Справа № 467/106/25
Провадження № 1-кп/467/71/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2025 року Арбузинський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Арбузинка Первомайського району Миколаївської області кримінальне провадження№0000149 від 04.11.2023 року по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Новий Ставок Арбузинського району Миколаївської області, громадянина України, неодруженого, що має неповну середню освіту, не працює, зареєстрований та фактично проживає по АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України,

в с т а н о в и в:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_6 , 04.11.2023 року близько 12:00 години, діючи умисно, всупереч встановленому порядку заготівлі лісової деревини, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, без спеціального дозволу на використання лісових ресурсів (лісорубний квиток або лісовий квиток), в порушення вимог ст. 4, 8, 69 Лісового кодексу України та порядку спеціального використання лісових ресурсів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України «Про врегулювання питань щодо використання лісових ресурсів» від 23.05.2007 року за №761, самовільно, для власних потреб, знаходячись на території виділу №50 захисних лісових насаджень власності АТ «Укрзалізниця» на перегоні Людмилівка - Кавуни (адміністративне місце розташування Миколаївська область, Первомайський район) за прив`язкою до залізничної колонії 1091км+200м-1091км+400м по правій стороні колії, за координатами 47.937282,31.285800, маючи на меті здійснити незаконну порубку лісових насаджень, за допомогою заздалегідь приготованого знаряддя правопорушення бензинової ланцюгової пили марки «STIHL», біло-помаранчевого кольору, здійснив незаконну порубку шести дерев, серед яких чотири сухостійних дерева породи різновиду «Акація» діаметрами на пнях 20*22, 16*14, 21*24, 16*20 см та два сироростучі дерева породи різновиду «Ясен» діаметрами на пнях 42*52, 44*42 см, відокремивши стовбури дерев від коріння, які в подальшому планував використати для власних потреб, чим заподіяв Акціонерному товариству «Українська залізниця» Регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця» істотну шкоду на суму 39 289 гривень 83 копійки, яка відповідно до примітки 1 ст.246 КК України є такою шкодою, яка у двадцять і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив незаконну порубку дерев у захисних лісових насадженнях, що заподіяли істотну шкоду, тобто вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 1 ст. 246 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України визнав повністю, не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу події, розміру завданої шкоди про які зазначено в обвинувальному акті. Цивільний позов визнав повністю.

Так, ОСОБА_6 пояснив, що 04.11.2023 року зранку він бортовим автомобілем УАЗ поїхав до магазину до сусіднього села. Знаючи, що дорогою проїжджатиме повз лісосмугу, він вирішив на зворотному шляху спиляти декілька сухих дерев на опалення. Для цього він одразу взяв до автомобіля власну пилку марки «Stihl». Перебуваючи в лісосмузі, розташованій вздовж дороги в напрямку с. Садове, біля мосту, він спиляв декілька дерев, які вважав «сухостоєм», оскільки на деревах осипалась суха кора, були сухі віти. Помилково вважав, що сухі дерева можна спилювати. В цей час на місце події прибули працівники поліції, які задокументували факт незаконної порубки дерев. Під час огляду місця події він вказував працівникам поліції на ті дерева, які спиляні були саме ним, оскільки на місці були й інші дерева, спиляні до його приїзду за невідомих йому обставин. Зауважень до працівників поліції він не має, оскільки вони заміряли та вносили до протоколу огляду лише ті дерева, на які він вказував. Бортовий автомобіль УАЗ належить його зятю, ОСОБА_7 , який автомобіль купив, але не переоформив право власності на нього. ОСОБА_6 вказував, що попросив автомобіль у ОСОБА_7 щоб поїхати до магазину. Про те, що збирається возити автомобілем деревину він ОСОБА_7 не повідомляв.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, суд переконавшись, що обвинувачений вірно розуміє зміст обставин провадження, за відсутності сумнівів в добровільності його позиції, після роз`яснення наслідків визнання недоцільним дослідження доказів у вигляді втрати права оскаржити фактичні обставини справи, в тому числі й кваліфікацію злочину, в апеляційному порядку, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу.

