Справа № 489/4655/25
Провадження № 1-кс/489/1676/25
Ухвала

(про застосування запобіжного заходу)

13 червня 2025 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Інгульського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 погоджене із прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.06.2025 за № 0003443, щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайськ Миколаївської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, не маючого на утриманні дітей, військовослужбовця, раніше судимого: 14.08.2024 Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області за ч. 4 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 7 років, звільнений від відбуття покарання умовно-достроково для проходження військової служби, на підставі ст. 81-1 КК України, на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу за контрактом на період дії воєнного стану у військовій частині НОМЕР_1 ,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального Кодексу України,

в с т а н о в и в:

Слідчий Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, 13.06.2025 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що першим слідчим відділом (з дислокацією у місті Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні 0003443 від 03.06.2025 за ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 засуджений та відбував покарання за вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14.08.2024 за ч. 4 ст. 186 КК України, у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

04.02.2025 ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області, на підставі ст. 81-1 КК України ОСОБА_5 був звільнений умовно-достроково від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, невідбутий строк 6 (шість) років 5 (п`ять) місяців 14 (чотирнадцять) днів, для проходження ним військової служби за контрактом. Цією ж ухвалою відносно ОСОБА_5 встановлений адміністративний нагляд строком на 12 місяців з встановленням обмежень, а саме: заборони перебування поза межами місця дислокації військової частини, з якою укладений контракт та місця перебування, визначеного безпосереднім командиром; заборони виїзду чи обмеження часу виїзду в особистих; справах за межі дислокації військової частини та місця перебування, визначного безпосереднім командиром, без дозволу командира військової частини, з яким укладено контракт.

13.02.2024 громадянин ОСОБА_5 був прийнятий на військову службу за контрактом, укладеним з Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 13.02.2025 № 43-РС (по особовому складу) ОСОБА_5 призначено на посаду навідника стрілецького спеціалізованого відділення стрілецького спеціалізованого взводу стрілецької роти стрілецького спеціалізованого батальйону (Шквал) військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення та визначено таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.

Відтак, з 13.02.2025, тобто з моменту зарахування ОСОБА_5 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 ,останній набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.

25.02.2025 матрос ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, самовільно залишив місце служби, а саме тимчасове місце дислокації свого підрозділу військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та незаконно перебував поза її межами, проводячи час на власний розсуд, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам як про військовослужбовця, який не з`явився вчасно на службу до військової частини, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків з військової служби, до 12.03.2025.

12.03.2025 матрос ОСОБА_5 з`явився до місця служби, а саме тимчасового місця дислокації свого підрозділу військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та повідомив про себе, як про військовослужбовця, який ухилявся від проходження військової служби.

Крім того, 14.05.2025 матрос ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, самовільно залишив місце служби, а саме медичний заклад - КНП СОР «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» (м Сумська область, м. Ромни), в якому проходив лікування, та незаконно перебував поза її межами, проводячи час на власний розсуд, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам як про військовослужбовця, який не з`явився вчасно на службу до військової частини, до 26.05.2025.

26.05.2025матрос ОСОБА_5 з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_3 та повідомив про себе, як про військовослужбовця, який ухилявся від проходження військової служби.

12.06.2025 матрос ОСОБА_5 прибув до Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві та був затриманий слідчим на підставі п. 2. ч. 1 ст. 208, п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України - затримання особи безпосередньо після вчинення злочину та обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого статтями ч. 5 ст. 407 КК України.

Таким чином, матрос ОСОБА_5 підозрюється в тому, що він 25.02.2025 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, самовільно залишив місце служби, а саме тимчасове місце дислокації свого підрозділу військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та незаконно перебував поза її межами понад три доби, проводячи час на власний розсуд, переховуючись від служби, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам як про військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину, до 12.03.2025.

Крім того, матрос ОСОБА_5 підозрюється в тому, що він 14.05.2025 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, самовільно залишив місце служби, а саме медичний заклад - КНП СОР «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» (м Сумська область, м. Ромни)та незаконно перебував поза її межами понад три доби, проводячи час на власний розсуд, переховуючись від служби, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам як про військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину, до 26.05.2025, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України самовільне залишення військової частини військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

13.06.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України самовільному залишенні місця служби військовослужбовцем, понад три доби, в умовах воєнного стану.

