Справа № 605/343/24
Провадження №1-кп/605/12/2025
ВИРОК

Іменем України

28 травня 2025 рокум.Підгайці

Підгаєцький районний суд Тернопільської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретарів с/з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000103 від 29 травня 2024 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Литвинів Бережанського району, Тернопільської області, українця, громадянина України, що зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , із вищою освітою, одруженого, директора музичної школи Підгаєцької міської ради, інваліда ІІІ групи, не депутата, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1. ст. 126 КК України,

за участі прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

представника потерпілої ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В :

02 серпня 2024 року до Підгаєцького районного суду Тернопільської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000103 від 29 травня 2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України.

Відповідно до обвинувального акту досудовим розслідуванням встановлено, що 28 травня 2024 рок, приблизно об 11.00 год. по вул. Б. Хмельницького, що у м. Підгайці Тернопільського району Тернопільської області, з вул. Бережанської у напрямку вул. Шевченка на автомобілі Peugeot Partner з д.н.з. НОМЕР_1 білого кольору рухалась ОСОБА_7 та на автомобілі Mitsubishi Outlander з д.н.з. НОМЕР_2 чорного кольору рухався ОСОБА_4 . Коли автомобіль, яким кермувала ОСОБА_7 зупинився, щоб виконати вимоги ПДР при виїзді з другорядної дороги (вул. Б. Хмельницького) на головну (вул. Т. Шевченка), автомобіль, яким кермував ОСОБА_4 , теж зупинився позаду. Надалі з автомобіля марки Mitsubishi Outlander з д.н.з. НОМЕР_2 чорного кольору, зі сторони водійського сидіння вийшов ОСОБА_4 , попрямував до автомобіля Peugeot Partner з д.н.з. НОМЕР_1 білого кольору, в якому на водійському місці знаходилась ОСОБА_7 . У ОСОБА_4 , який відкрив передні дверцята цього автомобіля зі сторони водія та, розцінивши як образливі дії вмикання світлових сигналів ОСОБА_7 незадовго до цього, на ґрунті довготривалих неприязних відносин, виник кримінально-правовий умисел, спрямований на вчинення фізичного впливу з метою змусити ОСОБА_7 вийти з автомобіля та завдання їй ударів.

Реалізуючи свій кримінально-правовий умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи протиправно, з прямим умислом, на ґрунті довготривалих неприязних відносин, ОСОБА_4 схопив ОСОБА_7 , що сиділа у власному автомобілі, за ліву руку обома руками, намагаючись витягти її з автомобіля, після чого завдав їй три удари правою рукою в ділянку голови зліва, внаслідок чого потерпіла відчула біль та не отримала тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1. ст. 126 КК України, а саме умисному вчиненні інших насильницьких дій, що виразились у вчиненні фізичного впливу з метою змусити ОСОБА_7 вийти з автомобіля, та завданні ударів, що завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального проступку не визнав та пояснив, що звинувачення є придуманими, провокативними, принижують честь і гідність його і його сім`ї. Він працює директором музичної школи вже дуже тривалий час, з 1997 року працює з хором, в нього була репутація, яку тепер знищено. 28.05.2024 - випадок, яким закінчилося кількарічне його провокування, переслідування, рознесення пліток тощо. У той день приблизно о 10 годині вони з дружиною поїхали в будинок культури здавати костюми і він мав написати заяву на відпустку, після чого поїхали до музичної школи. А ОСОБА_7 в цей час під`їхала і вичікувала біля старої поліклініки, а коли вони з дружиною проїжджали повз - блимнула фарами. Коли вони зупинилися біля магазину Бджілки, щоб купити печива для його мами, яка прикута до ліжка, ОСОБА_7 знов проїжджала повз них і блимнула фарами. Коли вона вчергове блимнула фіріми, він розвернувся і поїхав їй на зустріч, щоб з`ясувати навіщо вона це робить і доки будуть тривати ці провокації, тоді ОСОБА_7 почала рухатися заднім ходом, а надалі розвернулася і почала дуже швидко їхати, мабуть тікати. Однак змушена була зупинитися на перехресті, щоб надати перевагу в русі тим авто, які рухалися головною дорогою. Тоді він вийшов з свого автомобіля і підійшов до її автомобіля зі сторони водійського місця, відкрив дверцята та просив її вийти, щоб вона пояснила їм з дружиною, чому вона себе так поводить, чому розбиває сім`ї. Бо блимання фарами він вважає провокативними діями, які спрямовані на те, щоб посварити його з дружиною. Коли вона нецензурно вилаялася, він потягнув її за руку, змушуючи вийти з транспортного засобу. Коли витягти її з машини йому не вдалося, він вирішив забрати ключі, щоб вона не поїхала і все-таки вийшла. Стверджує, що ударів не завдавав, а вихоплював ключі. Якби він хотів напасти і мав умисел завдати ударів, то робив би це вночі.

