СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ідентифікаційний код 02886143
Справа №527/29/25
Провадження №1-кп/547/39/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2025 року с-ще Семенівка

Семенівський районний суд Полтавської області у складі

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ( в режимі відеоконференції)

обвинувачений ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 Семенівського районного суду Полтавської області кримінальне провадження № 0000644, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 27.10.2024 та кримінальне провадження №0000041, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.01.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Семенівка Семенівського району Полтавської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, військовослужбовця контрактної служби, перебуваючого на посаді кулеметника 1 взводу 2 стрілецької спеціалізованої роти стрілецького спеціалізованого батальйону з середньою освітою, неодруженого, не має на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, раніше судимого:

18.01.2024 року Хорольським РС Полтавської області за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. На підставі ст.. 70 ч. 4 КК України частково приєднано покарання по вироку Семенівського РС Полтавської області від 03.02.2022 року за ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України у вигляді 5 років 2 місяці та засуджений до 5 років 3 місяців позбавлення волі.

24.06.2024 року Дзержинським РС м. Харкова звільнено ОСОБА_4 умовно-достроково від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі для проходження військової служби за контрактом,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 263 КК України,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , військовослужбовець військової служби за контрактом, призначений наказом командира військової частини НОМЕР_1 №69-РС від 02.07.2024 року на посаду 1 стрілецького спеціалізованого взводу 2 стрілецької спеціалізованої роти стрілецького спеціалізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 та поставлений на всі види забезпечення.

У відповідності до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України вiд 24.03.1999 № 548 XIV (зі змінами), ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято i непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно i чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) i старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку i дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високоiї культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому i стримувати інших вiд негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та iнше.

Встановлено, що в ніч з 26 на 27 жовтня 2024 року (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_4 , перебувавав поряд з приміщенням магазину «Продукти», що розташований за адресою: вул. Селекціонерів, 27, с. Вереміiвка Кременчуцького району Полтавської області, де у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, таємно, в умовах воєнного стану, який введено у зв`язку з військовою агресією Російськоi Федерації проти України, з 05 годин 30 хвилин 24.02.2022 Указом Президента України вiд 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та продовжено Указами Президента України вiд 14.03.2022 №133/2022, вiд 18.04.2022 №259/2022, вiд 17.05.2022 №341/2022, вiд 12.08.2022 №573/2022, вiд 07.11.2022 №757/2022, вiд 06.02.2023 №58/2023, вiд 01.05.2023 №254/2023, вiд 26.07.2023, №451/2023, вiд 06.11.2023 №734/2023, вiд 05.02.2024 №49/2024, вiд 06.05.2024 №271/2024, вiд 23.07.2024 №469/2024, вiд 28.10.2024 №740/2024 відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дiї воєнного стану в Україні», з корисливих мотивів та мети, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом пошкодження навісного замка вхідних дверей, проник до приміщення магазину, де з шухляди столу викрав грошові кошти в сумі 8300 трн.

В подальшому ОСОБА_4 покинув місце скоєння кримінального правопорушення та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 8300 гривень 00 коп.

Окрім цього, 26.11.2024 близько 19:00 години ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи прямий умисел, спрямований на порушення недоторканності житла, в особистих цілях, прибув до господарства ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить останньому на праві приватної власності.

Після цього. ОСОБА_4 , реалізуючи свій єдиний протиправний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки i бажаючи їх настання, скориставшись тим, що ОСОБА_6 відсутній у своєму будинку, та всупереч волі власника, зірвавши навісний замок, протиправно проник до житлового будинку за відсутності визначених законом підстав та в порушення встановленого законом порядку.

Згідно ст. 30 Конституції України кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшyку інакше як за встановленим рішенням суду.

Діями ОСОБА_4 порушено конституційні права потерпілого ОСОБА_6 , на недоторканість житла.

Крім цього,встановлено, що ОСОБА_7 призначений наказом командира військової частини НОМЕР_1 №69-РС від 02.07.2024 року на посаду 1 стрілецького спеціалізованого взводу 2 стрілецької спеціалізованої роти стрілецького спеціалізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 та поставлений на всі види забезпечення.

У відповідності до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548- XIV (зі змінами), ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято i непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок: беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти. військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та інше.

Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_4 став на шлях вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин:

В ході досудового розслідування встановлено, що на початку червня 2024 року (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_4 , перебуваючи на навчальному полігоні військової частини НОМЕР_1 поблизу АДРЕСА_3 , знайшов предмети, схожі на ручну гранату та запал до ручної гранати, які взяв із собою, таким чином вчинив незаконне придбання вибухового пристрою (боєприпаси).

Після чого, ОСОБА_4 , маючи прямий умисел, спрямований на незаконне носіння та зберігання вибухового пристрою (боєприпаси), усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, приїхав за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_4 , де в приміщенні житлового будинку заховав предмети, схожі на ручну гранату та запал ручної гранати, таким чином здійснив незаконне носінння та зберігання вибухового пристрою (боєприпаси). 23.01.2025 на підставі ухвали слідчого судді Глобинського районного суду Полтавської області у ході проведення обшуку господарства за фактичним місцем проживанням ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_4 , було вилучено два предмети, які згідно висновку експерта № CE-19/117/25/2224-ВТХ від 03.02.2025, ручна осколкова граната Ф-1 та запал ручної гранати модернізований УЗРГМ, відносяться до категорії вибухових пристроїв (боєприпасів).

Тим чином, своїми умисними діями, які виразилися у придбанні, носінні та зберіганні вибухового пристрою без передбаченого законом Дозволу, ОСОБА_4 , вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України. кримінальне

Також, 12.02.2025 року близько 21 години, ОСОБА_4 , перебуваючи в с. Вереміївка Кременчуцького району Полтавської області, зайшов на територію домогосподарства ОСОБА_8 та шляхом пошкодження навісного замка проник до будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де виявив газову плиту марки «Електа» коричневого кольору та телевізор «SAMSUNG» сірого кольору, після чого у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи умисел на викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану який введено у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, з 05 годин 30 хвилин 24.02.2022 Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та продовжено Указами Президента України від 14.03.2022 №133/2022, від 18.04.2022 №259/2022, від 17.05.2022 №341/2022, від 12.08.2022 №573/2022, від 07.11.2022 №757/2022, від 06.02.2023 №58/2023, від 01.05.2023 №254/2023, від 26.07.2023, №451/2023, від 06.11.2023 №734/2023, від 05.02.2024 №49/2024, від 06.05.2024 №271/2024, від 23.07.2024 №469/2024, від 28.10.2024 №740/2024 відповідно до Закону України Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", з корисливих мотивів, повторно, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, таємно викрав газову плиту марки «Електа» коричневого кольору, вартістю 1500,00 грн. та телевізор «SAMSUBG» сірого кольору, вартістю 1149,67 грн. Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_4 , вийшовши з будинку помітив господарську будівлю, та шляхом пошкодження навісного замка, проник до літньої кухні, звідки таємно викрав металеву чавунну плиту з юшками вартістю 1633,00 грн., металеву чавунну плиту без юшок вартістю 1033,33 грн., 3 металевих дверцят до пічної чавунної плити загальною вартістю 750,00 грн. та металевий колісник вартістю 300,00 грн. згідно висновку експерта №460 від 19.02.2025.

В подальшому ОСОБА_4 покинув місце скоєння злочину разом із викраденим та розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 6366,00 грн.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у таємному викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 просила визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворо покарання більш суворим у виді 5 років позбавлення волі. Крім того, відповідно до ч.1 ст.71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 18.01.2024 та призначити остаточне покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі. До набрання викороком законної сили обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Потерпіла ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушеннях при обставинах, викладених в обвинувальних актах. Щиро розкаявся, вину свою усвідомив.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції.

Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються і проти цього не заперечують учасники процесу. З`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, які характеризують особу обвинуваченого.

Отже, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, в судовому засіданні надав показання щодо обставин вчинення правопорушень, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 185 та ч. 1 ст. 162 КК України - у таємному викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно в умовах воєнного стану та у незаконному проникненні до житла та у вчиненні кримінальних правопорушень та передбаченому ч. 1 ст. 263 КК України умисні дії, які виразились у придбанні, носінні та зберіганні вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу.

Відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 185 КК України відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 162 КК України відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

Вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 263 КК України відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

При призначенні покарання суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_4 , тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, характер та обставини їх вчинення, рівень його суспільної небезпеки, особу обвинуваченого, який неодноразово судимий, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, повне визнання своєї винуватості останнім.

Обставини, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, відсутні.

