УХВАЛА

15 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 590/554/23

провадження № 51-2954 ск 25

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

перевіривши матеріали провадження за касаційною скаргою прокурора ОСОБА_4 , який брав участь у суді першої інстанції, на вирок Ямпільського районного суду Сумської області від 24 травня 2024 року та ухвалу Сумського апеляційного суду від 23 квітня 2025 року стосовно ОСОБА_5 ,

установила:

Прокурор звертався з касаційною скаргою на згадані судові рішення. Подану скаргу через її невідповідність ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) Касаційний кримінальний суд Верховного Суду (далі - Суд) 12 серпня 2025 року залишив без руху і надав строк для усунення недоліків. У рішенні Суду було зазначено, у чому саме полягали допущені недоліки скарги, і роз`яснено, що у разі невиконання вимог згаданої норми права в установлений строк касаційна скарга повертається особі, яка її подала.

У межах наданого строку прокурор повторно звернувся до суду касаційної інстанції. Проте з тексту нового звернення убачається, що при його поданні вимог ст. 427 КПК знову не додержано й не усунуто недоліків, на які було вказано в ухвалі від 12 серпня 2025 року.

Беручи до уваги правила п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно повернути авторові на таких підставах.

Згідно з положеннями ст. 129 Конституції України право на касаційне оскарження забезпечується у визначених законом випадках.

Приводом для ревізії судових рішень у касаційному порядку є звернення особи, зміст якого має кореспондуватися з нормативним урегулюванням.

У юридичному аспекті касаційна скарга - це документ, який перевіряється і розглядається Судом із урахуванням ч. 2 ст. 433 КПК, тобто насамперед у межах позиції скаржника та її правового обґрунтування. Тому в ст. 427 цього Кодексу законодавець установив конкретні вимоги до змісту скарги, наслідком недодержання яких є її повернення.

За положеннями згаданої статті, скаржник повинен умотивувати свою позицію, зазначивши, в чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень з огляду на підстави для їх зміни судом касаційної інстанції, визначені в ст. 438 КПК. Тобто в скарзі належить відобразити, які норми закону істотно порушили суди попередніх інстанцій, ухвалюючи оспорювані рішення. Обов`язковість викладення цього зумовлено принципом юридичної визначеності, корелюється з приписами ч. 1 ст. 433 вказаного Кодексу, згідно з якими на стадії касаційного провадження перевіряється правильність застосування норм права, недодержання котрих зумовлює здійснення касаційного провадження. Крім того, позиція скаржника має корелюватися із загальною засадою, закріпленою в ст. 22 КПК.

Окресленого при поданні нової скарги не було враховано.

Так, за змістом нової скарги, її автор просить Суд на підставі п. 2 ч. 1 ст. 438 КПК змінити вирок та ухвалу, зменшити розмір призначеного ОСОБА_5 заходу примусу за один із інкримінованих злочинів.

Однак, заявляючи таку вимогу скаржник знову не обґрунтовує, яким чином допущене порушення впливає на справедливість застосованого остаточного передбаченого законом заходу примусу. Більш того, у поданій скарзі прокурор навпаки вважає розмір остаточного покарання співмірним учиненому, а на підтвердження цього пропонує Суду визначити, на підставі ст. 70 Кримінального кодексу України, покарання у спосіб менш сприятливий ніж був застосований судами попередніх інстанцій, що в розріз із суттю ст. 437 КПК.

Крім того, прохаючи про пом`якшення покарання засудженому за один із злочинів, сторона обвинувачення вкотре залишила поза увагою, що їй не належить функція захисту за правилами ст. 22 КПК.

Також прокурор не пояснює чим обумовлена зміна його позиції після набрання вироком законної сили зважаючи на те, що згідно з доданою до скарги ухвалою сторона обвинувачення не оскаржувала його в апеляційному порядку і, беручи участь у суді апеляційної інстанції, просила залишити без змін.

Отже, недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, не усунуто й не додержано ст. 427 КПК, що стає на заваді відкриттю касаційного провадження.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула в установлений строк недоліків касаційної скарги, яку було залишено без руху. А тому, на підставі цієї норми процесуального права, подану скаргу належить повернути авторові.

Керуючись ч. 3 ст. 429 КПК, колегія суддів

постановила:

Касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , який брав участь у суді першої інстанції, на вирок Ямпільського районного суду Сумської області від 24 травня 2024 року та ухвалу Сумського апеляційного суду від 23 квітня 2025 року стосовно ОСОБА_5 з усіма доданими матеріалами повернути особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3