Цивільний позов не визнав. Вважає, що це він зазнав моральної шкоди, а не потерпіла, а матеріальна шкода не є обґрунтованою.

Під час допиту потерпіла ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка с. Маркова Монастириського району Тернопільської області, паспорт НОМЕР_3 , виданий 04.01.2022 органом 6130, проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) показала, що подружжя ОСОБА_9 їй відоме, бо містечко маленьке, всі всіх знають. Дружина обвинуваченого кілька років тому приходила до неї в магазин і висловлювала якісь претензії стосовно зв`язків з її чоловіком. Пізніше сам ОСОБА_4 забіг в її магазин і бив її, вона викликала поліцію, але свідків тоді не було.

28.05.2024, приблизно в 11 годині, коли її автомобіль був неподалік ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки вона їздила у відділення Нової пошти, з автомобіля, що під`їхав ззаду, вискочив ОСОБА_4 , підбіг до її машини і почав її за руку витягувати з машини, а також завдав їй декілька ударів в обличчя. Вона відчувала біль, приниження, кілька разів викрикнула «за що?».

В судовому засіданні потерпіла стверджувала, що поведінка самих Задорожних скоріше є провокативною, вони самі розпускають слухи.

Потерпіла ОСОБА_7 та її представник адвокат ОСОБА_8 , у судовому засіданні просили задовольнити цивільний позов до обвинуваченого.

У судовому засіданні в ході допиту свідків судом встановлено такі обставини:

- ОСОБА_10 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт НОМЕР_4 , виданий 05.02.1998 Заліщицьким РВ УМВС України в Тернопільській області, дружина обвинуваченого), зазначила, що знає потерпілу з 2018 року, відносини в них неприязні через те, що ОСОБА_7 їх переслідує, їздить за ними, бо вони її скрізь бачать. Щодо безпосередньо подій 28.05.2024, то після того як вони побачили блимання фарами, що відбувалося вже неодноразово, чоловік сказав «мені це вже надоїло» і почав переслідувати автомобіль потерпілої. Коли після зупинки він пішов до автомобіля ОСОБА_7 вона вже не бачила що саме відбувалось між її чоловіком та потерпілою, можливо потягнув за кофту. Після повернення від автомобіля потерпілої її чоловік був схвильований та у руці тримав ключі, які невідомо чому забрав. Підтвердила, що дійсно вже подавала до суду заяву про розірвання шлюбу;

- ОСОБА_11 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , військовий квиток), того дня чергував в ІНФОРМАЦІЯ_3 , дивився через камеру і став свідком вчинення неправомірних дій ОСОБА_4 відносно потерпілої. Зокрема, бачив нанесення ударів потерпілій, яка знаходилась у білому автомобілі. Він впевнений, що це були удари, оскільки займався східними єдиноборствами. Таких ударів було кілька і такі удари наносились у верхню частину тіла, ймовірно плече або голову. Нанесенню ударів передувала шарпанина між обвинуваченим і потерпілою. Коли він вийшов на вулицю, потерпіла сиділа заплакана в своїй машині, іншої машини вже не було. Одразу викликали поліцію;

