УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання старшого детектива другого відділу детективів підрозділу детективів із розслідування кримінальних проваджень у податковій сфері Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_3 , яке погоджене з прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000216 від 13.02.2025, -

ВСТАНОВИВ:

Детектив за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно.

В обґрунтування клопотання вказано, що Головним підрозділом детективів Бюро економічної безпеки України за процесуального керівництва Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000216 від 13.02.2025 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , командира батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_6 , телефоніста-лінійного наглядача відділення зв`язку взводу зв`язку батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , командира відділення зв`язку взводу зв`язку батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_1 та ОСОБА_8 , водія відділення зв`язку взводу зв`язку батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до отриманої інформації від Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в м. Києві, встановлено, що за ОСОБА_5 зареєстровано на праві власності транспортний засіб TOYOTA LAND CRUISER 200, vin: НОМЕР_2 , 2020 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 .

Посилаючись на встановлені в ході досудового розслідування обставини, детектив просив накласти арешт на належне підозрюваному майно на підставі п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Детектив у судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву, в якій клопотання підтримав із підстав, в ньому викладених, просив здійснювати розгляд без його участі.

Власник майна у судове засідання не викликався на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України з метою забезпечення арешту, оскільки існує реальна можливість відчуження майна, що створить перешкоди у забезпеченні можливої конфіскації майна.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема і арешту майна, можливе за таких умов: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (ч. 3 ст. 132 КПК України).

Судом встановлено, що Головним підрозділом детективів Бюро економічної безпеки України за процесуального керівництва Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000216 від 13.02.2025 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , командира батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_6 , телефоніста-лінійного наглядача відділення зв`язку взводу зв`язку батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , командира відділення зв`язку взводу зв`язку батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_1 та ОСОБА_8 , водія відділення зв`язку взводу зв`язку батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_1 .

ОСОБА_5 , відповідно до ч. 6 ст. 12 КК України підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом, згідно санкції ч. 2 ст. 364 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, зі штрафом від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до висновку №СЕ-19/119-25/5832-ЕК від 25.04.2025, складеного за результатами проведення судової економічної експертизи, з урахуванням того, що військовослужбовці ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у період часу з 01.06.2024 по 31.01.2025 не виконували свої обов`язки та не приймали безпосередню участь у бойових діях або в забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах таких дій у період здійснення таких заходів та не виконувавши прямих обов`язків за посадою, документально підтверджується нарахування останнім додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, на загальну суму 2 133 111,64 гривень.

Відповідно до отриманої інформації від Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в м. Києві, встановлено, що за ОСОБА_5 зареєстровано на праві власності транспортний засіб TOYOTA LAND CRUISER 200, vin: НОМЕР_2 , 2020 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 .

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Вимогами п.п. 6, 8 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

При цьому, згідно з ч. 11, 12 ст. 170 КПК заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.

На підставі викладеного, з урахуванням мотивів клопотання детектива про арешт майна та доданих до клопотання документів, слідчий суддя приходить до висновку, що ним доведено наявність достатніх підстав вважати, що мав місце факт вчинення кримінального правопорушення, та про необхідність накладення арешту на майно на підставі п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагне досягти орган досудового розслідування з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права, а також з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, відтак слідчий суддя вважає необхідним накласти арешт на вказане майно, шляхом заборони відчуження та розпорядження.

Також, слідчий суддя відзначає, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав. Хоча власник обмежується у реалізації правомочностей щодо таких прав, такий захід є тимчасовим.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 175, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на майно, що належить на праві власності підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , а саме: транспортний засіб TOYOTA LAND CRUISER 200, vin: НОМЕР_2 , 2020 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 , з встановленням заборони відчуження та розпорядження майном, без заборони користування.

Ухвала про накладення арешту виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Оскарження ухвали про накладення арешту не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1