№ 1-кп/756/1753/25
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2025 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у спрощеному провадженні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, яке внесене 30.01.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000091, щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у селі Тарамчук Мар`їнського району Донецької області, громадянин України, здобув середню спеціальну освіту, офіційно не одружений, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

-вироком міського суду Святошинського району м. Києва від 28.03.2002 за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

-вироком Оболонського районного суду м. Києва від 03.03.2007 за ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі;

-вироком Яготинського районного суду Київської області від01.04.2011 за ч. 3 ст. 185 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі;

-вироком Ірпінського міського суду Київської області від 23.03.2015 за ч. 1 ст. 393, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

-вироком Ірпінського міського суду Київської області від 23.03.2015 за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

-вироком Оболонського районного суду м. Києва від 28.07.2022 за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

- вироком Подільського районного суду м. Києва від 02.03.2023 за ч. 2, ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений на підставі ухвали Коростенського міськрайонного суду від 08.07.2025 від відбування покарання умовно-достроково на 1 рік 2 місяці 4 дні,

обвинуваченого у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,

УСТАНОВИВ:

Суд визнав доведеним, що обвинувачений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив кримінальний проступок за таких обставин.

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

1.1. Так, встановлено, що у невстановлені дату та час, але не пізніше 20 годині 30 хвилин 11 серпня 2025 року, ОСОБА_3 знаходився за адресою: АДРЕСА_2 , де проник до квартири АДРЕСА_3 , яка на праві приватної сумісної власності належить ОСОБА_4 , згідно свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 19.08.2003 виданого на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення № 1371-С/КІ від 08.08.2003, з метою вживання алкогольних напоїв та відпочинку у вказаній квартирі.

В результаті зазначених протиправних дій, ОСОБА_3 , порушив вимоги ст. 30 Конституції України, відповідно до якої не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

1.2. Отже, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , своїми умисними діями, які виразилися у незаконному проникненні до житла, обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

11 лютого 2025 року до Оболонського районного суду міста Києва надійшов обвинувальний акт стосовно ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. ст. 162 КК України у якому міститься клопотання прокурора ОСОБА_5 про розгляд обвинувального акту в спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_3 , який був представлений захисником - адвокатом ОСОБА_6 , надав письмову заяву, в якій зазначає, що свою вину у вчиненні кримінального проступку беззастережно визнає в повному обсязі, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, обвинуваченому роз`яснено зміст встановлених у результаті досудового розслідування обставин, а також те, що відповідно до ч. 2 ст. 302 КПК України у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Обставини вчинення кримінального правопорушення підтверджуються належними та допустимими доказами, зібраними під час досудового розслідування, оцінку яким надано судом.

ОСОБА_3 в поданій заяві фактичні обставини вчинення проступку не оспорює, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, свою вину у вчиненні вказаного кримінального проступку беззастережно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Разом з тим, ОСОБА_3 роз`яснено те, що у разі засудження до будь-якого покарання за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, до нього буде приєднано невідбуту частину покарання, а саме 1 рік 2 місяці 4 дні, за попереднім вироком Подільського районного суду міста Києва від 02.03.2023 за ч. 2, ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту матеріалами провадження підтверджено факт скоєння ОСОБА_3 , кримінального проступку, відповідно останнього слід визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку за частиною 1 статті 162 КК України за ознаками - «незаконне проникнення до житла».

Згідно з частиною 2 статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

При призначенні покарання обвинуваченому, згідно з вимогами статей 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України відноситься до кримінальних проступків, ставлення до скоєного, яке полягає у щирому каятті, даних про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше судимий, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей або інших осіб не має, не працевлаштований, не одружений, за даними наявної документації наразі на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебував та не перебуває, за місцем мешкання характеризується з позитивної сторони, порушень громадського порядку не допускає, до адміністративної відповідальності не притягувався, має зареєстроване місце проживання.

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

3.1. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, судом визнається щире каяття.

3.2. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

4. Мотиви призначення покарання.

4.1. Суд уважає, що підстави застосування положень статтей 69, 69-1, 75 КК України при призначенні покарання - відсутні.

4.2. Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, яке виконує виправну функцію, а індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду, з метою визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

4.3. Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого проступку. Також суд бере до уваги вже наведені відомості про особу обвинуваченого, який раніше судимий, офіційно не працевлаштований, має середню спеціальну освіту, офіційно не одружений, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, характеризується посередньо.

4.4. При цьому в судовому засіданні при дослідженні особистості обвинуваченого відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання у порядку передбаченому статей 69, 69-1, 75 КК України, не встановлено. Отже, з огляду на викладене вище, суд призначає ОСОБА_3 покарання у межах санкції ч. 1 ст. 162 КК України у виді обмеження волі, строком на 2 (два) роки.

4.5. Між тим, судом вже наведено, що ОСОБА_3 був засуджений вироком Подільського районного суду м. Києва від 02.03.2023 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, звільнений на підставі ухвали Коростенського міськрайонного суду від 08.07.2025 від відбування покарання умовно-достроково на 1 рік 2 місяці 4 дні.

З цих підстав, оскільки кримінальне правопорушення учинено під час дії умовно-достроково звільнення, ОСОБА_3 , слід призначити покарання в порядку ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, яке призначене цим вироком, невідбутого ОСОБА_3 покарання за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 02.03.2023, остаточно призначивши покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

5.1. Ураховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили стосовно обвинуваченого.

5.2. Цивільний позов під час досудового розслідування та судового розслідування не заявлений.

5.3. Процесуальні витрати відсутні.

5.4. Речові докази відсутні.

5.5. Потерпілою у кримінальному провадженні визнано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Керуючись статтями 7, 17, 100, 124, 301, 302, 368-371, 374, 381, 382, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, яке призначене цим вироком, невідбутого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання за вироком Подільського районного суд міста Києва від 02.03.2023, остаточно ОСОБА_3 призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки, виходячи з положень ст. 72 КК України.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у до набрання вироком законної сили, не застосовувати.

Матеріали кримінального провадження № 0000612 залишити при матеріалах справи № 756/12556/25, провадження № 1-кп/756/1753/25.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання його копії.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1