Справа № 303/3737/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.06.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4 ,

учасників судового розгляду: захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/376/25, за апеляційною скаргою прокурора Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 травня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 травня 2025 року задоволено частково клопотання старшого слідчого СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області за погодженням з прокурором Мукачівської окружної прокуратури про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 Кримінального кодексу України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000463 від 14 квітня 2025 року.

Обрано ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, тобто до 19 липня 2025 року (включно).

Одночасно визначено розмір застави у межах 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 242240 (двохсот сорока двох тисяч двохсот сорока) гривень 00 копійок, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіальне управління державної судової адміністрації України в Закарпатській області.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У випадку внесення вказаного розміру застави на відповідний рахунок ОСОБА_7 звільняється з-під варти в порядку визначеному ч.4 ст.202 КПК України.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 у разі внесення застави наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора та/або суду за першим викликом, не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, повідомляти слідчого, покурора та/або суд про зміну свого місця проживання.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначено до 19 липня 2025 року (включно).

Роз`яснено підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує її внесення на депозитний рахунок, має бути наданий уповноваженій особі слідчого ізолятора.

Слідчий суддя в ухвалі вказує, що ОСОБА_7 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 332 КК України, яке є тяжким злочином, тяжкості покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим, враховуючи дані про його особу, який раніше не судимий, органом досудового розслідування вже зібрані більшість доказів, допитані основні свідки, проведено впізнання та інші слідчі дії, то суд приходить до висновку, що докази та обставини ,на які посилається слідча у своєму клопотанні та які підтриманні прокурором ,дають підстави для висновку, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду,а відтак наявні ризики, які зазначені у клопотанні та підтверджені у судовому засіданні, у зв`язку із чим підозрюваному ОСОБА_7 слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою, незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою відносно підозрюваного ОСОБА_7 обрати запобіжний захід тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 300 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Від прокурора ОСОБА_8 надійшла заява про розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, адвоката захисника ОСОБА_5 , яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила таку задовольнити, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя повною мірою дотримався вказаних вимог закону при розгляді клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Розглядаючи клопотання, слідчий суддя належно дослідив та перевірив наведені в ньому доводи щодо обґрунтованості підозри та наявності ризиків, які, власне, викликали необхідність вжити заходи для забезпечення кримінального провадження шляхом застосування підозрюваній особі запобіжного заходу.

Як вбачається з ухвали, - слідчим суддею встановлено, що 14.04.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено повідомлення про кримінальне правопорушення за № 0000463 та розпочате досудове розслідування за ч.3 ст.332 КК України.

20.05.2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України. Обґрунтованість підозри у вчиненні останнім кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами: повідомленням про виявлення кримінального правопорушення, протоколами допиту свідків, протоколами впізнання осіб за фотознімками та іншими матеріалами досудового розслідування у своїй сукупності.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити вище вказані дії.

Відповідно до положень п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі понад п`ять років.

Як встановив слідчий суддя, і це підтверджується матеріалами судового провадження, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до дев`яти років з конфіскацією майна, органом досудового розслідування вже зібрані більшість доказів, допитані основні свідки, проведено впізнання та інші слідчі дії, що дає підстави для висновку, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду,а відтак наявні ризики, які зазначені у клопотанні та підтверджені у судовому засіданні, у зв`язку із чим підозрюваному ОСОБА_7 слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вагомість наявних доказів на підтвердження обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.332 КК України, доведена прокурором та сумнівів у колегії суддів щодо їх повноти та достатності не викликає.

З огляду на викладене, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, мотив та спосіб його вчинення, існуючі в даному провадженні ризики, особу підозрюваного, апеляційний суд приходить до висновку, що прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції була доведена неможливість застосування відносно підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу, що у своїй ухвалі при застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_7 найсуворішого запобіжного заходу обґрунтовано прийняв до уваги слідчий суддя.

Така позиція суду випливає й із практики Європейського Суду з прав людини про те, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора на предмет законності та вмотивованість ухвали слідчого судді щодо ОСОБА_7 у частині визначення розміру застави, колегія суддів звертає увагу на таке.

На підставі ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

З вказаним висновком погоджується і колегія суддів. При цьому враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010, відповідно до якого розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, на переконання колегії суддів, визначений слідчим суддею щодо підозрюваного ОСОБА_7 розмір застави - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 грн. 00 коп., є таким, що співвідноситься з даними про особу підозрюваного ОСОБА_7 , обставинами кримінального правопорушення, його тяжкістю та особливою суспільною небезпечністю, а тому відповідає вимогам кримінального процесуального закону, зазначеним в ч. 4 ст. 182 КПК України, згідно яких розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків. Такий розмір застави, на думку колегії суддів, є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні, не порушує права підозрюваного.

Поряд з тим, викладені прокурором в апеляційній скарзі посилання щодо необхідності визначення підозрюваному ОСОБА_7 застави в розмірі як 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, задоволенню не підлягають з таких підстав.

З матеріалів судового провадження вбачається, що звертаючись до слідчого судді з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, ініціатор клопотання, за погодженням з прокурором, не вказував про необхідність визначення розміру застави як альтернативного запобіжного заходу ОСОБА_7 , як і не вказував про виключність випадку у розумінні положень ч. 5 ст. 182 КПК України. Разом з тим, в апеляційній скарзі прокурор вже зазначив про необхідність визначення розміру застави як альтернативного запобіжного заходу ОСОБА_7 , у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. При цьому прокурор не надав доказів на підтвердження майнового стану підозрюваного, який зумовлював би здатність останнього сплатити заставу саме у такому розмірі.

Проте, відповідно до вимог ч. 2 ст. 185 КПК України, якщо після подання клопотання про застосування запобіжного заходу слідчому, прокурору стали відомі інші обставини, що можуть вплинути на вирішення судом питання про застосування запобіжного заходу, він зобов`язаний доповнити або змінити клопотання, або замінити його новим клопотанням.

Відтак, при прийнятті рішення колегія суддів ураховує, що передбачених ч. 2 ст. 185 КПК України доповнень, змін до клопотання, або заміну його новим клопотанням, матеріали провадження щодо ОСОБА_7 не містять, а наведені в апеляційній скарзі прокурором доводи, в тому числі тяжкість та особлива суспільна небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , були предметом перевірки та розгляду слідчим суддею.

На інші дані, які б могли вплинути на законність та обґрунтованість судового рішення, та які б могли слугувати безумовною підставою для його скасування, в апеляційній скарзі не вказується, і такі в матеріалах судового провадження відсутні.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, не може бути задоволена, а ухвалу слідчого судді першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 176-179, 183, 194, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу прокурора Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 травня 2025 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді