П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2025 року

м. Київ

справа № 381/27/18

провадження № 51-580км25

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд, колегія суддів) у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора Фастівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 на ухвалу Київського апеляційного суду від 28 жовтня 2024 року про повернення апеляційної скарги на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2024 року щодо ОСОБА_7 і

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2024 року ОСОБА_7 визнано невинуватим та виправдано за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2, 3 ст. 191; ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 367 КК, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК у зв`язку з недоведенням в його діях складу кримінальних правопорушень.

Не погоджуючись із вищевказаним вироком місцевого суду, прокурор Фастівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 звернувся із апеляційною скаргою, в якій з підстав істотного порушення місцевим судом вимог КПК, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності висновків цього суду фактичним обставинам кримінального провадження просив скасувати цей вирок і постановити новий вирок щодо ОСОБА_7 .

Ухвалою Київського апеляційного суду від 28 жовтня 2024 року апеляційну скаргу повернуто прокурору з підстав подання цієї скарги особою, яка не має такого права.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала, та заперечень на неї

У касаційній скарзі прокурор посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

На обґрунтування касаційних вимог прокурор зазначає, що апеляційний суд необґрунтовано повернув апеляційну скаргу сторони обвинувачення на підставі п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК, з огляду на те, що прокурор ОСОБА_6 не наділений повноваженнями на подачу апеляційної скарги на вирок місцевого суду, оскільки не входив до групи прокурорів під час досудового розслідування цього кримінального провадження, не брав участі у судових засіданнях місцевого суду та не є прокурором вищого рівня у розумінні вимог ч. 4 ст. 36 КПК.

Водночас, на переконання прокурора, апеляційний суд не надав належної оцінки тому, що він звернувся із апеляційною скаргою на вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 та долучив до неї постанову керівника Фастівської окружної прокуратури ОСОБА_8 про зміну групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у кримінальному провадженні від 24 липня 2024 року, якою його було включено у склад групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000501 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2, 3 ст. 191; ст. 366-1; ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 367 КК, на підставі якої він мав право як прокурор у цьому кримінальному провадженні оскаржувати виправдувальний вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 .

У запереченнях на касаційну скаргу прокурора захисник виправданого вважає її необґрунтованою та просить залишити без задоволення, а ухвалу апеляційного суду - без зміни.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор підтримала касаційну скаргу і просила її задовольнити.

Інші учасники судового провадження були належним чином повідомлені про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання не з`явилися. У запереченнях на касаційну скаргу прокурора захисник виправданого ОСОБА_9 просив здійснити касаційний розгляд справи за відсутності сторони захисту.

Мотиви суду

Суд заслухав суддю-доповідача, аргументи прокурора, перевірив матеріали кримінального провадження, наведені в касаційній скарзі доводи і дійшов висновку про наявність підстав для її задоволення.

Згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 438 КПК передбачено, що підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є, окрім іншого, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, не погоджуючись з виправдувальним вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2024 року щодо ОСОБА_7 , прокурор ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій посилався на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність висновків цього суду фактичним обставинам кримінального провадження, просив скасувати цей вирок і постановити новий вирок щодо ОСОБА_7 .

Ухвалою Київського апеляційного суду від 28 жовтня 2024 року апеляційну скаргу повернуто прокурору на підставі п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК. Суд, повертаючи апеляційну скаргу, зазначив, що прокурор ОСОБА_6 не входив в групу прокурорів під час досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 , жодного разу не брав участі в судових засіданнях у місцевому суді, в тому числі й під час виходу суду до нарадчої кімнати та з неї, ухваленні та оголошенні вироку, не є у розумінні вимог ч. 4 ст. 36 КПК прокурором вищого рівня поряд з іншими прокурорами, які брали участь у цьому кримінальному провадженні, а долучена ним до апеляційної скарги постанова про зміну групи прокурорів від 24 липня 2024 року не наділяє його повноваження на подачу апеляційної скарги на вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 з огляду на зміст положень п. 20 ч. 2, ч. 4 ст. 36 та п. 6 ч. 1 ст. 393 КПК.

Суд не погоджується із такими висновками апеляційного суду.

Згідно з ч. 1 ст. 37 КПК прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.

Пунктом 20 ч. 2 ст. 36 КПК встановлено, що прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений оскаржувати судові рішення в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до вимог статей 392, 393 КПК вирок суду першої інстанції, крім випадків, передбачених ст. 394 КПК, може бути оскаржений, у тому числі прокурором.

В ході касаційної перевірки матеріалів кримінального провадження встановлено, що під час звернення прокурора ОСОБА_6 із апеляційною скаргою на вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 , ним до апеляційної скарги на підтвердження своїх повноважень було долучено постанову керівника Фастівської окружної прокуратури ОСОБА_8 про зміну групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у кримінальному провадженні від 24 липня 2024 року, якою його було включено у склад групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000501 за обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2, 3 ст. 191; ст. 366-1; ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 367 КК, у зв`язку із перебуванням прокурора ОСОБА_10 , який брав участь у судовому розгляді обвинувального акта щодо ОСОБА_7 , у відпустці.

Отже, прокурор ОСОБА_6 відповідно до положень ст. 37 КПК був включений до складу групи прокурорів у цьому кримінальному провадженні, та наділений правами прокурора приймати процесуальні рішення та вчиняти процесуальні дії, в тому числі подавати апеляційну скаргу на вирок суду першої інстанції.

Разом з тим висновки апеляційного суду про те, що прокурор ОСОБА_6 на підставі ч. 4 ст. 36 КПК не уповноважений оскаржувати вирок місцевого суду, є безпідставними, оскільки вказана норма не позбавляє прокурора, який входить до групи прокурорів у кримінальному провадженні, права на подання апеляційної скарги, а лише надає таке право також і прокурорам вищого рівня (Генеральному прокурору, його першому заступнику та заступникам, керівнику обласної прокуратури, його першому заступнику та заступникам) незалежно від їх участі в судовому провадженні.

Крім того, відповідно до правового висновку, зробленого в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року в справі № 629/847/15-к, передбачене ч. 6 ст. 393 КПК, ч. 6 ст. 425 КПК, пунктами 15, 20 ч. 2 ст. 36 КПК право на подання апеляційної чи касаційної скарг прокурором, який входить до складу групи прокурорів, визначеної в порядку ст. 37 цього Кодексу, не обмежується його участю в судових засіданнях з розгляду конкретного кримінального провадження у судах попередніх інстанцій. Група прокурорів, визначена у конкретному кримінальному провадженні відповідно до ст. 37 КПК, діє як єдиний суб`єкт на стороні обвинувачення - прокурор. Якщо прокурор був включений до групи прокурорів, однак не брав участі в судових засіданнях, він має право на подання апеляційної чи касаційної скарг.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що прокурор Фастівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 , який входив до складу групи прокурорів на момент подання апеляційної скарги, був наділений правом на апеляційне оскарження вироку місцевого суду, а тому рішення суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги прокурору у зв`язку із тим, що він є особою, яка не має на це права, є необґрунтованим.

Суд наголошує, що якщо апеляційну скаргу подано прокурором, який включений до складу групи прокурорів на момент її подання, то цей прокурор є належною особою, яка має право на подання такої скарги, незалежно від того, чи він брав участь у судовому розгляді у суді першої інстанції та незалежно від того, чи він був включений до складу групи прокурорів на етапі досудового розслідування.

Допущені апеляційним судом порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, оскільки ставлять під сумнів законність і обґрунтованість судового рішення, що згідно з п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК є підставою для його скасування з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час якого необхідно врахувати наведене й ухвалити рішення відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

З урахуванням наведеного касаційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала апеляційного суду - скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 433, 436 - 438, 442 Кримінального процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 28 жовтня 2024 року про повернення прокурору Фастівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 апеляційної скарги з підстав подання цієї скарги особою, яка не має права на апеляційне оскарження вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2024 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3