Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/310/25 Головуючий у суді І-ї інстанції >
Справа № 405/187/25 Доповідач в колегії апеляційного суду
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2025 року. колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Кропивницького від 25 червня 2025 року, якою стосовно підозрюваного:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, громадянина України, військовослужбовця, який обіймає посаду стрільця у військовій частині НОМЕР_1 , у військовому званні «старший сержант», зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України.

застосовано запобіжний захід у виді у виді особистого зобов`язання строком до 16.07.2025 року, з покладенням на нього певних обов`язків.

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Кропивницького від 25 червня 2025 року, клопотання слідчого задоволено частково та до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання строком до 16.07.2025 року, з покладенням на нього певних обов`язків, а саме: 1) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи та служби; 2) утримуватися від спілкування з підозрюваними у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , свідками ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , крім участі в слідчих, процесуальних діях та в суді; 3) прибувати до слідчого, прокурора із періодичністю, встановленою слідчим та/або прокурором за погодженням із підозрюваним ОСОБА_8 у зв`язку із перебуванням на військовій службі.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України.

Так, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 22.03.2023 № 36 ОСОБА_8 з 22.03.2023 включено до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 , поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду стрільця 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 20.03.2024 № 87 ОСОБА_8 з 20.03.2024 призначено на посаду водія-кіномеханіка клубу військової частини НОМЕР_2 .

Так, ОСОБА_9 , будучи командиром військової частини НОМЕР_2 , маючи прямий умисел на незаконне збагачення, розуміючи свій правовий статус та повноваження, у березні 2023 року, більш точної дати слідством не встановлено, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, вирішив використати надану йому владу та службові повноваження для заволодіння грошовими коштами державного бюджету для чого створив організовану групу.

Так, організатором та виконавцем ОСОБА_9 , якому безпосередньо підпорядковувалися пособники - головний сержант військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_10 та водій-кіномеханік клубу військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_8 , була створена організована група з метою досягнення єдиного злочинного результату незаконного збагачення за рахунок бюджетних коштів.

Учасники організованої групи ретельно спланували кримінальні правопорушення, які полягали у чіткій послідовності дій та розподілі функцій між учасниками.

Єдиний, відомий всім учасникам організованої групи, план злочинної діяльності передбачав:

1) підготовку до вчинення кримінальних правопорушень, зокрема надання ОСОБА_9 . ОСОБА_8 можливості не виконувати обов`язки військової служби і не залучатись до участі у виконанні бойових завдань, доведення ОСОБА_9 , ОСОБА_10 до підлеглих за службою військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 вказівок щодо внесення відомостей в рапорти на виплату ОСОБА_8 додаткової винагороди (в розмірі 30000,0 грн) та винагороди за безпосередню участь у бойових діях (в розмірі 100000,0 грн);

2) викривлення даних про облік особового складу, задіяного у виконанні бойових (спеціальних) завдань з метою внесення неправдивих відомостей щодо перебування ОСОБА_8 на службі, у тому числі участі в бойових діях;

3) підготовка щомісяця проектів наказів, витягів на виплату додаткової винагороди із зазначеними в них неправдивих відомостей щодо перебування ОСОБА_8 на службі, у тому числі, участі в бойових діях;

4) надання неправдивих витягів з наказів командира військової частини НОМЕР_2 до бухгалтерської служби для здійснення виплат;

5) систематичне доведення усними вказівками та наказами ОСОБА_9 , ОСОБА_10 відповідальному особовому складу про необхідність нарахування ОСОБА_8 грошового забезпечення, вводячи їх в оману щодо проходження ОСОБА_8 військової служби та виконання ним спеціальних (бойових) завдань;

6) контроль з боку ОСОБА_9 та ОСОБА_10 щодо нерозголошення зазначеної інформації;

7) психологічний тиск на підлеглих по службі військовослужбовців, з метою можливості продовження своєї злочинної діяльності та досягнення кінцевого злочинного результату задоволення матеріальних потреб організованої групи за рахунок незаконно виплачених ОСОБА_8 бюджетних коштів та, відповідно, спричинення тяжких наслідків охоронюваним законом державним інтересам.