В клопотанні слідчого зазначено, що на даний час існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме що ОСОБА_5 може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки усвідомлює, що в разі доведення його вини в суді, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі від 5 до 10 років; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали подане клопотання, надали пояснення, аналогічні змісту клопотання, просили клопотання задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Підозрюваний в судовому засіданні не заперечував свою причетність до самовільного залишення місця служби з 25.02.2025 по 12.03.2025.Зазначив, що у період з 14.05.2025 до 26.05.2025 місце служби не залишав, а перебуваючи на лікуванні у м. Ромни невчасно повернувся до лікарні. Про ці обставини одразу ж повідомив військову службу правопорядку. Тому вважає, необґрунтованою підозру в частині, що пред`явлена в частині самовільного залишення ним місця служби вдруге (з 14.05.2025 до 26.05.2025). Просив не застосовувати до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 заперечував проти клопотання прокурора, посилаючись на недоведеність ризиків, які можуть бути підставою для застосування запобіжного заходу. Так, захисник зазначив, що після залишення служби 25.02.2025 ОСОБА_5 повернувся до військової частини та продовжив військову службу, в тому числі брав участь у бойових діях. До клопотання не додано доказів, що ОСОБА_5 намагався впливати на свідків. Також звертав увагу, що відомості про самовільне залишення ОСОБА_5 військової служби з 25.02.2025 до 12.03.2025 внесені до ЄРДР лише 03.06.2025. При цьому просив, якщо суд дійде висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначити ОСОБА_5 як альтернативний запобіжний захід заставу у помірному розмірі.

Заслухавши сторони кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання в їх сукупності, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 статті 177 КПК України встановлено, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Щодо обґрунтованості підозри.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5статті 9 КПК).

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент вчинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 повідомив, що не спростовує доводи слідчого про обґрунтованість підозри, свою вину визнає.

З матеріалів, доданих до клопотання слідує, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, який кваліфікується як залишення місця служби військовослужбовцем понад три доби в умовах воєнного стану.

На підтвердження обґрунтованості підозри слідчий і прокурор надали в копіях такі докази: копію військово-облікового документу ОСОБА_5 ,

копію Контракту про проходження громадянином України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового та сержантського складу, укладеного між Міністерством оборони України та ОСОБА_8

витяг з ЄРДР за № 0003443 від 03.06.2025, у якому викладено обставини, що можуть свідчити про вчинення злочину, а саме, що матрос ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, самовільно залишив місце служби, а саме тимчасове місце дислокації свого підрозділу військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та незаконно перебував поза її межами з 25.02.2025 до 12.03.2025. А з 14.05.2025 самовільно залишив місце служби, а саме медичний заклад - КНП СОР «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» (м Сумська область, м. Ромни), в якому проходив лікування, та незаконно перебував поза її межами до 26.05.2025;

довідку-доповідь за фактом самовільного залишення ВЧ НОМЕР_1 матросом ОСОБА_5 № 924 від 25.02.2025; довідку-доповідь за фактом повернення до ВЧ НОМЕР_1 матросом ОСОБА_5 № 1209 від 12.03.2025; довідку-доповідь за фактом самовільного залишення ВЧ НОМЕР_1 матросом ОСОБА_5 № 2437 від 14.05.2025;

матеріали службового розслідування за фактом самовільного залишення місця служби матросом ОСОБА_5 з 25.02.2025 до 12.03.2025;

протокол затримання ОСОБА_5 від 12.06.2025 з якого слідує, що його було затримано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208, п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України о 18.40 год. у м. Миколаєві, на вул. Спаській, 18; повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КПК України.

За місцем служби ОСОБА_5 характеризується негативно.

Також до клопотання додано ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 04.02.2025 у справі № 478/117/25, якою засудженого ОСОБА_5 умовно-достроково звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14.08.2024, невідбута частина якого становить 6 роки 5 місяців і 14 днів, для проходження військової служби за контрактом.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_9 , виходячи з наданих стороною обвинувачення документів, зазначених вище, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри, на час розгляду клопотання, щодо можливого вчинення ОСОБА_9 злочину, у вчиненні якого він підозрюється.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, на етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.

Враховуючи наведене, слідчий суддя приходить до висновку, що повідомлена підозра є обґрунтованою (не є явно необґрунтованою) і може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Посилання сторони захисту на внесення відомостей про самовільне залишення ОСОБА_5 військової служби з 25.02.2025 до 12.03.2025 у ЄРДР лише 03.06.2025 не свідчить про явну необґрунтованість підозри.

