Справа № 357/1773/23
У Х В А Л А

23 червня 2025 року Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання начальника Таращанського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 по матеріалам кримінального провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.05.2023 за № №0000331 від 27.01.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 190 КК України, про накладення арешту на майно, -

У С Т А Н О В И В:

19.06.2025 до слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 надійшло клопотання начальника Таращанського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 по матеріалам кримінального провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.05.2023 за № №0000331 від 27.01.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 190 КК України, про накладення арешту на майно.

Клопотання обґрунтоване тим, що в ході досудового розслідування встановлено, що згідно протоколу № 2 зборів спілки громадян - співвласників майна колишнього КСП «Червоний партизан» від 24.07.2019 ОСОБА_4 виділено в натурі майно колишнього КСП «Червоний партизан», а саме: нежитлову будівлю з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами 1975 року та три нежитлові будівлі з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами 1973 року. В подальшому у невстановленому місці та часі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 виготовили та підписали акт № 3 приймання передачі майна в натурі зборів співвласників майнових паїв колишнього КП «Червоний партизан» від 24.07.2019 згідно протоколу № 2 від 24.07.2019, яким ОСОБА_4 передано майно в натурі, а саме: нежитлову будівлю з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами 1975 року, три нежитлові будівлі з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами 1973 року та земельну ділянку з кадастровим номером :04:007:0092 площею 5.9833 га. Згідно інформації з Державного земельного кадастру зазначена земельна ділянка сформована лише у 2021 році. Відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно встановлено, що 19.07.2021 державним реєстратором Сквирської міської ради Київської області ОСОБА_8 прийнято рішення про державну реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_4 на земельну ділянку з кадастровим номером :04:007:0092 площею 5.9833 га. Підставою здійснення державної реєстрації права приватної власності на земельну ділянку державним реєстратором зазначено акт приймання - передачі нерухомого майна № 3 від 24.07.2019, витяг з ДЗК, протокол загальних зборів співвласників майна колишнього КСП «Червоний партизан» від 24.07.2019. В слідства є підстави вважати, що акт № 3 приймання - передачі майна в натурі зборів співвласників майнових паїв колишнього КП «Червоний партизан» згідно протоколу № 2 від 24.07.2019 згідно якого ОСОБА_4 передано майно в натурі - земельну ділянку :04:007:0092 площею 5.9833 га є підробленим, оскільки на дату складання акту прийому - передачі майна, зазначена ділянка не була сформована, відповідно кадастровий номер не присвоювався, відомості щодо неї не були внесені до Національної кадастрової системи, та, згідно протоколу загальних зборів, питання передачі земельної ділянки ОСОБА_4 на повістку денну не виносилося. Враховуючи викладені обставини, у сторони обвинувачення є достатні підстави вважати, що нерухоме майно вищевказана земельна ділянка є об`єктом кримінально-протиправних дій, має ознаки речового доказу та відповідає вимогам ч. 1 ст. 98 КПК України, для збереження яких необхідно накласти арешт в порядку, передбаченому ст.ст. 170-172 КПК України.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

У судове засідання прокурор не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, вимоги підтримує та просить задовольнити. Крім того прокурор в поданому клопотанні просив, відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України розглянути клопотання без виклику власника майна з метою забезпечення арешту майна.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використаннісвоїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, приймаючи до уваги те, що слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, створив необхідні умови для реалізації особою, яка подала клопотання, її процесуальних прав на участь у розгляді цієї справи в суді, ураховуючи, що підстав для визнання явки представника сторони обвинувачення обов`язковою не має, вважаю за можливе розглянути клопотання у його відсутність.

Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що в провадженні СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000331 від 27.01.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 190 КК України.

Процесуальне керівництво у кримінальному провадженні здійснюється групою прокурорів у складі: начальника Таращанського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 (старший групи прокурорів), прокурора Таращанського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_9 , прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_10 .

Постановою слідчого від 29.04.2025 потерпілим у кримінальному провадженні визнано Таращанську міську територіальну громаду (Код ), що за адресою: Україна, 09500, Київська обл., Білоцерківський р-н, м. Тараща, вул. Героїв Чорнобиля, 1.

Представником потерпілого визнано головного спеціаліста відділу юридичного забезпечення та кадрової роботи виконавчого комітету Таращанської міської ради ОСОБА_11 .

Постановою слідчого від 01.05.2025 земельну ділянку з кадастровим номером :04:007:0092 площею 5.9833 га визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України. Частиною 1 ст. 131 КПК України встановлено, що заходи кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно довимог до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним устатті 98цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, враховує правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

З огляду на зазначені вимоги закону слідчий суддя приходить до висновку про те, що майно, на арешті якого наполягає прокурор, відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні, а відтак наявні підстави з якими законодавець пов`язує застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаного майна.

Матеріали клопотання свідчать, що вказане майно має відношення до кримінального провадження, і, таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, приходжу до переконання про задоволення клопотання прокурора про накладення арешту на вищезазначене майно, з метою виконання завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України, запобігання подальшого використання та розпорядження майном з боку їх власників та інших третіх осіб, які заявлять право вимоги на нього, зокрема відчуження, зміни, спотворення, знищення рухомого майна, виникає необхідність такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Враховуючи той факт, що земельна ділянка з кадастровим номером :04:007:0092 площею 5.9833 га набута кримінально протиправним шляхом, на цей час існують всі правові підстави для її арешту.

Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.

При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 117, 131, 132, 171173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання начальника Таращанського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 по матеріалам кримінального провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.05.2023 за № №0000331 від 27.01.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 190 КК України, про накладення арешту на майно- задовольнити.

Накласти арешт із забороною державним органам та органам нотаріату здійснювати будь-які реєстраційні дії в тому числі і реєстрацію (перереєстрацію), пов`язану з відчуженням, зміною, поділом, заставою або іншого виду зміни власників, на земельну ділянку :04:007:0092 площею 5.9833 га, яка перебуває у приватній власності ОСОБА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , розташована на території Таращанської територіальної громади Таращанського району Київської області.

На ухвалу може бути подана апеляція до Київського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її проголошення.

Слідчий суддя:ОСОБА_12