Провадження № 1-кп/127/755/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченої: ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченої: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.05.2025 року за № 0000749,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України.

Представник потерпілого - адвокат ОСОБА_6 подав до суду заяву про закриття кримінального провадження у зв`язку з примиренням, відповідно до ст. 46 КК України, та про залишення цивільного позову без розгляду. Розгляд кримінального провадження просив здійснювати у відсутність законного представника неповнолітнього потерпілого - ОСОБА_7 та представника потерпілого. До заяви про закриття кримінального провадження у зв`язку з примиренням долучив заяви законного представника потерпілогоОСОБА_7 у якій остання повідомляє, що примирилась із обвинуваченою, заподіяна шкода відшкодована, претензій до обвинуваченої не має, а також заяву про залишення цивільного позову без розгляду.

Законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 через канцелярію суду подала заяву, в якій справу просить розглядати у її відсутність та просить задовольнити заяву про закриття кримінального провадження за ст. 46 КК та заяву про залишення без розгляду цивільного позову.

Обвинувачена ОСОБА_4 та її захисник адвокат ОСОБА_5 клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку з примиренням, відповідно до ст. 46 КК України, підтримали та просили суд його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 щодо заявленого клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку з примиренням, відповідно до ст. 46 КК України, та звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності не заперечував. Разом з тим, надав до матеріалів справи відомості щодо речових доказів, накладених у кримінальному провадженні арештів, а також щодо вартості проведених під час досудового розслідування кримінального провадження експертиз.

Представник цивільного відповідача Акціонерного товариства «Фармак» ОСОБА_8 надіслала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні цивільного позову у повному обсязі, судові витрати покласти на позивача, судове засідання, призначене на 12.08.2025 року, провести без участі відповідача та його представника.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт, суд дійшов наступних висновків.

Частиною 4 статті 286 КПК України регламентовано, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Зі змісту ст. 46 КК випливає, що особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що вона, 07 травня 2025 року, приблизно о 15 год 55 хв, керуючи технічно-справним автомобілем марки «Fiat Тіро» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Хмельницьке шосе у м. Вінниці, наближаючись до перехрестя з вул. Політехнічною, в момент ввімкнення сигналу світлофора, що забороняє її подальший рух, не вжила своєчасних заходів до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, хоча повинна була і мала технічну можливість це зробити, продовжила рух на жовтий (забороняючий рух) сигнал світлофора, не була особливо уважною при повороті праворуч, на вулицю Політехнічну, в порушення вимог п. 16.2 Правил дорожнього руху України не надала переваги в русі для малолітнього пішохода ОСОБА_9 та оператора електро-самокату - неповнолітнього ОСОБА_10 , які перетинали проїзну частину вулиці Політехнічної, на зелений (дозволяючий) сигнал світлофора, по розмітці регульованого пішохідного переходу зліва-направо по ходу руху автомобіля, внаслідок чого з необережності допустила наїзд на них.

Внаслідок даної події малолітній ОСОБА_9 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 548 від 30.05.2025, отримав тілесні ушкодження у вигляді: «закритий перелом обох (великогомілкової, малогомілкової) кісток правої гомілки на межі середньої та нижньої третин зі зміщенням», які належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки за своїм характером спричинили тривалий розлад здоров`я.

Відповідно до висновку комплексної судової інженерно-транспортної та фототехнічної експертизи № КСЕ-19/102-25/11301 від 20.06.2025:

-«у цій дорожньо-транспортній ситуації водійка автомобіля «Fiat Тіро» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 мала технічну можливість запобігти наїзд на неповнолітнього пішохода та оператора електро-самокату шляхом виконання нею вимог п. п. 8.7.3. (ґ), 16.2 Правил дорожнього руху»;

-«в діях водійки автомобіля Fiat Тіро» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_4 вбачається невідповідність вимогам п. п. 8.7.3 (г), 16.2 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору перебувають в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.

За вищевикладених обставин водій ОСОБА_4 порушила вимоги п. п. 8.7.3 (г), 16.2 Правил дорожнього руху України, де зазначено:

п. 8.7.3 - «Сигнали світлофора мають такі значення: ґ) жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів; е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух»;

п. 16.2 - «На регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку»;

Порушення п. п. 8.7.3 (ґ), 16.2 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_4 знаходяться у причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковані за частиною 1 статті 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження. ОСОБА_4 проти такої кваліфікації його дій не заперечував.