В судовому засіданні з`ясовано, що даним кримінальним правопорушенням потерпілій ОСОБА_5 завдана майнова шкода на суму 8300,00 грн, яку під час досудового розслідування відшкодовано частково, потерпілій ОСОБА_8 на суму 6366,00грн, яка відшкодована в повному обсязі шляхом повернення викраденого майна.

Згідно з п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас суди мають враховувати й вимоги Кримінального процесуального кодексуУкраїни стосовно призначення покарання.

Крім того, суд враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні права та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчинення кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який неодноразово судимий за корисливі кримінальні правопорушення, за місцем проживання характеризується нейтрально, на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психітра не перебуває, його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України, ч.1 ст.263 КК України та обмеження волі в межах санкції ч. 1 ст. 162 КК України.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень остаточне покарання у виді позбавлення волі призначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням.

За змістом ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком, а остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Відповідно до вироку Хорольського районного суду Полтавської області від 18.01.2025 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст.15, ч. 3 ст. 185 КК України та призначене покарання за ст. 185 ч. 3 КК України - у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;за ч. 3 ст. 15 ст. 185 ч. 3 КК України - у виді 3(трьох ) років позбавлення волі;

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначене остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді 4 (чотирьох ) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, призначеним за вироком Семенівського районного суду Полтавської області від 03.02.2022 року та призначно остаточне покарання ОСОБА_4 у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п"ять) років 3 (трьох) місяців.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 24.06.2024 звільнено ОСОБА_4 умовно-достроково від відбування основного покарання у виді позбавлення волі за вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 18.01.2024 на невідбуту частину 2 роки 8 місяців 13 днів для проходження військової служби за контрактом.

Враховуючи зазначене, до покарання, визначеного за цим вироком, відповідно до ч.1 ст.71 КК України слід частково приєднати невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі за вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 18.01.2024.

Питання з речовими доказами суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

Під час судового розгляду обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід не обирався.

Разом з тим, враховуючи, що суд прийшов до висновку про призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, суд вважає, що до вступу вироку в закону силу ОСОБА_4 слід обрати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 судові витрати за проведення судових експертиз в розмірі 3183,60 грн та 2387,70 грн, а разом 5571,30 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 107, 373, 374, 382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 162, ч.1 ст.263 КК України та призначити йому покарання:

-за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років;

-за ч. 1 ст. 162 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік;

- за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки;

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк на 5 (п`ять ) років.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 18.01.2024 призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту фактичного затримання після набрання вироком законної сили.

До набранням вироком законної сили застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили виконувати покладені на нього обов`язки, а саме: повідомляти суд про зміну свого місця проживання, реєстрації.

Вирок в частині застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання передати для виконання до відділу поліції за місцем проживання останнього.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 судові витрати за проведення судових експертиз в розмірі 5571,30 грн.

Речові докази, а саме:

-слід папілярного візерунку, який нанесено на таблицю вилучення слідів від 27.10.2024, які визнано та приєднано до матеріалів кримінального провадження №0000644, - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

-зарядний пристрій білого кольору «Xiaomi», який поміщено до кімнати зберігання речових доказів ВП № 1 КРУП ГУНП в Полтавській області, повернути власнику ОСОБА_6 ,

-два відеозаписи слідчої дії (обшук), що зафіксовані на один оптичний диск, який визнано джерелом доказів (документами) та приєднано до кримінального провадження за № 0000041 і зберігається при матеріалах кримінального провадження - зберігати в матеріалах кримінального провадження;

-предмети, зовні схожі на бойову гранату та на запал до гранати, які передані на зберігання до ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області, - знищити.

-Газову плиту марки «Електа» коричневого кольору, яка передана під розписку потерпілій ОСОБА_8 , залишити останній.

-Телевізор «Samsung», сірого кольору, який передано на зберігання під розписку потерпілій ОСОБА_8 , залишити останній.

-чавунну плиту з юшками, чавунну плиту без юшок, 3 металевих дверцят до пічної чавунної плити, металевий колісник до пічної чавунної плити, які передано на зберігання під розписку потерпілій ОСОБА_8 , залишити останній;

-грошові кошти в сумі 2000,00 грн купюрами номіналом 200 грн, які передані під розписку потерпілій ОСОБА_5 , залишити ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Семенівський районний суд Полтавської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Повний текст вироку негайно після проголошення вступної та резолютивної частини згідно ч.15 ст.615 КПК України вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя ОСОБА_1