- ОСОБА_12 в режимі відеоконференції з Шевченківським районним судом м. Чернівці, вказала на те, що під час подій, які відбувались 28 травня 2024 року неподалік ІНФОРМАЦІЯ_3 між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , яких вона особисто не знає, однак підтвердила, що це ті особи, які знаходяться у залі судового засідання, свідок знаходилась неподалік будівлі, що за адресою АДРЕСА_3 , а саме магазину із господарським товарами, біля проїжджої частини по вул. Богдана Хмельницького. Вона побачила 2 автомобілі, які рухались один за одним: спершу білий автомобіль, в якому знаходилась потерпіла, а позаду чорний автомобіль, яким кермував обвинувачений. Коли білий автомобіль зупинився, щоб пропустити транспорт перед виїздом з другорядної дороги на головну, до вказаного автомобіля з сторони водія підійшов водій чорного автомобіля, а саме обвинувачений, який відкрив водійські дверцята білого автомобіля та почав шарпати потерпілу. Потім обвинувачений здійснив 2-3 рухи кулаком, які були ударами, і на 2 ударі свідок почула крики жінки, яка сиділа в білому автомобілі на водійському сидінні: «що Ви робите?». Права рука обвинуваченого, коли він робив різкі рухи в сторону салону автомобіля знаходилася на рівні голови потерпілої.

Спочатку їй здалося, що це конфлікт між учасниками дорожнього руху, бо далі побачила як обвинувачений забрав ключі від автомобіля потерпілої, тож вона сказала чоловіку, що викличе поліцію, на що він відповів, щоб вона не втручалася. Потім водій чорного автомобіля повернувся до свого автомобіля, з лівої сторони об`їхав автомобіль потерпілої та покинув місце події. Коли вона підійшла до автомобіля потерпілої, побачила, що жінка мала червоне обличчя, була розпатлана, тому склалося враження, що удари були нанесені саме в голову.

Враховуючи те, що свідок розуміла, що дії обвинуваченого носять протиправний характер, вона у момент, коли автомобіль чорного кольору об`їжджав білий автомобіль та покидав місце події, сфотографувала д.н.з. чорного автомобіля(вказане підтверджується і на 2 хв 12 с відеозапису з камери відеоспостереження), оскільки вважала, що таке фото буде мати значення для правоохоронних органів.

Вказаний конфлікт між обвинуваченим та потерпілою тривав недовго, приблизно 1-2 хв. Однак, зі слів свідка, супроводжувався з боку обвинуваченого особливою агресією та жорстокістю.

Також під час безпосереднього дослідження відеозапису з камери відеоспостереження ІНФОРМАЦІЯ_3 у її присутності, свідок ОСОБА_12 вказала, що вона знаходиться ліворуч, одягнена у білу футболку у темну смужку та темні штани, повернута обличчям до дороги та її зір спрямований у сторону епіцентру подій.

Свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , кожен окремо, підтвердили ті обставини, які викладені у обвинувальному акті, озвучені потерпілою під час дачі нею показань суду, та повністю підтверджують факт умисного вчинення інших насильницьких дій ОСОБА_4 , що виразились у вчиненні фізичного впливу на ОСОБА_7 та завданні їй ударів, що завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

На підтвердження правильності кваліфікації діяння та доведення винуватості підсудного стороною обвинувачення долучені до матеріалів кримінального провадження і досліджені в судовому засіданні письмові докази, які судом оцінені як належні й допустимі, і які не викликають сумнівів у їх достовірні, зокрема:

- висновки судово-медичної експертизи №358 від 30.05.2024 (арк спр. 130-131) та № 399 від 20.06.2024 (арк.спр.1 34-136), що підтверджують відсутність у потерпілої ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, однак не виключають спричинення їй фізичного болю внаслідок шарпання, хапання за руки та нанесення ударів потерпілій, вчинення відносно неї інших насильницьких дій;

- протокол слідчого експерименту, проведеного 29.07.2024 із потерпілою ОСОБА_7 із застосування фотозйомки (арк.спр.146-151), яким підтверджуються обстановка та обставини події, що мали місце 28.05.2024, що узгоджуються з її показаннями та з тими обставинами, які викладені у обвинувальному акті;