Щодо наявності ризиків.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Слідчий суддя вважає, що з огляду на тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, і суспільну небезпечність самого кримінального правопорушення, слідчим та прокурором доведено наявність достатніх підстав вважати, що на даний час існують ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Врахування тяжкості кримінального правопорушення також має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинене кримінальне правопорушення підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитися від органу досудового розслідування та суду, та іншим чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, що узгоджується з правовою позицією ЄСПЛ, згідно якої небезпека ризику переховування від суду може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з інформацією про матеріальний, соціальний стан особи та ін.

Зокрема ризик переховування підозрюваного від суду підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів та передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, при цьому не передбачає можливості звільнення від відбування покарання, що може бути достатньою підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

При оцінці ризику впливу на свідків по кримінальному провадженню необхідно враховувати встановлений нормами КПК України порядок безпосереднього сприйняття судом показів від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні. Суд під час судового провадження може обґрунтовувати свої висновки лише на показах, які він безпосередньо сприймав, отримав усно від учасників процесу (ст. 23 КПК України). Тобто, ризик незаконного впливу на свідків існує як на початковому етапі кримінального провадження, так і на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показів від учасників процесу та дослідження їх судом.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що ризик незаконного впливу на свідків по даному кримінальному провадженні підтверджується тим, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженні лише розпочалося, проводяться необхідні слідчі дії, спрямовані на встановлення усіх обставин кримінального правопорушення, свідки ще не були допитані в судовому засіданні, тому підозрюваним може бути здійснений вплив на них, оскільки перебуваючи на волі і маючи в результаті цього реальну можливість пересуватися, а також користуватися засобами зв`язку, намагаючись уникнути чи пом`якшити покарання за вчинення злочину у вигляді позбавлення волі, об`єктивно матиме можливість вчиняти вплив на них.

Оцінюючи ризик вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 суд враховує, що він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти встановленого порядку несення військової служби, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, крім того, ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, а також не дотримався обмежень покладених на нього ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 04.02.2025 про умовно дострокове звільнення від відбуття покарання, призначеного вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14.08.2024, що свідчить про існуючий факт недодержання покладених на нього обов`язків.

Отже, на даному етапі кримінального провадження, враховуючи наявність у ОСОБА_5 статусу підозрюваного у вчиненні тяжкого злочину та доведених ризиків, відомостей щодо особи підозрюваного, застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості відповідного кримінального провадження.

Щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Крім того, відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Під час розгляду клопотання судом встановлено, що надані прокурором докази доводять обставини, передбачені пунктами 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, тому суд дійшов висновку про обґрунтованість клопотання прокурора і наявність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який здатен запобігти доведеним ризикам і забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Разом з тим, ч. 4 ст. 183 КПК України передбачено, що підчас дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, передбаченого статтею 407 КК України.

Слідчий суддя враховує дані про ОСОБА_5 , його вік, стан здоров`я, відсутність відомостей про тісні соціальні зв`язки, наявність постійного місця проживання, наявність судимостей та невідбутої частини призначеного покарання у виді 6 років 5 місяців 14 днів, а тому з урахуванням встановлених обставин, які доводять наявність вказаних вище ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, вважає, що для запобігання вказаним ризикам на даний час є недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу, зокрема й у виді встановлення альтернативного запобіжного заходу у виді застави, який розрахований на свідому, правомірну його поведінку, і який не зможе фізично убезпечити від настання вищевказаних ризиків та гарантувати його безумовне дотримання, тому адекватним запобіжним заходом для підозрюваного ОСОБА_5 буде тримання під вартою без визначення застави.

Висновки суду.

Суд також враховує доводи сторони захисту, викладені на користь підозрюваного ОСОБА_5 , але вважає, що у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення запобіганню процесуальних ризиків, а тому враховуючи наведене, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою необхідно задовольнити, та з метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, необхідно обрати йому запобіжний захід у виді тримання під вартою без застосування альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

Даних щодо неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я суду не надано.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 погоджене із прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0003443, внесеного до ЄРДР 03 червня 2025 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального Кодексу України щодо ОСОБА_10 задовольнити.

Обрати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

Строк перебування під вартою ОСОБА_5 обчислювати з моменту його затримання 18 години 40 хвилин 12 червня 2025 року до 18 години 40 хвилин 10 серпня 2025 року.

Копію ухвали вручити підозрюваному, захиснику, слідчому, прокурору.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1