Тож, враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, та умисні дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч. 1 ст. 246 КК України, як незаконна порубка дерев у захисних лісових насадженнях, що заподіяла істотну шкоду.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, а також положення ст. 50 КК України, за якими покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд визнає щире каяття, оскільки його поведінка під час судового розгляду кримінального провадження, на переконання суду, свідчить про негативну оцінку своїх дій та щирий жаль з приводу вчинених дій, їх осуд.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом не встановлено.

Крім того, суд враховує, що обвинувачений раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, не одружений, однак проживає з жінкою без укладення шлюбу. За інформацією Арбузинської селищної ради за місцем проживання матеріально-побутові умови задовільні. Також суд враховує спосіб життя обвинуваченого, те що він офіційно не працює, живе за рахунок тимчасових заробітків, на обліку в установах державної служби зайнятості не перебуває.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про пробацію», досудова доповідь - письмова інформація для суду, що характеризує обвинуваченого.

Частиною 1 ст. 368 КПК України встановлено, що ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

Досудова доповідь Первомайського РС філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонських областях містить результати оцінки ризику вчинення ОСОБА_6 повторного кримінального правопорушення, а також його імовірної небезпеки для суспільства як середні та висновок про можливість виправлення ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства. Також у досудовій доповіді зазначено про доцільність у разі прийняття судом рішення про застосування до обвинуваченого покарання у виді пробаційного нагляду, покласти на нього додатковий обов`язок працевлаштуватися, або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано посаду (роботу).

Крім того, суд враховує позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання, відношення обвинуваченого до вчиненого, наявність у нього розуміння неприйнятності вчинених ним дій у цивілізованому суспільстві та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ч.1 ст.246 КК України, у виді пробаційного нагляду з покладенням обов`язків, передбачених ст. 59-1 КК України з урахуванням рекомендацій, викладених у досудовій доповіді. При цьому суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є необхідною і достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів. Підстав для застосування положень ст. 69 КК України суд не вбачає.

Згідно положень ч. 4 ст. 174 КПК України суд, одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Виходячи з викладеного, суд вважає за необхідне вирішити питання про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 01.12.2023 року.

Долю речових суд вирішує в порядку, визначеному ст.100 КПК України, із застосуванням положень ст. 96-1, 96-2 КК України.

Так, згідно ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.

Частиною другою вказаної статті визначено, що спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Згідно вимог ч. 9 ст. 100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

При цьому гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю), (п.1 ч.9 ст.100 КПК України). Застосування спеціальної конфіскації здійснюється тільки після доведення в судовому порядку стороною обвинувачення, що власник (законний володілець) грошей, цінностей та іншого майна знав про їх незаконне походження та/або використання (ч.10 ст.100 КПК України).

Тобто, застосування спеціальної конфіскації здійснюється тільки після доведення в судовому порядку стороною обвинувачення, що власник майна знав про його незаконне використання.

Відповідно до практики ВС (постанова ВС від 11.09.2019 року у справі №755/10941/18) спеціальна конфіскація є заходом процесуального примусу, який обтяжує становище особи; при цьому, при застосуванні інституту спеціальної конфіскації слід дотримуватись принципу справедливого балансу між інтересами суспільства та необхідністю дотримання прав потерпілого; тягар доведення необхідності застосування спеціальної конфіскації покладається на сторону обвинувачення, яка має обґрунтувати свої доводи і вказати, що саме підлягає спеціальній конфіскації та чи вирішувалось питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження щодо майна з метою забезпечення спеціальної конфіскації.

Відповідно до копії технічного паспорту автомобіля УАЗ-452Д номерний знак НОМЕР_1 , він належить ОСОБА_8 .

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали слідчого судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 01.12.2023 року слідчий у клопотанні про арешт майна не просив накласти арешт на вказаний автомобіль з метою його спецконфіскації, та слідчим суддею накладено арешт на автомобіль УАЗ-452Д номерний знак НОМЕР_1 з метою забезпечення збереження речового доказу.

З показань ОСОБА_6 в судовому засіданні слідує, що автомобіль належить ОСОБА_7 , який придбав автомобіль без документального оформлення.

За змістом п. 2.2 ПДР України, власник транспортного засобу може передати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідно категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб. Однак, суду не надано жодного доказу на підтвердження переходу права власності на автомобіль УАЗ-452Д номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_6 , або ОСОБА_7 , оформленого відповідно до вимог чинного законодавства.

Стороною обвинувачення не доведено, що власник ОСОБА_8 знав чи міг знати про незаконне використання автомобіля, не міститься таких даних і в обвинувальному акті, що виключає застосування спеціальної конфіскації автомобіля та автомобіль має бути повернутий його власнику.

Визнані речовим доказам у даному кримінальному провадженні розпилені фрагменти стовбурів дерева підлягають поверненню АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця», що узгоджується також з положеннями п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України.

Оскільки обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.246 КК України, з використанням власної бензинової ланцюгової пили марки «STIHL», вказана бензопила підлягає конфіскації як знаряддя вчинення кримінального правопорушення.

На підставі ч.2 ст.124 КПК України з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експерта, згідно довідки про витрати на проведення експертизи №СЕ-19/115-24/7123-ТР в сумі 6436,88 грн. та згідно акту здачі-приймання висновку судового експерта №1939/24-27 від 06.01.2025 року в сумі 7572,80 грн., що разом становить 14 009,68 грн.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, підстави для його обрання відсутні.

Вирішуючи питання щодо цивільного позову суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з ч. 1ст. 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначені способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Так, згідно ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а відповідно до ч.2 цієї ж статті збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

У відповідності до вимог ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Заявляючи позовну вимогу про відшкодування матеріальної шкоди, потерпілий Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця», зазначив, що шкоду в розмірі 39 289,83 грн. державне підприємство зазнало внаслідок неправомірних дій обвинуваченого.

Вказана обставина, а також розмір матеріальної шкоди був визнаний обвинуваченим ОСОБА_6 в судовому засіданні та підтверджується висновком експерта.

З урахуванням викладеного, з обвинуваченого на користь потерпілого Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця» підлягає стягненню сума матеріальної шкоди 39 289,83 грн.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376, 377 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 59-1 КК України на період відбування покарання у виді пробаційного нагляду покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, навчання, роботи;

не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано посаду (роботу).

Роз`яснити ОСОБА_6 , що у разі ухилення від відбування покарання у виді пробаційного нагляду, уповноважений орган з питань пробації надсилає матеріали до органів Національної поліції для вирішення питання про притягнення до кримінальної відповідальності відповідно до статті 389 Кримінального кодексу України.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислювати з дня постановки ОСОБА_6 на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Арешт, накладний ухвалою слідчого судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 01.12.2023 року на автомобіль марки УАЗ-452 «Д», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1981 року випуску, кольору хакі, бензинову ланцюгову пилку марки «Stihl» у корпусі біло-помаранчевого кольору, розпилені фрагменти стовбурів дерев, схожих на породу «Ясен» та «Акація» скасувати.

На підставі ст. 96-1, 96-2 КК, 100 України застосувати спецконфіскацію до речового доказу у кримінальному провадженні бензинової ланцюгової пилки марки «Stihl» у корпусі біло-помаранчевого кольору, яка передана на зберігання до ВП №1 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області, та конфіскувати вказане знаряддя злочину в дохід держави.

Розпилені фрагменти стовбурів дерев, схожих на породу «Ясен» та «Акація», які поміщені до кузова автомобіля марки УАЗ-452 «Д», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та передані на зберігання до ВП №1 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області повернути Акціонерному товариству «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця».

Зразки з виявлених у лісосмузі пнів від дерев породи «Акація» та «Ясен» в кількості 6 штук у пакеті з пломбою №ХТН А461551 та зразки зрізів з розпилених фрагментів стовбурів дерев у пакеті з пломбою №ХТН А461548, горловини мішків зав`язані пломбами №7622311; №7622312, передані на зберігання до ВП №1 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області знищити.

Автомобіль марки УАЗ-452 «Д», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1981 року випуску, кольору хакі, переданий на зберігання до ВП №1 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області, повернути власнику ОСОБА_8 .

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експертів в сумі 14 009 (чотирнадцять тисяч дев`ять) гривень 68 копійок.

Цивільний позов потерпілого Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця» (р/р UA0114247 в Одеському обласному управлінні ПАТ «Державний ощадний банк України», м. Одеса, МФО 328845, , отримувач: Регіональна філія «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця») 39 289 (тридцять дев`ять тисяч двісті вісімдесят дев`ять) гривень 83 копійки відшкодування матеріальної шкоди.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1