Крім того, організована група мала чітку структуру, підпорядкованість учасників організатору командиру військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_9 , якому безпосередньо підпорядковувалися пособники - головний сержант військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_10 та водій-кіномеханік клубу військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_8 .

У свою чергу, кожен учасник організованої групи здійснював діяльність відповідно до покладених на нього функцій та принципів взаємозалежності, а саме:

- ОСОБА_9 організував вчинення кримінального правопорушення, керував його підготовкою і вчиненням, організовував приховування кримінально протиправної діяльності організованої групи, надавав незаконні вказівки військовим посадовим особам військової частини НОМЕР_2 на внесення відомостей в рапорти на виплату винагороди (в розмірі 30000,0 грн) та винагороди за безпосередню участь у бойових діях (в розмірі 100000,0 грн) щодо ОСОБА_8 , вводячи їх в оману щодо проходження ОСОБА_8 військової служби та виконання ним спеціальних (бойових) завдань, а також щомісячно погоджував та підписував накази на виплату винагороди (в розмірі 30000,0 грн) та винагороди за безпосередню участь у бойових діях (в розмірі 100000,0 грн) ОСОБА_8 ;

- ОСОБА_10 порадами, вказівками, усуненням перешкод сприяв вчиненню кримінального правопорушення, у тому числі, надавав вказівки військовим посадовим особам військової частини НОМЕР_2 на внесення відомостей в рапорти на виплату винагороди (в розмірі 30000,0 грн) та винагороди за безпосередню участь у бойових діях (в розмірі 100000,0 грн) ОСОБА_8 , вводив в оману військових посадових осіб військової частини НОМЕР_2 щодо проходження ОСОБА_8 військової служби та виконання ним спеціальних (бойових) завдань за дорученнями командира частини;

- ОСОБА_8 , не проходячи військову службу, перебуваючи за місцем свого фактичного місця проживання в м. Кропивницький Кіровоградської області, отримував безпідставно нараховані виплати винагороди (в розмірі 30000,0 грн) та винагороди за безпосередню участь у бойових діях (в розмірі 100000,0 грн), частину з яких залишав собі, а іншу передав своїм спільникам ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , якими вони розпорядились на власний розсуд.

Учасники організованої групи домовились діяти у повній взаємодії між собою, кожен із них свідомо вчиняв окремі, відповідно до розподілених функцій, дії, які спрямовані на реалізацію єдиного плану та досягнення єдиної мети.

Усі члени організованої групи з метою досягнення єдиного прямого умислу незаконного збагачення за рахунок бюджетних коштів, об`єднаного єдиним планом із розподілом функцій учасників групи, добровільно та свідомо увійшли до її складу, усвідомлюючи наслідки своїх протиправних дій.

Діяльність та стійкість сформованої організованої групи у складі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 забезпечена стабільним складом її учасників та сталими зв`язками усіх співучасників, поєднаними єдиним прямим умислом та метою одержання неправомірної вигоди для збагачення за рахунок бюджетних коштів, постійним спілкуванням учасників між собою щодо реалізації спільного прямого умислу на заволодіння грошовими коштами.

Так, зловживаючи службовим становищем та діючи з прямим умислом по розробленому плану ОСОБА_9 , погодив зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 на всі види забезпечення - старшого сержанта військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_8 на посаду стрільця 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 22.03.2023 № 36, який особисто підписав.

Надалі ОСОБА_9 , перебуваючи в статусі службової особи та ОСОБА_10 , будучи обізнаними про фактичну відсутність за місцем дислокації військової частини НОМЕР_2 та проходження служби військовослужбовцем ОСОБА_8 , діючи на виконання раніше розробленого плану, з метою досягнення єдиного прямого умислу незаконного збагачення за рахунок бюджетних коштів, у період часу з червня 2023 по березень 2024 надавали незаконні вказівки командиру 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_16 на внесення відомостей в рапорти на виплату винагороди (в розмірі 30000,0 грн) та винагороди за безпосередню участь у бойових діях (в розмірі 100000,0 грн) за травень 2023 року лютий 2024 року щодо ОСОБА_8 , вводячи його в оману щодо проходження ОСОБА_8 військової служби та виконання ним спеціальних (бойових) завдань за дорученнями командира військової частини.

