ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №642/3966/24 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Апеляційне провадження № 11-сс/818/800/25 Доповідач ОСОБА_2
Категорія арешт майна
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

представника власника майна ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харків в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Холодногірського районного суду м.Харкова від 12 червня 2025 року, якою задоволено клопотання прокурора Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_9 про арешт майна, у кримінальному провадженні №0001115 від 05 липня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України,-

У С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Слідчим відділом ВП №2 Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № №0001115 від 05 липня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, до ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області 04.07.2024 року надійшла заява від ОСОБА_10 про те, що 04.07.2024 року в застосунку "Вайбер" йому надійшло фішингове посилання на "ОЛХ-доставку" https://barte.foqre.workers.dev/link_card/9866ddad, після чого він ввів дані своєї банківської карти № НОМЕР_1 , та з його рахунку було списано кошти на загальну суму 18 690 гривень.

06.06.2025 року у період часу з 13 год. 03 хв. по 15 год. 36 хв., проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ухвали слідчого судді Холодногірського районного суду міста Харкова від 04.06.2025, по справі №642/3966/24, провадження №1-кс/642/807/25, за місцем мешкання та реєстрації ОСОБА_8 . В ході проведення обшуку було вилучено майно відповідно до переліку до протоколу обшуку.

В обґрунтування клопотання прокурор посилався на те, що метою накладання арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів, що передбачено п.1 ч.2 ст.170 КПК України, з метою недопущення приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі цих доказів, оскільки незастосування такого заходу призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, а також вилучені речі визнані речовими доказами та можуть сприяти розкриттю кримінального правопорушення та притягненню винних осіб до кримінальної відповідальності, а також мають значення для встановлення істини під час досудового розслідування.

Ухвалою слідчого судді Холодногірського районного суду м.Харкова від 12 червня 2025 року клопотання прокурора про арешт майна задоволено. Суд вирішив накласти арешт на вилучене майно 06.06.2025 у період часу з 13 год. 03 хв. по 15 год. 36 хв., під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ухвали слідчого судді Холодногірського районного суду міста Харкова від 04.06.2025 року, по справі №642/3966/24, провадження №1-кс/642/807/25, а саме:

-ноутбук АСЕR №22С1 (s/n NHQLZEX00T404135A83400); зарядний пристрій до ноутбуку DELTA (s/n M01Q32L19CH) поміщено до одного сейф пакету PSP 4066806 із пояснювальним написом та підписами учасників слідчої дії;

-системний блок (процесор) в корпусі чорного кольору із написом «Chieftec smart series» та кабель мережевий до нього (опечатано паперовою смужкою з пояснювальним написом та підписами учасників слідчої дії);

-мобільний телефон марки «iPhone 16 Pro Max» (s/n НОМЕР_2 ) ІМЕІ1 НОМЕР_3 , ІМЕІ2 НОМЕР_4 , із сім картою: НОМЕР_5 , НОМЕР_6 . Даний мобільний телефон поміщено до одного сейф пакету CRI1077414 із пояснювальним написом та підписами учасників слідчої дії;

-сім картки «Київстар»: 1) НОМЕР_7 ; 2) НОМЕР_8 ;

-сім картка «Life» - НОМЕР_9 ;

-сім картки «Vodafone»: 1) НОМЕР_10 ; 2) НОМЕР_11 ; 3) НОМЕР_12 ; 4) НОМЕР_13 ; 5) НОМЕР_14 ; 6) НОМЕР_15 ; 7) НОМЕР_16 ; 8) НОМЕР_17 ; 9) НОМЕР_18 ; 10) НОМЕР_19 ; 11) НОМЕР_20 ; 12) НОМЕР_21 .

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

Представник власника майна подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги представник власника майна зазначає, що ухвалою слідчого судді Холодногірського районного суду м.Харкова від 04.06.2025 року було надано дозвіл на проведення обшуку та відмовлено в частині вилучення комп`ютерної техніки та дозволено лише зняття інформації з електронних носіїв, однак органом досудового розслідування було незаконно вилучено комп`ютерну техніку. Крім того, на вилученій техніці не були встановлені паролі, які б обмежували доступ до інформації, яка знаходиться на них, будь-яких перешкод у копіюванні інформації з вилучених пристроїв ОСОБА_8 не чинив.

Вказує, що мобільний телефон марки «iPhone 16 Pro Max» та ноутбук АСЕR №22С1 були придбані ОСОБА_8 наприкінці 2024 року, а відомості про кримінальне правопорушення були внесені 04.07.2024 року, тобто зазначена техніка не може бути об`єктом, отриманим в результаті вчинення кримінального правопорушення чи засобом або знаряддям його вчинення.

Позиції учасників судового провадження

Заслухавши доповідь судді, доводи представника власника майна на підтримання вимог апеляційної скарги, пояснення прокурора, яка заперечувала щодо задоволення вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду

Згідно положень ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі "Смирнов проти Росії" було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Також, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України" судом наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див.також рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див.рішення у справі "Лемуан проти Франції", від 22 вересня 1994 року та "Кушоглу проти Болгарії" від 10 травня 2007 року).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (Рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льон рот проти Швеції"). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див. Рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства").

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до положень ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Задовольняючи клопотання прокурора, слідчий суддя врахував обставини, зазначені у клопотанні та правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні та в межах якого подано клопотання, виходив з того, що прокурором доведено, що вказане майномістить відомості, які мають значення для забезпечення даного кримінального провадження в якості доказів.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді з огляду на наступне.

З матеріалів провадження вбачається, що Слідчим відділом ВП №2 Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № №0001115 від 05 липня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Холодногірського районного суду м.Харкова від 04.06.2025 року надано слідчому СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області, прокурору Новобаварської окружної прокуратури м. дозвіл на проведення обшуку у кв. АДРЕСА_2 (відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна на праві приватної власності належить ОСОБА_8 , на підставі договору дарування, виданого 02.08.2021 № 3413), за місцем реєстрації та фактичного місця мешкання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою виявлення та вилучення чорнових записів, грошових коштів, які здобуті злочинним шляхом та банківських карток, які можуть мати значення для встановлення відомостей про обставини вчинення даного кримінального правопорушення.

Також, надано дозвіл на виготовлення копій електронних носіїв інформації (комп`ютерів, ноутбуків, жорстких дисків, лазерних дисків, USB-флеш-накопичувачів, мобільних телефонів та іншої техніки, необхідної для вчинення злочинної діяльності), на яких міститься інформація про обставини вчинення кримінального правопорушення - шляхом зняття інформації.

06.06.2025 року у період часу з 13 год. 03 хв. по 15 год. 36 хв., проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ухвали слідчого судді Холодногірського районного суду міста Харкова від 04.06.2025, по справі №642/3966/24, провадження №1-кс/642/807/25, за місцем мешкання та реєстрації ОСОБА_8 . В ході проведення обшуку було вилучено майно відповідно до переліку до протоколу обшуку.

Постановою слідчого СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області від 06.06.2025 року вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Як убачається з матеріалів судового провадження, досудове розслідування здійснюється за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України за фактом того, що певні особи скоюють крадіжки (шахрайські дії) грошових коштів громадян за допомогою скаммінгу у спосіб фішингу. Органом досудового розслідування було встановлено, що до вказаної протиправної діяльності може бути причетним ОСОБА_8 , який за оперативною інформацією, за місцем свого мешкання ( АДРЕСА_1 ) веде злочинну діяльність за допомогою комп`ютерної техніки, за допомогою якої через інтернет-посилання, під приводом покупки різних речей та послуг, створених на різних інтернет платформах, здійснює перекази грошових коштів з чужих карток на картки, що знаходяться у останнього, оформлені на інших осіб (т.зв. «дропів»).

Тобто вилучене майно у ОСОБА_8 за своєю специфікою та призначенням має певний зв`язок з розслідуваним кримінальним правопорушенням та могло зберегти на собі сліди кримінального правопорушення.

При постановленні ухвали слідчим суддею, у відповідності до вимог КПК України, були враховані наведені в клопотанні прокурора правові підстави для арешту майна, зокрема відповідність майна критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а також доведеність мети застосування арешту майна, а саме збереження речових доказів, розумність та співрозмірність обмеження права власності, необхідність виконання завдань у даному кримінальному провадженні, а тому слідчим суддею обґрунтовано задоволено клопотання прокурора про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.

Метою накладення арешту у поданому клопотанні орган досудового розслідування зазначив забезпечення збереження речових доказів.

Статтею 100 КПК України передбачено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним ч.1 ст. 98 КПК України.

Отже, з огляду на положення ч.2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Колегія суддів також звертає увагу, що арешт майна з підстав передбачених ч.2,3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна. Вказані норми невраховані апелянтом в доводах, що вказує про необґрунтованість апеляційних вимог.

Колегія суддів вважає, що на цьому етапі кримінального провадження достатньою мірою підтверджується наявність необхідності розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Матеріали клопотання про арешт майна свідчать про відповідність вилученого майна ознакам речових доказів, оскільки воно з огляду на дані кримінального провадження та його специфіки може містити інформацію щодо обставин вчинення злочину, яке має значення для цього кримінального провадження і ці обставини стануть предметом перевірки під час досудового розслідування, а також необхідні для проведення судових експертиз, висновки яких є релевантними в таких кримінальних правопорушеннях.

Доводи апелянта про те, що слідчим було безпідставно вилучено мобільний телефон та ноутбук, є необґрунтованими, оскільки вилучене майно повинно бути досліджене органом досудового розслідування, яким повинно бути встановлено чи має відношення вилучене майно до кримінального правопорушення за якими здійснюється досудове розслідування з урахуванням того, що вилучене майно може мати безпосереднє значення для встановлення факту причетності або відсутності такої причетності до кримінального правопорушення за фактом якого здійснюється досудове розслідування.

На переконання колегії суддів, вимоги клопотання на цьому етапі досудового розслідування виправдовують втручання у права і інтереси власників майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Вилучене майно повинне бути досліджене під час досудового розслідування і може бути доказом по справі, зокрема для встановлення всіх фактичних обставин кримінального правопорушення, а також необхідністю отримання висновків відповідних спеціалістів на підтвердження або спростування факту, які слугуватимуть встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Тимчасове вилучення у власника електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі. При цьому, забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту (абз. 2, 3 ч. 2 ст. 168 КПК України).

Разом з цим як було слушно встановлено слідчим суддею, на вилученій техніці можуть міститися видалені відомості, які можливо відновити лише із залученням експерта. У такому випадку суттєвим для відновлення такої інформації є наявність самого пристрою, який буде становити предмет дослідження відповідного експерта, що узгоджується з положеннями п. 13.3 розділу ІІ Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5.З метою отримання відомостей, які мають значення для цього кримінального провадження та ймовірно містяться у вилученому мобільному телефоні, ноутбуці, системному блоці є необхідність у призначенні судової експертизи.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що органом досудового розслідування обґрунтовано необхідність накладення арешту, оскільки на вилученій комп`ютерній техніці та в мобільному телефоні може знаходиться інформація (в тому числі видалена ОСОБА_8 ) щодо можливої злочинної діяльності останнього, яка займає великий обсяг пам`яті та аналіз якої потребує певного часу та спеціальних навичок.

Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя суду першої інстанції, накладаючи арешт на вищевказане майно, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апеляційної скарги стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати необґрунтованими.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, ані власником, ані його представником не надано та колегією суддів не встановлено.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено та не вбачаються такі і зі змісту апеляційних скарг.

Колегія суддів, також враховує, що цей захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим. Разом з цим, у подальшому власники майна мають право звернутися із клопотанням про скасування цього арешту і майно їм може бути повернуто, згідно положень ст.174 КПК України.

За таких обставин, ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу представника в власника майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Холодногірського районного суду м.Харкова від 12 червня 2025 року про арешт майна залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Колегія суддів:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4