Справа № 683/1443/25
У Х В А Л А

20 травня 2025 року м. Старокостянтинів

Слідчий суддя Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчої СВ ВП № 1 Хмельницького РУП ГУ НП в Хмельницькій області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000241, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 травня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 301 КК України,

встановив:

19 травня 2025 року слідча СВ ВП № 1 Хмельницького РУП ГУ НП в Хмельницькій області ОСОБА_3 звернулася з клопотанням, погодженим прокурором Хмельницької окружної прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на мобільний телефон марки Xiaomi моделі Redmi Note 13 pro IMEI 1: НОМЕР_1 IMEI 2: НОМЕР_2 , чорного кольору та ноутбук марки « ASUS », чорного кольору, з метою збереження речового доказу та запобігання можливості їх пошкодження, знищення, відчуження та користування.

Разом із клопотання слідча подала заяву про розгляд клопотання у її відсутності, клопотання підтримує повністю та просить задовольнити.

Дослідивши наявні матеріали, приходжу до висновку, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

СВ відділу поліції №1 Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000241 від 01 травня 2025 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 301 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що до чергової частини ВП №1 Хмельницького РУП, надійшла заява від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що невстановлена особа у соціальній мережі телеграм, надсилає фото та відео порнографічного характеру.

Також до СВ ВП № 1 Хмельницького РУП ГУ НП в Хмельницькій області надійшов ініціативний рапорт о/у ВМП ГУ НП в Хмельницькій області, лейтенанта поліції ОСОБА_6 з якого слідує, що в ході проведення оперативно-пошукових заходів, в тому числі методом особистого пошуку, встановлено, що до вказаного кримінального правопорушення причетний громадянин ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець Хмельницької області, м.Старокостянтинів зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України: НОМЕР_3 , виданий Старокостянтинівським РС УДМС у Хмельницькій області від 20.05.2015 року, паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_4 від 03.01.2021 року, РНОКПП: НОМЕР_5 , УНР: НОМЕР_6 , користується мобільним номером телефону НОМЕР_7 .

Так, 19.05.2025 року в період часу з 08 год. 08 хв. по 08 год. 41 хв. проведено обшук житлового будинку, в якому проживає ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого вилучено мобільний телефон марки Xiaomi моделі Redmi Note 13 pro IMEI 1: НОМЕР_1 IMEI 2: НОМЕР_2 , чорного кольору та ноутбук марки « ASUS », чорного кольору.

Постановою слідчого СВ ВП № 1 Хмельницького РУП ГУ НП в Хмельницькій області від 19.05.2025 року вилучений в ході проведення обшуку мобільний телефон марки Xiaomi моделі Redmi Note 13 pro IMEI 1: НОМЕР_1 IMEI 2: НОМЕР_2 , чорного кольору та ноутбук марки «ASUS», чорного кольору, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000241 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.05.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 301 КК України.

Слідча зазначає, що на даний час з метою збереження речових доказів, унеможливлення їх зміни, знищення, приховування чи реалізації, а також проведення слідчих дій виникла необхідність у накладені арешту на мобільний телефон марки Xiaomi моделі Redmi Note 13 pro IMEI 1: НОМЕР_1 IMEI 2: НОМЕР_2 , чорного кольору та ноутбук марки « ASUS », чорного кольору.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Правовою підставою арешту майна є положення ст. 170 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, що передбачено п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України. У цьому випадку за правилами ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У статті 98 КПК України визначені такі критерії щодо речових доказів: матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Матеріалами клопотання обґрунтовано, щовилучений під час обшуку мобільний телефон та ноутбук містять чи можуь містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, яке розслідується у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, зазначене майно відповідає ознакам, зазначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України, і має значення речових доказів.

Слідчим суддею встановлено, що заявлена прокурором у клопотанні мета щодо збереження речових доказів може бути досягнута шляхом застосування саме такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Щодо розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя враховує, що вказані критерії є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді.

Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. Водночас, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Beyeler проти Італії (Рішення Великої Палати від 5 січня 2000 року, заява № 33202/96, параграф 107). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (серед інших, James та інші проти Сполученого Королівства (Рішення від 21 лютого 1986 року, заява № 8793/79, параграф 50).

Слідчим доведено, що вищезазначене вилучене під час обшуку майно може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а застосування такого заходу забезпечення, як арешт майна, сприятиме досягненню мети щодо всебічного, повного та неупередженого досудового розслідування та забезпечення збереження речових доказів.

Накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, а носить тимчасовий характер застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, тому відповідні обмеження є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження.

Слідчий суддя дійшов висновку про достатність підстав вважати, що в разі не застосування запобіжного заходу у виді арешту майна, існують ризики приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, яке має значення речового доказу для досудового розслідування.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна слідчий суддя не встановив.

Отже, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки, завдяки цьому заходу забезпечення кримінального провадження, може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звернувся із клопотанням.

З огляду на викладене, клопотання про арешт майна з метою збереження речових доказів підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 2, 7, 131-132, 170-173, 175, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на вилучене під час проведення 19.05.2025 обшуку, а саме:мобільний телефон марки Xiaomi моделі Redmi Note 13 pro, IMEI 1: НОМЕР_1 IMEI 2: НОМЕР_2 , чорного кольору та ноутбук марки «ASUS», чорного кольору, з тимчасовим позбавленням права користування, володіння та розпорядження ними.

Ухвала про арешт виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення. Якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії ухвали.

Підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні під час розгляду питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя: