ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2025 року

м. Київ

Справа № 759/5687/22

Провадження № 51-153 км 25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Київського апеляційного суду від 19 листопада 2024 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001145 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України.

Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Святошинський районний суд м. Києва вироком від 15 лютого 2024 року визнав ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень і призначив йому покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді арешту на строк 6 місяців, за ч. 1 ст. 263 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України суд призначив остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 3 роки. Вирішив питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Згідно з вироком ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, у порушення вимог закону за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, але не пізніше 24.05.2022, діючи умисно, без передбаченого законом дозволу незаконно придбав 135 патронів калібру 5,45х39 мм та 3 патрони калібру 7,62х39 мм, а також з метою власного вживання, без мети збуту незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, канабіс масою 35,38 грам, які носив, зберігаючи у багажному відділенні автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT», яким користувався до моменту виявлення та вилучення боєприпасів та наркотичного засобу працівниками поліції під час проведення обшуку 24.05.2022 у м. Києві по проспекту Л. Курбаса, 19-А.

Київський апеляційний суд ухвалою від 19 листопада 2024 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишив без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без зміни.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

На обґрунтування своїх вимог захисник зазначає, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень не доведена поза розумним сумнівом, оскільки автомобіль, в якому виявили боєприпаси та наркотичний засіб, належить не йому, а військовій частині, де він проходив службу, і ним користувалися різні особи, тому є сумніви, що вилучене належать саме йому.

Також захисник вважає, що суд апеляційної інстанції необґрунтовано відмовив у призначенні судово-психіатричної експертизи ОСОБА_7 , оскільки останній проходив лікування в КНП «Клінічна лікарня «Психіатрія» з відповідним діагнозом, про що в матеріалах кримінального провадження є підтверджуючі документи. Захисник вважає, що існують обґрунтовані сумніви щодо осудності ОСОБА_7 .

Крім цього, захисник зазначає про неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, а саме про те, що на момент розгляду кримінального провадження апеляційним судом набули чинності зміни до ст. 309 КК України, і з санкції ч. 1 цієї статті було вилучено покарання у виді арешту, однак апеляційний суд залишив вирок місцевого суду в цій частині без зміни.

Призначене засудженому покарання захисник вважає явно несправедливим внаслідок суворості. Вважає, що виправлення ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства.

Позиції учасників судового провадження

Засуджений та захисник підтримали касаційну скаргу захисника.

Прокурор заперечував проти задоволення касаційної скарги захисника.

Іншим учасникам судового провадження надсилалися повідомлення про дату, час та місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з`явилися. Клопотань про його відкладення не надходило.

Мотиви Суду

Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

За частиною 1 цієї статті суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, які не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно з положеннями ст. 412 КПК України істотними є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Зі змісту ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд апеляційної інстанції має перевірити рішення суду першої інстанції з точки зору його законності й обґрунтованості, що передбачає оцінку його відповідності нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам справи, а також дослідженим у судовому засіданні доказам.

Згідно з положеннями ст. 419 КПКУкраїнив ухвалі апеляційного суду повинні бути зазначені мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, а також положення закону, якими він керувався. При залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Однак, переглядаючи вирок щодо ОСОБА_7 , апеляційний суд зазначених вимог закону не дотримався.

Колегія суддів Верховного Суду погоджується з доводами касаційної скарги захисника щодо необґрунтованої відмови апеляційного суду у задоволенні клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи.

Як вбачається з матеріалів провадження, не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій зазначав про психічний стан засудженого, що став, зокрема, підставою для визнання його непридатним до військової служби і звільнення з військової служби.

На підтвердження цих доводів захисник долучив до апеляційної скарги копії відповідних медичних документів про проходження підзахисним лікування, зокрема копію свідоцтва про хворобу № 54 з продовженням, складений за результатами огляду військово-лікарською комісією психіатричного профілю, у якому описано, де і коли засуджений проходив лікування, перебіг цього лікування, а також міститься висновок про непридатність його до військової служби та виключення з військового обліку (т. 2 а. с. 62).

Також захисник долучив довідку КНП «Клінічна лікарня «Психіатрія» від 03.06.2024 про проходження лікування ОСОБА_7 (т. 2 а. с. 73) і виписку із медичної карти амбулаторного хворого КНП «Клінічна лікарня «Психіатрія» на ім`я ОСОБА_7 .

Враховуючи викладене, захисник обґрунтовано звертався до апеляційного суду з клопотанням про призначення обвинуваченому судово-психіатричної експертизи.

Однак апеляційний суд усупереч вимогам ст. 419 КПК України формально розглянув клопотання захисника, зазначивши, що з долучених документів не вбачає підстав для призначення експертизи, й при цьому не навів обґрунтування, чому вважає, що наведені захистом аргументи та долучені документи не є достатніми для призначення такої експертизи.

Також Верховний Суд вбачає небезпідставними доводи касаційної скарги захисника про те, що апеляційний суд належним чином не перевірив та не спростував версію сторони захисту щодо неналежності ОСОБА_7 віднайдених в автомобілі патронів та наркотичного засобу.

Зокрема стороною захисту стверджувалося, що автомобіль був переданий військовій частині, ним користувалися й інші люди, крім ОСОБА_7 . Місцевий суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, прийшов до висновку про підтвердження факту належності зазначених вище боєприпасів та наркотичного засобу саме ОСОБА_7 , на спростування чого у апеляційній скарзі захисника наводилися окремі доводи.

Однак апеляційний суд достатніх мотивів щодо необхідності погодження з указаною позицією місцевого суду про таку належність в оскаржуваній ухвалі не навів, переконливих аргументів на спростування доводів сторони захисту про неналежність зазначених боєприпасів та наркотичної речовини саме ОСОБА_7 не зазначив.

Крім цього, Верховний Суд вбачає умотивованими доводи захисника щодо неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність з огляду на таке.

Санкція ч. 1 ст. 309 КК України в редакції на момент вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення та постановлення вироку суду першої інстанції передбачала покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.

Суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді арешту на строк 6 місяців.

Законом України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» № 3342-IX від 23.08.2023, який набрав чинності 28.03.2024, було внесено зміни до ст. 309 КК України, і абзац другий частини першої статті 309 викладено в такій редакції: "караються штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або пробаційним наглядом на строк до п`яти років, або обмеженням волі на той самий строк".

Таким чином, станом на момент розгляду апеляційної скарги захисника і постановлення оскаржуваної ухвали Київського апеляційного суду від 19 листопада 2024 року санкція ч. 1 ст. 309 КК України не передбачала такого покарання як арешт, що залишилось поза увагою апеляційного суду, який вирок суду першої інстанції залишив без зміни.

За таких обставин ухвала апеляційного суду не може вважатися законною й обґрунтованою, допущені цим судом порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність в силу положень ст. 412 КПК України є істотними, оскільки могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

З огляду на це касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 потрібно задовольнити частково, ухвалу апеляційного суду потрібно скасувати у зв`язку з невідповідністю її вимогам ст. 419 КПК України з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції.

Під час апеляційного перегляду потрібно усунути зазначені порушення, повно та всебічно перевірити доводи поданої на вирок місцевого суду апеляційної скарги з урахуванням наведених у цій постанові мотивів й постановити рішення, яке відповідає вимогам закону.

При цьому колегія суддів касаційного суду з метою недопущення будь-якого впливу на позицію суду при новому розгляді, не вбачає доцільним висловлюватися щодо обґрунтованості інших доводів касаційної скарги захисника, аналіз яких може бути пов`язаний з необхідністю дослідження фактичних обставин справи, що не відноситься до повноважень суду касаційної інстанції.

Крім цього, беручи до уваги, що ухвала апеляційного суду скасовується з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, й відповідно вирок суду першої інстанції стає таким, що не набрав законної сили, колегія суддів Верховного Суду вважає необхідним з метою запобігання ризику переховування ОСОБА_7 від суду, враховуючи особливості касаційного розгляду, передбачені главою 32 КПК України, обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Тому, керуючись положеннями статтями 433, 434, 436, 438 441, 442 КПК України, Верховний Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 19 листопада 2024 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 03 липня 2025 року включно.

Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3