- протокол слідчого експерименту, проведеного 29.07.2024 із свідком ОСОБА_11 із застосування фотозйомки (арк.спр.152-157), в ході якого за допомогою статиста відтворено обставини події, витягування різкими рухами потерпілої з автомобіля, нанесення ударів, що завдали фізичного болю ;

- протокол слідчого експерименту, проведеного 01.08.2024 за участі обвинуваченого ОСОБА_4 із застосування фотозйомки (арк.спр.158-163), у ході якого відтворено дії, обстановку та обставини події, що мали місце 28.05.2024, та якими підтверджується вчинення насильницьких дій відносно потерпілої та нанесення їй ударів. Й зокрема під час слідчого експерименту ОСОБА_4 в присутності понятих розповів, що його дружина неодноразово ревнувала його до ОСОБА_7 , на ґрунті ревнощів виникали сімейні сварки, які призводили майже до розлучення. Саме дружина ОСОБА_4 зауважила блимання фар автомобіля ОСОБА_7 і запідозрила, що ОСОБА_4 і ОСОБА_7 попередньо домовились про зустріч, що обвинуваченого обурило, тому він вирішив розвернутися і поїхати за ОСОБА_7 і вияснити чому вона мигала фарами. В один із моментів автомобіль ОСОБА_7 зупинився, тому і він зупинив свій автомобіль і підійшовши до автомобіля потерпілої зі сторони водія, де за кермом перебувала ОСОБА_7 , схопив її за руку, будучи обуреним, і говорив, щоб вона виходила з машини і в присутності його дружини пояснила чому вона мигала фарами і чому переслідує його. ОСОБА_7 опиралася, тоді він наніс два удари в ділянку обличчя, забрав ключі від автомобіля потерпілої, сів в своє авто і поїхав на роботу. Ключі забрав, щоб ОСОБА_7 прийшла до нього і в присутності дружини пояснила, чому вона так вчиняє, створює ситуації, через які дружина його ревнує (арк.спр.159). До протоколу додано таблицю ілюстрацій, зроблених шляхом фотозйомки під час проведення слідчого експерименту;

- протокол огляду предмета від 10.06.2024 (арк.спр.137-145), а саме оптичного диску DVD-R сірого кольору марки Verbatium, на якому міститься відеозапис із камери відеоспостереження, встановленої на будівлі ІНФОРМАЦІЯ_6 відеозапису з камери відеоспостереження ІНФОРМАЦІЯ_3 , що розміщена на будівлі за адресою АДРЕСА_3 , проведеного за участю потерпілої, яким підтверджується нанесення ударів та вчинення насильницьких дій відносно потерпілої;

- відеозапис з камери відеоспостереження ІНФОРМАЦІЯ_3 , що розміщена на будівлі за адресою Шевченка, 2а, м. Підгайці, дослідженого судом в судовому засіданні в присутності учасників кримінального провадження та свідка ОСОБА_12 , на якому зафіксовано, як до перехрестя рухається білий автомобіль, зупиняється відповідно до правил ПДР, щоб надати перевагу в русі автомобілям, які рухалися головною дорогою. За ним зупиняється чорний автомобіль, з якого виходить чоловік і біжить в сторону білого автомобіля, відчиняє водійські дверцята і силою намагається витягнути водія білого автомобіля назовні (з 17 с по 27 с відеозапису), частково йому це вдається, однак водій білого автомобіля чинить опір. Надалі на 27 с обвинувачений наносить правою рукою удар (різкий випад рукою в сторону водія білого автомобіля), надалі на 28 с та 30 с ще по одному удару, надалі з 31 с по 39 с намагається знову силою витягнути водія білого автомобіля назовні, після чого внаслідок невдалих спроб ще якийсь час щось говорить до водія білого автомобіля та у кінцевому результаті повертається до власного автомобіля. На 1 хв 36 с відеозапису видно, як свідок ОСОБА_12 підходить ближче до чорного автомобіля та щось говорить до обвинуваченого, на що він різко відповідає, починає рухатися в сторону білого автомобіля, однак на півдорозі розвертається, повертається за кермо свого автомобіля і їде;

- протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 28.05.2024 (арк. спр.178-180), в якому зазначено, що потерпіла, будучи попередженою про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, повідомила про факт умисного вчинення щодо неї інших насильницьких дій ОСОБА_4 , що виразились у вчиненні фізичного впливу на ОСОБА_7 та нанесенні їй ударів, що спричинили фізичний біль.

