визнаним придатним до військової служби за мобілізацією за результатами медичного огляду військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_1 від 25.10.2023 № 83/925, діючи всупереч положенням Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 69/2022 від 24.02.2022 та Указів Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» № 272/2024 від 06.05.2024, Закону України «Про оборону України», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», вчинив умисне кримінальне правопорушення у сфері забезпечення призову та мобілізації за наступних обставин.

Так військовозобов`язаний ОСОБА_3 достовірно знав, що указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 03.03.2022, строк проведення якої продовжено востаннє Указом Президента № 271/2024 від 06.05.2024 (строк дії воєнного стану з Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 14.05.2024 строком на 90 діб), у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим зоєнного стану».

06.06.2024 військовозобов`язаний ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , що в АДРЕСА_1 відмовився від отримання повістки на відправку, яку надавав командир взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 лейтенант ОСОБА_6 в якій вказувалось прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 08.06.2024 о 7.00 годині для відправки в складі команди до військової частини « НОМЕР_1 », зміст якої ОСОБА_3 доведено до відома в усній формі ОСОБА_6 .

Не зважаючи на це, ОСОБА_3 будучи військовозобов`язаним, а також являючись придатним до військової служби і не маючи відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» права на відстрочку від призову на військову службу за мобілізацією, а також відповідно до ст. 2 Закону України «Про альтернативну (невійськову) службу» - права на альтернативну службу та будучи повідомленим у встановленому законом порядку про необхідність прибути у ІНФОРМАЦІЯ_3 для подальшого відправлення до військової частини « НОМЕР_1 » для проходження військової служби у Збройних Силах України по мобілізації, діючи всупереч вимогам ст. 65 Конституції України, ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого протиправного діяння, маючи для цього можливість, з метою ухилення від проходження військової служби під час мобілізації, без поважних на те причин, умисно не прибув 08.06.2024 о 7.00 годині до ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок чого порушив процес комплектування Збройних Сил України під час мобілізації - військової частини НОМЕР_1 ), чим ухилився від призову на військову службу під час мобілізації.

Вказані дії ОСОБА_3 , органами досудового розслідування кваліфіковані за ст.336 КК України, як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації в особливий період.

Від захисника обвинуваченого надійшло клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, на підставі ст.48 КК України, у зв`язку і зміною обстановки. Вказане клопотання обгрунтовує тим, що ОСОБА_3 працює в ТОВ «Іллінецьке» на посаді агронома. Починаючи з липня 2024 року він мав право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі п.1 ч.1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а також він є має вказану відстрочку і на даний час - по 30.06.2025 року. Тому вказує, що оскільки ОСОБА_3 вперше вчинив нетяжкий злочин, який не є корупційним та не пов`язаний з порушенням правил безпеки дорожнього руху особою, яка керувала транспортним засобом у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, вину визнає повністю, щиро розкаюється у вчиненому, на даний час є заброньований та отримав відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на воєнний час, на момент розгляду кримінального провадження внаслідок зміни обстановки перестав бути суспільно небезпечним, а тому є підстави для звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст.48 КК України.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 , з думкою якого погодився обвинувачений ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив його задоволити.

В судовому засіданні прокурор не заперечив проти задоволення клопотання захисника обвинуваченого.

Дослідивши подане клопотання, заслухавши пояснення обвинуваченого, його захисника, думку прокурора, суд приходить до висновку, що клопотання є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

За змістом ч.1 ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Інститут звільнення від кримінальної відповідальності дозволяє не застосовувати жодну із форм реалізації кримінальної відповідальності до особи (осуд, покарання чи судимість).

Звільнення від кримінальної відповідальності згідно ст.48 КК України це право, а не обов`язок суду.

Застосування ст.48 КК України є виправданим лише тоді, коли суд дійде висновку, що виправлення особи яка вчинила злочин, є можливим без фактичного застосування до неї заходів кримінально-правової репресії.

Відповідно до положень ст.48 КК України, особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Стаття 48 КК України передбачає дві самостійні підстави звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності. Таке звільнення може мати місце, коли внаслідок зміни обстановки вчинене особою діяння втратило суспільну небезпечність або особа перестала бути суспільно небезпечною.

Зі змісту вказаної норми Закону вбачається, що необхідною підставою звільнення від кримінальної відповідальності є встановлення того, що протягом певного часу обстановка, яка оточувала особу на момент вчинення злочину, змінилась таким чином, що позитивно впливає на неї і робить маловірогідним вчинення даною особою нового тотожного або однорідного злочину.

При цьому, при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності внаслідок зміни обстановки, за якої особа перестала бути суспільно небезпечною, суд повинен навести у судовому рішенні дані, які би свідчили про таку зміну обстановки та втрату суспільної небезпечності особою. Висновок про те, що особа перестала бути суспільно небезпечною, суд повинен зробити на підставі комплексного вивчення обстановки життєдіяльності суб`єкта та її впливу на його поведінку.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 15 квітня 2021 року у справі № 161/1390/19 (провадження № 51-5089км19) особу може бути визнано такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнали таких змін, що унеможливлюють вчинення цією особою нового злочину. Такі зміни умов життєдіяльності особи повинні носити позитивний характер, дієво впливати на її поведінку і з великою долею ймовірності свідчити про те, що ця особа не вчинятиме у майбутньому кримінально караних діянь. Такими змінами можуть визнаватись, наприклад: призов особи на військову службу, зміна постійного місця проживання і розірвання зв`язків із кримінальним оточенням, тяжка хвороба або нещасний випадок, унаслідок якого особа стала інвалідом, тощо.

У результаті таких змін у житті істотно змінюється морально-юридична оцінка особи, у зв`язку з чим втрачається доцільність застосування до неї заходів кримінально-правового впливу.

Збереження суспільної небезпечності вчиненого злочину на момент розгляду справи у суді не перешкоджає застосуванню ст.48 КК України у разі, коли у зв`язку зі зміною обстановки особа, яка вчинила злочин, перестала бути суспільно небезпечною.

Відповідно до Постанови Пленум Верховного Суду України від 23.12.2005 № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», судам необхідно розрізняти зміну обстановки в широкому розумінні, тобто соціальних, економічних, політичних, духовних, міжнаціональних, воєнних, міжнародних, природних, організаційних, виробничих та інших процесів у масштабах країни, регіону, області, міста, району, підприємства, установи, організації, та у вузькому, - тобто у об`єктивних (зовнішніх) умов життя, в яких перебувала особа на час вчинення злочину та які значною мірою позначались на її суспільній небезпечності. Для застосування ст.48 КК України необхідно встановити, що після вчинення певного злочину обстановка змінилася таким чином, що вчинене діяння вже не є суспільно небезпечним. Особу можна визнати такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення нею нового злочину.

Згідно витягу з наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України установлено, що ТОВ «Іллінецьке є критично важливим для функціонування життєдіяльності населення в особливий період підприємством. Військовозобов`язаний ОСОБА_3 працює в ТОВ «Іллінецьке» на посаді агронома, якому було надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації до 28.02.2026.

З витягу військово-облікового документа «Резерв +», сформованого 30.06.2025 ОСОБА_3 є заброньованим до 28 лютого 2026 року.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України, є нетяжким, відсутні обставини, що обтяжують покарання та наявна пом`якшуюча покарання обставина. Також суд враховує дані про винну особу, який є одружений, є працюючим, від слідства або суду не ухилявся, визнав вину.

Тому враховуючи те, що на даний час ОСОБА_3 має відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, що на думку суду, суттєво впливає на його поведінку та свідчить, що вказана особа перестала бути суспільно небезпечною. Відтак, з огляду на вищенаведене, з врахуванням тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, суд приходить до висновку, що після вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України - ухилення від призову за мобілізацією на особливий період та на момент розгляду справи, змінилася обстановка, так як військовозобов`язаному до 28 лютого 2026 року надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, а тому вчинене ним діяння втратило суспільну небезпечність.

Вказані обставини, на переконання суду, свідчать про те, що обстановка, яка оточувала обвинуваченого на момент вчинення кримінального правопорушення, змінилася таким чином, що позитивно впливає на нього і робить маловірогідним вчинення ним нового тотожного або однорідного кримінального правопорушення. У результаті таких змін в житті обвинуваченого ОСОБА_3 істотно змінилась морально-юридична оцінка особи, у зв`язку з чим, на думку суду, втрачається доцільність застосування до неї заходів кримінально-правового впливу.

Згідно п.1 ч.2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Частинами 1, 4 ст.286 КПК України передбачено, що звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Виходячи з наведеного, суд вважає обґрунтованим клопотання сторони захисту і приходить до висновку про те, що наявні усі необхідні підстави для звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, на підставі ст.48 КК України, відтак, кримінальне провадження відносно останнього слід закрити.

Цивільний позов по кримінальному провадженні не заявлено.

Майнова шкода та речові докази відсутня.

Процесуальні витрати відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, до обвинуваченого не застосовувались.

На підставі викладеного, керуючись ст.48 КК України, п.2 ч.1 ст.284, ст.395, ст.477 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ст. 336 КК України на підставі ст. 48 КК України, у зв`язку з зміною обстановки.

На підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження № 0000056 від 18.06.2024 за обвинуваченням ОСОБА_3 за ст. 336 КК України - закрити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Іллінецький районний суд Вінницької області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя Іллінецького районного суду Вінницької області ОСОБА_7