Дата документу 29.04.2025 Справа № 336/3324/25
запорізький апеляційний суд
Провадження №11-сс/807/348/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №336/3324/25Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 14 квітня 2025 року про застосування запобіжного заходу до

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Мелітополь Запорізької області, громадянина України, проживає у АДРЕСА_1 , раніше судимого,

ВСТАНОВИЛА

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 14 квітня 2025 року за клопотанням слідчого до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів до 10 червня 2025 року включно.

Одночасно визначено ОСОБА_8 розмір застави як запобіжного заходу достатнього для забезпечення виконання передбачених КПК підозрюваним обов`язків у сумі 87600 гривень.

На вказану ухвалу захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту або особистого зобов`язання. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що під час розгляду клопотання слідчим суддею не розглянуто можливості застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів. Слідчий суддя повинен був провести аналіз всіх ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК, з урахуванням особливостей даного кримінального провадження та особи підозрюваного. Слідчим суддею не взято до уваги те, що ОСОБА_8 має стійкі соціальні зв`язки, виховує трьох малолітніх дітей, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, працює вантажником. Жодний ризик, передбачений ст.177 КПК, слідчим та прокурором не доведений. Підозрюваному не має сенсу переховуватись, оскільки він визнає скоєння ним правопорушення та розуміє, що у разі переховування він може нашкодити самому собі, що в подальшому може призвести до отримання санкції у виді позбавлення волі. Вказав про недоведеність обґрунтованості підозри протягом розгляду клопотання. Також зазначив про відсутність ризику впливу на свідків, оскільки вони вже допитані, а ризик призначення тяжкого покарання не може бути підставою для обранні ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Під час апеляційного розгляду захисник та підозрюваний підтримали апеляційну скаргу. Прокурор заперечив проти скарги захисника.

Заслухавши учасників провадження, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що старший слідчий СВ відділу поліції №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 в межах кримінального провадження №0000559 від 12.04.2025 року звернувся до слідчого судді з погодженим прокурором клопотанням про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, якому 13 квітня 2025 року повідомлено про підозру у вчиненні передбаченого ч.4 ст.186 КК кримінального правопорушення.

З посиланням на обґрунтованість підозри та наявність передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК ризиків, слідчий просив застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Слідчий суддя встановила обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 передбаченого ч.4 ст.186 КК злочину та наявність передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК ризиків, а тому дійшла висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого, застосувавши до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави.

Колегія суддів погоджується із прийнятим слідчим суддею рішенням з таких підстав.

У відповідності з вимогами ст.177 КПК, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Положеннями ст.178 КПК визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним умов застосування запобіжних заходів, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Вищезазначена ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам закону.

Із наданих суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою належним чином перевірені слідчим суддею при розгляді клопотання.

Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, зроблено з посиланням на матеріали провадження, що їх підтверджують, а тому доводи захисника про недоведеність обґрунтованості пред`явленої ОСОБА_8 підозри протягом розгляду клопотання є неприйнятними.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, слідчий суддя встановила, що доводи слідчого є обґрунтованими та погодилась з існуванням ризиків, заявлених у клопотанні, а саме передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК. З таким висновком погоджується і колегія суддів та вважає, що наявність цих ризиків підтверджено матеріалами клопотання.

Доводи апелянта про недоведеність існування вищевказаних ризиків є непереконливими, адже при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК, а не факту конкретного їх вчинення.

Всупереч доводам апеляційної скарги слідчим суддею проведений повний детальний аналіз всіх заявлених у клопотанні слідчого ризиків, з урахуванням конкретних обставин даного кримінального провадження та даних про особу підозрюваного.

Зокрема, на існування заявлених ризиків вказує тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному в разі доведення його вини. В рамках вказаного кримінального провадження ОСОБА_8 , будучи особою, яка раніше вчинила злочин, судимість за який не знята та не погашена у встановленому законом порядку, обґрунтовано підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, вчиненого в умовах воєнного стану, що дає достатньо підстав вважати, що підозрюваний, усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та невідворотність покарання за його вчинення в разі доведення його вини буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, відсутність у підозрюваного постійного заробітку та наявність реальної можливості вільно змінити місце свого проживання (перебування), в сукупності з іншими обставинами кримінального провадження, також підвищує ймовірність його переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

З метою уникнення покарання ОСОБА_8 може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, зокрема підозрюваний самостійно або через інших осіб може перешкоджати встановленню істини у справі, узгоджувати свої показання з показаннями свідків, надавати їм поради з урахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування, з метою створення собі «алібі» щодо непричетності до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, що вплине на швидке, повне та неупереджене проведення досудового розслідування та на встановлення обставин, які згідно ст.91 КПК підлягають доказуванню.

З цього приводу судова колегія також звертає увагу на визначену КПК процедуру отримання свідчень від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, відповідно до якої спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.ч.1, 2 ст.23, ст.224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч.4 ст.95 КПК).

Отже, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги захисника про відсутність передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК ризику з огляду на ту обставину, що свідки вже допитані, є неприйнятними.

Також є доведеним існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки підозрюваний ОСОБА_8 раніше був засуджений, відбував покарання в місцях позбавлення волі, звідки був звільнений лише декілька місяців тому. Відтак наразі обґрунтовано підозрюється у скоєнні злочину в умовах воєнного стану, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, що свідчить про його схильність до вчинення кримінальних правопорушень, а тому існування передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК ризику є достатньо обґрунтованим.

Вказані обставини, на переконання колегії суддів, свідчать про наявність ризику повторного вчинення інших кримінальних правопорушень, у тому числі аналогічних злочинів проти власності, враховуючи відсутність у підозрюваного постійного джерела доходу.

Ухвалене слідчим суддею рішення ґрунтувалося на сукупності обставин, які мають значення для вирішення питання щодо застосування запобіжного заходу і відповідає вимогам закону.

Твердження захисника в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_8 має стійкі соціальні зв`язки, виховує трьох малолітніх дітей, не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога, працює вантажником, не спростовують існування вищевказаних ризиків та не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення.

Стосовно долученої під час апеляційного розгляду заяви цивільної дружини підозрюваного ОСОБА_10 про згоду на проживання ОСОБА_8 разом з нею у квартирі, яку вона винаймає за договором оренди, у разі застосування до нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту, колегія суддів зазначає, що обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді домашнього арешту не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки та не усуне встановлених слідчим суддею ризиків.

Судова колегія зауважує на тому, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. При цьому, тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

За таких обставин колегія суддів вважає помилковими твердження захисника про те, що слідчий суддя не з`ясувала та не навела переконливих аргументів на користь неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник просив скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та спростовуються вищевикладеним.

Таким чином, слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого було надано належну оцінку всім обставинам даного кримінального провадження, з урахуванням даних про особу підозрюваного, та вона дійшла правильного висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки інші запобіжні заходи будуть недостатніми і недієвими для запобігання вказаним у клопотанні ризикам.

При цьому, слід відмітити, що слідчий суддя, у відповідності до вимог ч.3 ст.183 КПК визначила ОСОБА_8 альтернативний запобіжний захід у виді застави, з покладенням певних обов`язків, у разі її внесення.

За таких обставин, рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга захисника за викладеними в ній доводами задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 14 квітня 2025 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4