У подальшому командир 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_16 , не будучи обізнаним про злочинний умисел організованої групи у складі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 вніс в рапорти на виплату винагороди (в розмірі 30000,0 грн) та винагороди за безпосередню участь у бойових діях (в розмірі 100000,0 грн) за період травень 2023 року лютий 2024 року (за кожен місяць окремо) відомості щодо ОСОБА_8 та в подальшому передав до стройової частини для подальших виплат.

Крім того, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , будучи обізнаними про фактичну відсутність за місцем дислокації військової частини НОМЕР_2 та проходження служби військовослужбовцем ОСОБА_8 , діючи на виконання раніше розробленого плану, з метою досягнення єдиного прямого умислу незаконного збагачення за рахунок бюджетних коштів, в квітні 2024 надавали вказівки ТВО командира 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_13 на внесення відомостей в рапорт на виплату винагороди (в розмірі 30000,0 грн) та винагороди за безпосередню участь у бойових діях (в розмірі 100000,0 грн) за березень 2024 року щодо ОСОБА_8 , вводячи його в оману щодо проходження ОСОБА_8 військової служби та виконання ним спеціальних (бойових) завдань за дорученнями командира військової частини.

У подальшому ТВО командира 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_13 , не будучи обізнаним про злочинний умисел організованої групи у складі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 вніс в рапорт на виплату винагороди (в розмірі 30000,0 грн) та винагороди за безпосередню участь у бойових діях (в розмірі 100000,0 грн) за березень 2024 року відомості щодо ОСОБА_8 та в подальшому передав до стройової частини для подальших виплат.

В травні-серпні 2024 року ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , будучи обізнаним про фактичну відсутність за місцем дислокації військової частини НОМЕР_2 та проходження служби військовослужбовцем ОСОБА_8 , діючи на виконання раніше розробленого плану, з метою досягнення єдиного прямого умислу незаконного збагачення за рахунок бюджетних коштів, в квітні 2024 надавали вказівки начальнику клубу військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_15 на внесення відомостей в рапорти на виплату винагороди (в розмірі 30000,0 грн) та винагороди за безпосередню участь у бойових діях (в розмірі 100000,0 грн) за квітень-липень 2024 року, щодо ОСОБА_8 , вводячи його в оману щодо проходження ОСОБА_8 військової служби та виконання ним спеціальних (бойових) завдань за дорученнями командира військової частини.

У подальшому начальник клубу військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_15 , не будучи обізнаним про злочинний умисел організованої групи у складі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 вніс в рапорти на виплату винагороди (в розмірі 30000,0 грн) та винагороди за безпосередню участь у бойових діях (в розмірі 100000,0 грн) за квітень-липень 2024 року (за кожен місяць окремо) відомості щодо ОСОБА_8 та в подальшому передав до стройової частини для подальших виплат.

Продовжуючи виконання раніше обумовленого плану з іншими учасниками організованої групи ОСОБА_9 , перебуваючи в статусі службової особи, діючи на виконання раніше розробленого плану, з метою досягнення єдиного прямого умислу незаконного збагачення за рахунок бюджетних коштів, будучи обізнаним про фактичну відсутність за місцем дислокації військової частини НОМЕР_2 та проходження служби військовослужбовцем ОСОБА_8 погодив та підписав на підставі відомостей з рапортів командира 1-ої стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_16 , ТВО командира 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_13 , начальника клубу військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_15 , накази від 04.06.2023 № 94, від 05.07.2023 № 134, від 07.08.2023 № 175, від 15.09.2023 № 198, від 15.10.2023 № 212, від 17.11.2023 № 235, від 17.12.2023 № 255, від 17.01.2024 № 13, від 05.02.2024 № 58, від 20.03.2024 № 259, від 12.04.2024 № 114, від 21.05.2024 № 164, від 05.06.2024 № 183, від 05.07.2024 № 217, від 05.08.2024 № 257 про нарахування та виплати винагороди (в розмірі 30000,0 грн) та винагороди за безпосередню участь у бойових діях (в розмірі 100000,0 грн) ОСОБА_8 .