Отже в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 вчинила необережний нетяжкий злочин. З наданих суду матеріалів випливає, що обвинувачена раніше до кримінальної відповідальності не притягалась, тобто вчинила інкриміноване їй кримінальне правопорушення вперше, з потерпілою примирилась, та остання претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченої не має. З обвинувального акту та наданих суду матеріалів не вбачається керування ОСОБА_4 під час вчинення ДТП транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З огляду на викладене, суд вважає, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження передбачені ст. 46 КК України обставини для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, а правові підстави, які б унеможливлювали закриття кримінального провадження, визначені ч. 8 ст. 284 КПК, в судовому засіданні встановлені не були, а отже клопотання необхідно задовольнити.

Стосовно заявленого цивільного позову суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 129 КПК України, яка регулює вирішення цивільного позову у кримінальному провадженні, визначено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Таким чином, за змістом ст. 129 КПК суд наділений правом вирішення цивільного позову у кримінальному провадженні лише при ухваленні вироку або постановленні ухвали про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру. Тому, у випадку звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК та закриття кримінального провадження, цивільний позов у кримінальному провадженні не підлягає вирішенню по суті, натомість може бути переданий для розгляду в порядку цивільного судочинства.

Про вказане наголошено у правовому висновку Верховного Суду (постанова від 15 січня 2019 року у справі № 185/442/16-к (провадження № 51-7731км18).

Окрім того, ОСОБА_7 , яка діє від себе та від малолітнього сина ОСОБА_9 , подано до суду заяву про залишення без розгляду її цивільного позову.

Таким чином, враховуючи, що кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 закривається судом у зв`язку з примиренням, відповідно до ст. 46 КК України, заявлений ОСОБА_7 , яка діє від себе та від малолітнього сина ОСОБА_9 , цивільний позов про відшкодування моральної шкоди завданої злочином з ОСОБА_4 та Акціонерного товариства «Фармак», слід залишити без розгляду.

В той же час, суд роз`яснює потерпілому право звернутись з позовом про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушення в порядку цивільного судочинства на підставі ч. 7 ст. 128 КПК України.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до приписів ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Згідно з наданою стороною обвинувачення копією ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 13.05.2025 у справі № 127/14256/25: на речові докази, а саме транспортний засіб марки «Fiat Тіро», реєстраційний номер НОМЕР_1 та електричний самокат марки «Jet», інвентарний номер 280-295 у кримінальному провадженні накладено арешт, який згідно з приписами ч. 4 ст. 174 КПК слід скасувати.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Суд враховує висновок Великої Палати Верховного Суду про застосування норми права, викладений в постанові від 17.06.2020 (справа № 598/1781/17), згідно з яким: КПК України не обмежує процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат, у тому числі витрат на правову допомогу, виключно обвинувальним вироком. Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

А тому, суд дійшов до переконання, що згідно з ч. 2 ст. 124 КПК судові витрати необхідно покласти на обвинувачену.

Керуючись статтями 100, 124, 126, 128-129, 174, 284, 286, 371, 372 КПК України, ст. 46 КК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України, на підставі статті 46 Кримінального кодексу України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.05.2025 року за № 0000749 закрити.

Цивільний позов ОСОБА_7 , яка діє від себе та від малолітнього сина ОСОБА_9 до ОСОБА_4 та Акціонерного товариства «Фармак» про відшкодування моральної шкоди завданої злочином залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні в сумі 8 468 (вісім тисяч чотириста шістдесят вісім) гривень 30 (тридцять) копійок.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 13.05.2025 року, у справі № 127/14256/25, на речові докази, а саме транспортний засіб марки «Fiat Тіро», реєстраційний номер НОМЕР_1 та електричний самокат марки «Jet», інвентарний номер 280-295 - скасувати.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

- транспортний засіб марки «Fiat Тіро», реєстраційний номер НОМЕР_1 - безоплатно повернути власнику Акціонерному товариству «ФАРМАК» (код юридичної особи 00481198) або його представникові;

- електричний самокат марки «Jet», інвентарний номер 280-295, переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до розписки від 02.07.2025 року залишити у ОСОБА_11 ;

- лазерний DVD-R диск білого кольору марки «Media», на якому зафіксована подія ДТП від 07.05.2025 року в районі перехрестя вул. Хмельницьке шосе Політехнічна у м. Вінниці - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Вінницький міський суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: