Справа № 461/3362/25
Провадження № 1-кс/461/2641/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2025 м. Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

слідчої судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),

розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів, учинених дітьми, СУ ГУ Національної поліції у Львівській області майора поліції ОСОБА_4 , погодженого прокурором відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави щодо підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 Кримінального кодексу України, у межах кримінального провадження №0000522 від 25.04.2025:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Опака Дрогобицького району Львівської області, українця, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який працює водієм у ПАТ «Укрнафта», одруженого, не адвоката, не депутата , раніше не судимого, -

В С Т А Н О В И Л А :

Слідчий звернувся до суду зі вказаним клопотанням, у якому просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб без можливості внесення застави.

В обґрунтування клопотання покликається на те, що слідчим управлінням ГУНП у Львівській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000522 від 25.04.2025 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 25 квітня 2025 року приблизно о 18 годині 30 хвилин, водій ОСОБА_5 , керуючи вантажним автомобілем марки «MAN 56J», реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом «ВАРЗ НПМ 2514», реєстраційний номер НОМЕР_2 та рухаючись у напрямку м. Борислав Дрогобицького району Львівської області, проїжджаючи заокруглення дороги праворуч, грубо порушив вимоги Розділу 1 п. 1.5, відповідно до якого «дія або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»; Розділу 2 п. 2.3 підпункт б) згідно з ним водій має «бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»; підпункту д) «не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху», та Розділу 12 п. 12.1, згідно з яким «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним» Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету міністрів України № 1306 від 10.10.2001 з усіма подальшими змінами і доповненнями, які виразилися у тому, що він був не уважним, під час руху не врахував дорожню обстановку та не обрав безпечної швидкості, своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, як наслідок, на заокругленій ділянці автодороги праворуч допустив виїзд причепа марки «ВАРЗ НПМ 2514», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на смугу зустрічного руху, де відбулося зіткнення із зустрічним автобусом марки «БОГДАН А-092», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , котрий рухався в напрямку до м. Східниця.

Внаслідок порушення водієм ОСОБА_5 правил безпеки дорожнього руху водій автобуса ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та пасажири автобуса, а саме: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з різними ступенями тяжкості тілесними ушкодженнями госпіталізовані до КНП «Дрогобицька МЛ №1» ДМР, а малолітній пасажир автобуса ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , отримала тілесні ушкодження, від яких загинула під час її транспортування до лікувального закладу.

Отже, ОСОБА_5 , підозрюється у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

З огляду на вище наведене, у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України обґрунтовано підозрюється: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Опака Дрогобицького району Львівської області, українець, громадянин України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . працюючий водієм у ПАТ «Укрнафта», одружений, не адвокат, не депутат раніше не судимий, якого 25.04.2025 о 22 годині 20 хвилин затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України в порядку ст. 208 КПК України.

26.04.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, санкція статті якого передбачає покарання, у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

На теперішній час, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 , йому необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з огляду на ризики, які стали підставами для звернення до суду із даним клопотанням, враховуючи вагомість та обґрунтованість наявних доказів про вчинення ним кримінального правопорушення, а відтак є підстави вважати про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України.

Оцінюючи обставини, передбачені ст. 178 КПК України, сторона обвинувачення дійшла до висновків, що:

- наявні докази вчинення підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення є вагомими та допустимими, отриманими у встановленому КПК України порядку;

- у разі визнання винним, ОСОБА_5 , загрожує покарання у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

- стан здоров`я та вік підозрюваного дозволяє застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Одночасно, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи обставину вчинення підозрюваним злочину, який спричинив загибель людини наявні усі підстави не визначити розмір застави у кримінальному провадженні.

Єдиним запобіжним заходом, який здатен забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та унеможливить реалізацію викладених вище ризиків є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи вищевикладене, в органу досудового розслідування є достатні та обґрунтовані підстави вважати, що будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, тому останньому необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що зумовлено виконанням передбаченого ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні клопотання підтримали з підстав, наведених у ньому, просили таке задовольнити.

Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні заперечили щодо клопотання, вважають, що орган досудового розслідування не довів існування ризиків, передбаченихст. 177 КПК України, та просили обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, а у разі обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначити мінімальний розмір застави. Додатково зазначили, що підозрюваний є раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки: одружений та має на утриманні матір пенсійного віку 3-ї групи інвалідності та малолітнього сина, має постійне місце проживання та місце роботи.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідча суддя приходить до такого висновку.

Слідча суддя встановила, що слідчим управлінням ГУНП у Львівській області за процесуального керівництва Львівської обласної прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000522 від 25.04.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Опака Дрогобицького району Львівської області, українець, громадянин України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ., який працює водієм у ПАТ «Укрнафта», одружений, не адвокат, не депутат раніше не судимий, та якого 25.04.2025 о 22 годині 20 хвилин затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України в порядку ст. 208 КПК України.

26.04.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, санкція статті якого передбачає покарання, позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Щодо мети, підстав та необхідності застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного слід зазначити таке.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді на цьому етапі кримінального провадження доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Слідча суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, щодо обґрунтованості підозри не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Отже, при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, вказаного у клопотанні, слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, повинен визначити лише чи є його причетність до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування відносно нього запобіжного заходу.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення повністю доказується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: повідомленням на спецлінію «102», протоколом оглядом місця події від 25.04.2025, показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , та іншими матеріалами у сукупності.