В результаті умисних дій організованої групи у складі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 спрямованих на заволодіння грошовим коштами державного бюджету на картковий рахунок пособника ОСОБА_8 були зараховані грошові кошти як додаткова винагорода (в розмірі 30000,0 грн) та винагорода за безпосередню участь у бойових діях (в розмірі 100000,0 грн) на загальну суму 840 419,33 грн.

Надалі ОСОБА_8 , діючи з прямим умислом на виконання раніше розробленого плану, з метою досягнення єдиного прямого умислу незаконного збагачення за рахунок бюджетних коштів, 27.06.2023, 22.07.2023, 19.08.2023, 23.09.2023, 31.10.2023, 30.11.2023, 30.11.2023, 23.12.2023, 28.01.2024, 28.02.2024, 27.03.2024, 30.04.2024, 29.05.2024, 22.06.2024, 24.07.2024, 22.08.2024 отримав грошові кошти у загальному розмірі 840 419,33 грн, шляхом зняття з банківських автоматів у м. Кропивницький, після чого розподіляв між усіма учасниками організованої групи.

Таким чином, на виконання своєї ролі в якості пособника у вчиненні злочину по раніше обумовленому з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 плану, ОСОБА_8 отримав кошти державного бюджету за фіктивне проходження служби у військовій частині НОМЕР_2 зі свого карткового рахунку (№ НОМЕР_3 відкритого в АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_2 ») шляхом зняття вказаних грошових коштів з банківських автоматів за адресами: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_2 .

Частину грошових, коштів ОСОБА_8 залишив собі та розпорядився ними на власний розсуд, іншу частину незаконно отриманих грошових коштів ОСОБА_8 у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб передав своїм спільникам ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , якими вони незаконно заволоділи та розпорядились на власний розсуд.

Таким чином, в результаті злочинних дій організованої групи, внаслідок незаконного нарахування та виплати грошового забезпечення (додаткової винагороди) ОСОБА_8 за період з 01.04.2023 по 31.12.2024, військовій частині НОМЕР_2 спричинено збитків на загальну суму 840 419,33 грн.

Рішення слідчого судді мотивовано тим, що із наведеного прокурором переліку ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо можливості підозрюваного ухилятись від кримінальної відповідальності шляхом переховування від органів досудового розслідування та/або суду шляхом залишення місця проживання, оскільки обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, яке є особливо тяжким злочином, а тому, ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку може бути визнаним як менш небезпечним, ніж покарання та процедура його відбування. Зважаючи на тривалість досудового розслідування з жовтня 2024, органом досудового розслідування проводились обшуки, вилучались речі та документи на підставах ухвал слідчого судді про тимчасовий доступ до речей та документів, накладались арешти на вилучені речі та документи під час обшуку; підозрюваний ОСОБА_8 викликався органом досудового розслідування для допитів, був обізнаний про зазначене кримінальне провадження, однак доказів того, що ОСОБА_8 здійснив чи намагався здійснити протиправну поведінку у формі ризиків, передбачених п.п. 2, 3, 5 КПК України, слідчому судді не надано. Так, кримінальне провадження розпочато в жовтні 2024 року за злочин, який вчинений в 2023 - 2024 році, протягом усього часу досудового розслідування ОСОБА_8 з`являвся до слідчого, не переховувався, що не спростовано прокурором, сторона обвинувачення мала достатньо часу для вилучення необхідних доказів, проведення експертиз та встановлення усіх істотних обставин кримінального провадження.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб із визначенням розміру застави у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Свої вимоги обґрунтував тим, що з урахуванням наявності вагомих доказів обґрунтованості підозри, обставин вчинення злочину, його тяжкості, міри покарання, а також особи підозрюваного та його бажання уникнути кримінальної відповідальності, досудовим розслідуванням встановлено наявність ризиків, які мають місце.

Вказує, що на даний час підозрюваний ОСОБА_8 , перебуваючи на волі зможе безперешкодно залишити місце свого фактичного проживання, а також місце несення військової служби та переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших підозрюваних, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення, з метою уникнення відповідальності, чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину та наслідкам, які були завдані вчиненням злочину. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до слідчого/ прокурора та суд на першу вимогу. Застава не може бути обрана, оскільки вказаний захід не зможе гарантовані запобігти ризикам, зазначеним вище, для досягнення завдання кримінального провадження. Крім того, обирати запобіжний захід відносно підозрюваного - домашній арешт недоцільно, оскільки в цілому вказаний захід не зможе гарантовано запобігти ризикам, зазначеним вище, для досягнення завдання кримінального провадження - забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

Так, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, покарання за вчинення якого передбачено у виді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна. По справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. При цьому, прошу суд оцінити суворість можливого покарання ОСОБА_8 і визнати за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

В своїх заперечення на апеляційну скаргу прокурора захисник адвокат ОСОБА_7 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін. Вказав, що підстави для скасування ухвали слідчого судді відсутні.

Заслухавши доповідача, прокурора, який просив задовольнити подану апеляційну скаргу, підозрюваного ОСОБА_8 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 , які заперечили проти апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали клопотання слідчого та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 4 п. 5 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Разом із тим на переконання колегії суддів за результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду зазначені вимоги кримінального закону слідчим суддею не були належним чином дотримані.

Так, слідчий суддя дійшов правильного висновку, що відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінальних правопорушень.

Термін «Обгрунтована підозра» означає, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення. Внесене на розгляд слідчого судді клопотання, відповідає як вимогам ст.184 КПК України, так і практиці застосування рішень Європейського суду, оскільки матеріали кримінального провадження, містять достатньо даних про наявність обґрунтованої підозри стосовно особи ОСОБА_8 за ч.5 ст.191 КК України.

Суто з об`єктивних причин на початку проведення досудового розслідування, слідчий суддя не має можливості дати остаточну оцінку: належності, допустимості достатності доказів та правильності кваліфікуючих ознак злочину. Перерахованим обставинам за критерієм поза розумним сумнівом суд надасть відповідну оцінку. При вирішенні заявлених у клопотань вимог, достатньо встановити обґрунтованість пред`явленої підозри що виконав прокурор.

Слідчий суддя правильно врахував наявність обґрунтованої підозри у скоєнні ОСОБА_8 особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України.

Як вбачається з клопотання слідчого дана підозра підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протокол допиту свідка від 12.11.2024; протоколи допиту свідків від 20.11.2024; протокол допиту свідка від 29.11.2024; протокол допиту свідка від 19.12.2024; протокол огляду від 09.01.2025; протокол допиту свідка від 22.01.2025; протокол додаткового допиту свідка від 13.05.2025; висновок експерта за результатами проведення судової економічної експертизи №75/25-27 від 18.04.2025, протокол огляду предметів від 19.05.2025, у сукупності свідчать про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Крім того, слідчим суддею враховано тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання останнього винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - у виді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Враховано те, що злочин по якому ОСОБА_8 пред`явлено повідомлення про підозру є особливо тяжким, умисним, корисливим. Посягає на суспільні інтереси-проти державної власності. Перелічені обставини істотно підвищують ступінь та характер суспільної небезпеки діяння.

Дії підозрюваного характеризуються як заздалегідь сплановані, ретельно обдумані. У даному конкретному випадку наявні реальні ознаки суспільного інтересу та необхідність забезпечення завдань кримінального провадження і завершення досудового розслідування по кримінальному провадженню ( ст.2 КПК ).

Також правильно враховано, що ОСОБА_8 не одружений, не має утриманців, є військовослужбовцем, перебуває на стаціонарному лікування у КНП « ІНФОРМАЦІЯ_3 », характеризуючих даних відносно підозрюваного не надано.

Проте, на переконання колегії суддів слідчим суддею допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке полягає в тому, що слідчий суддя безпідставно, не встановив наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та обрав запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання особі, яка підозрюється у тому, що ОСОБА_8 своїми умисними, протиправними діями, обіймаючи посаду стрільця 1-го стрілецького відділення 3-го стрілецького взводу 1-ї стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 та водія-кіномеханіка клубу військової частини НОМЕР_2 , діючи у складі організованої групи разом із співучасником в ролі організатора та виконавця та співучасником в ролі пособника, вчинив пособництво у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, у великих розмірах, в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення передбачене ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України.

Враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, колегія суддів вважає доведеним наявність обґрунтованих ризиків, передбачених ст.177 КПК України і, зокрема: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, з огляду на те, що підозрюваний підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна. Вказане свідчить, що підозрюваний може безперешкодно покидати територію домоволодіння, де фактично проживає, а також місце своєї військової служби, отже, існує ризик того, що ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Вказане свідчить, що підозрюваний може отримати доступ до документів, які мають вагоме доказове значення для досудового розслідування; незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших підозрюваних, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні. Вказане свідчить, що підозрюваний може погрозами або умовляннями схилити учасників досудового розслідування на свою сторону, що безумовно буде перешкоджати встановленню істини; вчинити інше кримінальне правопорушення. Вказане свідчить, що підозрюваний може вчинити інший злочин, який може бути пов`язаний із самовільним залишенням військової частини, розуміючи той факт, що покарання за вже вчинене кримінальне правопорушення є неминучим.

По справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. При цьому, колегія суддів оцінює суворість можливого покарання підозрюваному та визнає за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що належна поведінка ОСОБА_8 на досудовому слідстві, із урахуванням наявних ризиків, передбачених ст.177 КПК України, особи підозрюваного, обставин вчинення кримінального правопорушення, може бути забезпечена лише шляхом застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Враховуючи вище викладене колегія суддів вважає, що висновки слідчого судді щодо протилежного, є помилковими та передчасними.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з клопотання слідчого про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_8 , оскільки прокурор в повному обсязі довів суду обставини, які виправдовують подальше обмеження права останнього на свободу. Таке обмеження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Інші більш м`які запобіжні заходи у тому числі домашній арешт не забезпечить на даний час виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Проте, з урахуванням того, що підозрюваному 16.05.2025 року вручено повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, клопотання слідчого підлягає задоволенню частково, підозрюваному слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 06 днів, в межах строку досудового розслідування, тобто з 11 год. 00 хв. 10 липня 2025 року до 11 год. 00 хв. 16 липня 2025 року, взявши його під варту з зали суду негайно.

Окрім цього, згідно положень ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Також, колегія суддів при визначені розміру застави вважає, що розмір застави у 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 605 600 грн. буде достатнім для забезпечення належної поведінки підозрюваного, та зумовлений ступенем довіри до нього та при цьому перспектива втрати внесеної застави, буде стримуючим фактором, щоб в особи, щодо якої застосовано заставу, не виникло бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини по справі.

За таких обставин беручи до уваги вищевикладене колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 183, 193, 194, 376, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Кропивницького від 25 червня 2025 року, якою клопотання слідчого задоволено частково та до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді у виді особистого зобов`язання строком до 16.07.2025 року, з покладенням на нього певних обов`язків скасувати.

Клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_17 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_8 задовольнити частково.

Застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 6 днів, тобто з 11 год. 00 хв. 10 липня 2025 року до 11 год. 00 хв. 16 липня 2025 року, в межах строку досудового розслідування, взявши його під варту з зали суду негайно.

Визначити ОСОБА_8 заставу у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 605 600 грн.

Застава може бути внесена на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а саме на депозитний рахунок ІНФОРМАЦІЯ_4 № UA0086310, код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ; МФО: НОМЕР_5 ; банк одержувача: ІНФОРМАЦІЯ_5 ; призначення платежу застава за підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000115.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки:

- прибувати за викликом до слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками по справі;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному в даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави на розрахунковий рахунок ІНФОРМАЦІЯ_4 , має бути наданий відповідній уповноваженій службовій особі місця ув`язнення, яка після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_8 з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора.

Роз`яснити ОСОБА_8 , що відповідно до ч. 8, 10 ст. 182 КПК України, за умови сплати застави, що у разі невиконання покладених на нього цією ухвалою обов`язків, застава буде звернена в дохід держави, а слідчим суддею, судом буде вирішено питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави в більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

(підписи)