Справа № 738/1254/25
№ провадження 1-в/738/200/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 року м. Мена

Менський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції подання Державної установи «Менська виправна колонія (№91) про умовно дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_2 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_2 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника установи ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

06 червня 2025 року до суду надійшло подання Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» про умовно дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_2 . Подання обгрунтоване тим, що вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 27.11.2018 року ОСОБА_2 засуджений за п. 4, 7 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 70 КК України до 15 років позбавлення волі. Постановою Верховного Суду від 23.11.2021 року вирок Іллічівського міського суду Одеської області від 27.11.2018 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 23.11.2021 року в частині засудження ОСОБА_2 за ч.1 ст.296 КК України змінено, на підставі ст.49, ч.5 ст.74 КК України звільнено ОСОБА_2 від призначеного покарання за ч.1 ст.296 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Виключено з вироку суду першої інстанції та ухвали суду апеляційної інстанції рішення про призначення ОСОБА_2 покарання на підставі ч.1 ст.70 КК України. В решті судові рішення залишено без змін. Засуджений відбув 3/4 частини призначеного судом строку покарання. За час перебування в Одеському СІЗО характеризувався негативно: допускав порушення вимог встановленого режиму тримання, одинадцять разів притягувався до дисциплінарної відповідальності. Всі стягнення на даний час погашені у встановленому законом порядку. За час відбування покарання в установі характеризується позитивно. Має шість заохочень, сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, а тому заслуговує на звільнення умовно-достроково на невідбутий строк покарання у виді позбавлення волі.

Представник виправної колонії у судовому засіданні підтримав подання, просив його задовольнити.

Засуджений та його захисник в судовому засіданні просили задовольнити подання.

Прокурор вказав, що у засудженого є позитивна динаміка у бік виправлення, але поки він не довів своє виправлення. Умовно дострокове звільнення застосовується, якщо засуджений за увесь період відбування покарання довів своє виправлення, але засуджений мав 11 стягнень, тому подання не підлягає задоволенню.

Заслухавши осіб, які приймали участь у розгляді подання та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 27.11.2018 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 4, 7 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 296, КК України та відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років. Строк відбування покарання обчислювати з 02.05.2016 року. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано до строку покарання його попереднє ув`язнення з 02.05.2016 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 23.02.2021 року вирок Іллічівського міського суду Одеської області від 27.11.2018 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 23.11.2021 року вирок Іллічівського міського суду Одеської області від 27.11.2018 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 23.02.2021 року в частині засудження ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 296 КК України змінено. На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнено ОСОБА_2 від призначеного покарання за ч. 1 ст. 296 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Виключено з вироку суду першої інстанції та ухвали суду апеляційної інстанції рішення про призначення ОСОБА_2 покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України. У решті судові рішення залишити без змін.

Засуджений ОСОБА_2 у місцях позбавлення волі знаходиться з 02 травня 2016 року та на час розгляду подання відбув більше 3/4 частини призначеного судом покарання.

Згідно характеристики на засудженого ОСОБА_2 за час перебування в Одеському СІЗО з 02.05.2016 року по 27.03.2021 року характеризувався негативно, допускав порушення вимог встановленого режиму тримання, за що одинадцять разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, які на даний час погашені у встановленому законом порядку, до суспільно корисної праці не залучався, заохочень не мав.

З 20.04.2021 року засуджений ОСОБА_2 відбуває покарання в ДУ «Менська виправна колонія (№91)», де характеризується позитивно: дотримується вимог, що визначають порядок та умови відбування покарання, порушень розпорядку дня установи не допускає. До дисциплінарної відповідальності не притягувався. Має шість заохочень. На профілактичних обліках не перебуває. Після розподілу з дільниці КДіР подав заяву про залучення його до суспільно корисної праці. Відповідно договору цивільно-правового характеру № 129 від 16.06.2021 року до 01.02.2023 року виконував обов`язки робітника швейної дільниці установи, до виконання покладених на нього обов`язків ставився добросовісно, за що отримав три заохочення. З 30.06.2023 року до 06.09.2023 року на підставі договору цивільно-правового характеру № 25-ЗС-23 ВС був працевлаштований робітником контрагентського об`єкту ФОП ОСОБА_7 , до роботи відносився добросовісно, заохочень не мав. Згідно договору № 39 від 08.09.2023 року до 31.12.2023 року був працевлаштований робітником контрагентського об`єкту ФОП ОСОБА_8 , до роботи ставився добре. На даний час згідно договору № 120 від 15.05.2024 року працевлаштований робітником контрагентського об`єкту ПП «ЗАВОДСІЛЬГОСПМАШ», до роботи відноситься добре, за що два рази заохочений правами начальника установи.

Згідно з висновком щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_2 , він отримав 65 балів та вказано, що він став на шлях виправлення (довів своє виправлення) та може бути представлений до умовно-дострокового звільнення або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, при цьому фактично відбув необхідну частину призначеного судом покарання.

Підставою для умовно дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання.

Сумлінна поведінка це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає в стримуванні від порушень режиму відбування покарання, правил внутрішнього розпорядку, а й активна форма його поведінки: активна участь в суспільному житті, сумлінне виконання громадських доручень, підвищення свого загальноосвітнього рівня, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.

Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь в суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, якість виконання роботи, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, додержання правил охорони праці й техніки безпеки.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправній установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду справи. Хоча ст. 81 КК України не наказує враховувати при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання ступінь тяжкості вчиненого злочину і дані про особу, крім її сумлінної поведінки та ставлення до праці, висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.

Отже, для застосування до засудженого ст. 81 КК України необхідно щоб він мав сумлінну поведінку та сумлінно ставився до праці, що є складовою доведення виправлення засудженого, однак суд не вбачає у діях засудженого дотримання сумлінної поведінки за увесь час відбування покарання.

Судом було встановлено, що засуджений ОСОБА_2 відбуваючи покарання у ДУ «Менська виправна колонія(№91)» характеризується позитивно, має шість заохочень та відсутні стягнення, однак перебуваючи у Одеському СІЗО, він не заохочувався, негативно характеризувався та отримав одинадцять стягнень, які на сьогоднішній день погашені, але це свідчить що засуджений не увесь період відбування покарання мав сумлінну поведінку.

Крім того, у судовому засіданні були досліджені ухвали суду, які містяться у особовій справі засудженого.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 09.09.2024 року відмовлено у задоволенні спільного подання ДУ «Менська виправна колонія № 91» та Спостережної комісії Менської міської ради про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, виправними роботами, засудженому ОСОБА_2 . Відмовляючи у задоволенні подання, суд дійшов висновку, що у поведінці засудженого за весь період його відбування покарання не сталися позитивні зміни, які свідчать про їх стабільність і незворотність, що є достатніми підставами вважати, що засуджений став на шлях виправлення. Дана ухвала апеляційним судом залишена без змін.

Вирішуючи дану справу, суд також враховує, що вище вказаною ухвалою було відмовлено замінити засудженому ОСОБА_2 невідбуту частину покарання на більш м`яке покарання, тобто застосувати ст. 82 КК України, у якій передбачено що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Однак, для вирішення питання про застосування ст. 81 КК України, суд повинен встановити, що засуджений вже довів своє виправлення.

З часу розгляду подання ДУ «Менська виправна колонія № 91» та Спостережної комісії Менської міської ради про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, виправними роботами, засудженому ОСОБА_2 у задоволенні якого ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 09.09.2024 року відмовлено, засуджений отримав 15.05.2025 року одне заохочення, але суд вважає цього недостатньо для доведення ним сумлінної поведінки за увесь період відбування покарання.

Враховуючи, поведінку засудженого та ставлення його до праці, суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_2 не довів своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці за весь період відбування покарання, а тому подання про його умовно дострокове звільнення від подальшого відбування покарання задоволенню не підлягає

На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст. 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні подання Державної установи «Менська виправна колонія (№91) про умовно дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_2 .

Ухвала суду може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1