Сторона обвинувачення дотримала вимогу розумної підозри, оскільки наявні на теперішній час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 зі вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому кримінальному провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Разом з тим, вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявності у діях ОСОБА_5 вини у вчиненні злочину. Так, на цій стадії слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваного, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акту, а не під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу щодо особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину, що свідчать про вірогідність причетності особи до вчинення інкримінованого злочину та необхідність застосування щодо такої особи обмежувального заходу.

Відповідно до ч. 1ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченимстаттею 177 цього Кодексу.

У статті 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

З огляду наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, оцінюючи особу підозрюваного, слідча суддя приходить до переконання у наявності передбаченихст. 177 КПК України ризиків, зокрема:

1) щодо неможливості запобігання у межах кримінального провадження ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України переховування підозрюваного ОСОБА_5 , від органу досудового розслідування та/або суду.

Вказаний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, санкція статті якого передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, що вже само по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, про що також викладена правова позиція у рішенні ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії».

Окрім того, суворість покарання, яке може бути призначене, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи вчинення іншого злочину.

2) щодо неможливості запобігання ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні шляхом їх переконання, залякування чи схиляння їх до зміни, наданих ними показань, узгодження своїх показань з показаннями вказаних осіб.

Наявність зазначеного ризику обґрунтовується характером та обставинами вчинення ОСОБА_5 злочину, зокрема наявністю свідків, яким відомі обставини вчинення злочину. У зв`язку з чим, при обранні ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, останній буде мати можливість впливати на них з метою спонукання давати неправдиві показання, чим перешкоджатиме встановленню всіх обставин кримінального правопорушення.

3) щодо неможливості запобігання ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України про те, що ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність вказаного ризику обґрунтовується тим, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , є злочином внаслідок якого спричинена загибель малолітньої дитини. Вказане надає підстави зробити висновки, що перебуваючи на волі підозрюваний може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Щодо наявності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Метою застосування на стадії досудового розслідування запобіжного заходу відповідно до положень ч. 1 ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, про які зазначав прокурор у клопотанні.

Підозрюваний, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, відноситься до осіб, до яких можливо бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідча суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , обставини вчинення злочину, зокрема те, що ОСОБА_5 під час вчинення кримінального правопорушення не перебував у стані алкогольного сп`яніння, та наслідки вчинення кримінального правопорушення і суспільну небезпеку, особу підозрюваного, а також те, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати про наявність ризиків, зазначених у клопотанні, для запобігання яких слідча суддя вважає недостатнім застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

У зв`язку з наведеним, клопотання слідчого є обґрунтованим, прокурор у судовому засіданні довів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 ЦПК України, та наявність яких встановлена у судовому засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Щодо застави, слідча суддя зазначає таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Прокурор та слідчий просять не визначати розмір застави.

Право не визначати заставу як альтернативний запобіжний захід є правом, а не обов`язком суду.

Слідча суддя не встановила обставини для відмови у задоволенні клопотання, оскільки запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та не буде достатнім для запобігання встановленим в судовому засіданні ризикам, але суд вважає за необхідне визначити розмір застави як альтернативний захід.

Злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , відноситься до категорії тяжких злочинів за вчинення яких, відповідно до ч. 3 ст. 286 КК України, передбачене покарання у виді позбавлення волі від трьох до восьми років.

Частина 5 ст. 182 КПК України визначає, що до особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається застава у межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи, що підозрюваний є підозрюваний є раніше не судимий, за місцем проживання та місцем роботи характеризується позитивно, має міцні соціальні зв`язки: одружений та має на утриманні малолітню дитину та матір пенсійного віку 3-ї групи інвалідності, приходжу до висновку, що ОСОБА_5 слід визначити заставу у якості альтернативного заходу.

При визначенні розміру застави, крім наведеного вище, враховую практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, характер та обставини вчинення злочинів, тому заставу слід встановити у максимальному розмірі, який становить 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 151400,00 гривень.

Цей розмір застави слідча суддя вважає достатнім та таким, що забезпечить виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

За наведених вище обставин, слідча суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню.

При цьому, слідча суддя вважає за необхідне відзначити, що відповідно до положень статті 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 202, 205, 309, 376, 395 КПК України, слідча суддя -

У Х В А Л И Л А :

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Львівська установа виконання покарань № 19» строком на 60 діб, тобто до 23 червня 2025 року включно, із можливістю внесення застави у розмірі 50 (п`ятдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 151400 (сто п`ятдесят одну тисячу чотириста) гривень.

В іншій частині клопотання відмовити.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 його право внести або забезпечити внесення іншою фізичною чи юридичною особою (заставодавцем) застави у будь-який момент з часу винесення ухвали.

З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що у разі внесення застави у встановленому в цій ухвалі розмірі, оригінал документа з відміткою банку, що підтверджує внесення застави на розрахунковий рахунок повинен бути наданий уповноваженій посадовій особі ДУ «Львівська установа виконання покарань № 19» або уповноваженій особі установи, де останній буде утримуватись під вартою.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, підозрюваний ОСОБА_5 підлягає негайному звільненню з-під варти.

Про внесення застави та звільнення підозрюваного з-під варти негайно повідомити слідчого, прокурора та суд.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 у разі внесення застави, наступні обов`язки, передбачені ч. 5ст.194 КПК України, строком на 2 місяці, до 26.06.2025:

1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

2) не відлучатися з Львівської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування зі свідками у цьому кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення. Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошений 28.04.2025 о 09:00 год.

Слідча суддя ОСОБА_12