Дослідивши в судовому засіданні відео з камери відеонагляду, встановленої біля ІНФОРМАЦІЯ_3 , на якому зафіксована подія, оцінюючи його в сукупності з іншими доказами, суд дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 дійсно перебував в емоційному, агресивному стані, що певним чином зменшив здатність раціонально мислити, збільшив імпульсивність, інстинктивність його поведінки. Емоції (особливо негативні) можуть виконувати функції неусвідомлених або усвідомлених вихідних спонукань при скоєнні злочинів й у такий спосіб входити в мотиваційний і вольовий моменти суб`єктивної сторони. Однак, навіть врахування судом того, що цьому емоційному стану могли передувати певні події і обставини, не змінює факту умисного вчинення стосовно ОСОБА_7 насильницьких дій: шарпання, витягування її з автомобіля проти її волі, відібрання ключів, завдання ударів.

Основним безпосереднім об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ст.126 КК України, є здоров`я особи, а також воля, честь і гідність особи, її психічна недоторканність. Законодавство України визначає людське життя та здоров`я найвищою цінністю.

Об`єктивна сторона характеризується завданням ударів, побоїв або вчиненням інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Під ударом розуміють одноразовий вплив тупим предметом на тіло людини, що заподіяв фізичний біль. Побої це неодноразове завдання потерпілому численних ударів. Під іншими насильницькими діями розуміють фізичний вплив на людину (крім ударів та побоїв), що спричинив болісні відчуття (стискування, викручування частин тіла, виривання волосся тощо).

Передбачений у ст. 126 КК кримінальний проступок не спричиняє порушення анатомічної цілості тканин або нормального функціонування тканин чи органів тіла людини. За цією ознакою він відрізняється від тілесного ушкодження. Водночас він повинен обов`язково викликати фізичний біль. Побої, не будучи особливим видом тілесних ушкоджень, характеризуються заподіянням болю шляхом завдання кількох ударів. Факти завдання ударів, побоїв або інших болісних насильницьких дій визначаються судом, а не експертизою.

Суб`єктивна сторона злочину характеризується умисною виною.

Суб`єктом злочину є особи, яким до його вчинення виповнилося 16 років.

Прокурор підтримала обвинувачення в повному обсязі за ч.1 ст.126 КК України, вважаючи всіма поданими доказами винуватість ОСОБА_4 у вчиненні даного кримінального проступку доведеною. Просила призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді громадських робіт на строк 60 годин.

Потерпіла просила суд ухвалити справедливе рішення, цивільний позов задовільнити в повному обсязі.

Стосовно призначення покарання обвинуваченому, представник потерпілої не заперечував проти думки прокурора, але висловив свою позицію, що адекватним у цьому випадку буде покарання у виді виправних робіт на строк до одного року.

Сторона захисту (обвинувачений і його захисник) під час дебатів висловили свою позицію про безпідставність обвинувачення, суперечливість викладених в обвинувальному акті обставин, про ігнорування прокурором причин конфлікту, однак «диму без вогню не буває», про відсутність складу кримінального правопорушення, оскільки, навіть якщо допустити, що обвинувачений наніс удар, то в діях його не було умислу, бо на що ж він був спрямований? Також відзначили, що свідок ОСОБА_12 нічого не бачила, адже знаходилася далеко і за спиною в ОСОБА_4 , а свідок ОСОБА_11 не безпосередньо спостерігав, а через камеру. Крім того, зауважили, що суд жодного клопотання сторони захисту не взяв до уваги і неодноразово відмовляв у їх задоволенні, бо вони мовляв не стосуються справи. Загалом, відео є основним доказом, але цей доказ є недопустимим, бо звідки воно взялося і на якій підставі?

Крім того, сторона захисту вважає, що під час досудового розслідування було порушено право на захист, дізнавачем внесено необ`єктивні відомості в протокол слідчого експерименту про нанесення ударів, показання потерпілої сумнівні, а свідки нічого не бачили і не могли бачити. Тому, якщо жодного доказу нема, вину не довели, то суд має поставити крапку у цій справі і виправдати обвинуваченого, щоб вищестоящі інстанції не виправляли його помилки.

Щодо цивільного позову, то сторона захисту вважає його безпідставним, необґрунтованим, а витрати недоведеними, тому просить відмовити у задоволенні цивільного позову.

Стосовно висловлених стороною захисту аргументів про недопустимість як доказу DVD-R диску, який долучений до матеріалів провадження як речовий доказ, з відеозаписом, оскільки він був отриманий не у порядку, встановленому КПК України, суд зазначає, що цей довід є безпідставним. Так, в ч. 1 ст. 99 КПК України зазначено, що електронні докази належать до категорії документів. До них відносять матеріали фотозйомки, звуко- та відеозапису, інші носії інформації (у тому числі комп`ютерні дані).

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій його було надано. Сторона кримінального провадження, якій надано речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються у протоколі огляду. Таким чином, з огляду на вимоги ч. 2 ст. 100 КПК України речовий доказ або документ може бути надано стороні кримінального провадження добровільно або на підставі судового рішення.

Поширеним доказом у кримінальних провадженнях нині є записи з камер відеоспостереження. В цьому випадку необхідно звертати увагу на якість відеозапису, щоб його можна було використати для підтвердження винуватості обвинуваченої особи.

Долучений до матеріалів провадження в якості речового доказу DVD-R диск з відеозаписом обставин події був виготовлений у зв`язку із необхідністю надання інформації, яка має значення у кримінальному провадженні та є самостійним джерелом доказу, похідним від інформації, що зберігається в електронному вигляді, у вигляді файлів.

Це узгоджується з правовими позиціями, викладеними в постановах об`єднаної палати ККС ВС від 29 березня 2021 року у справі № 554/5090/16-к і від 25 вересня 2023 року у справі № 208/2160/18.

Крім того, необхідно зауважити, що неодноразово у ході судового розгляду ОСОБА_4 демонстрував нестриманість у висловлюванні в сторону потерпілої, кричав на неї, висловлювався образливо в її сторону, натякав і прямо вказував на її аморальність тощо. Також обинувачений неодноразово вказував, що документи у межах кримінального провадження під час досудового розслідування підписував, однак змісту документів не читав та з ним не ознайомлювався. Двічі сторона захисту заявляла відвід судді. Неодноразово зривала судові засідання, які призначалися за узгодженням з усіма учасниками судового розгляду. Також заявляла численну кількість клопотань, які суд вирішував у встановленому кримінально-процесуальним законом порядку, аргументуючи підстави задоволення або відмови у задоволенні. Таку поведінку під час судового розгляду та зазначені висловлювання обвинуваченого суд сприймає як своєрідний спосіб, тактику та стратегію захисту, умисне затягування розгляду справи, оскільки сукупність прямих беззаперечних доказів доводить факт вчинення обвинуваченим інкримінованого йому діяння.

Таким чином, заслухавши сторони та оцінивши досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку та правильної кваліфікації його дій за ч.1 ст.126 КК України, як умисне вчинення інших насильницьких дій, що полягали у вчиненні фізичного впливу з метою змусити ОСОБА_7 вийти з автомобіля, та завданні їй ударів, які завдали фізичного болю без спричинення тілесних ушкоджень.

При вивченні особи підсудного ОСОБА_4 установлено, що він є особою з інвалідністю 3 групи, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває; раніше не судимий; депутатом місцевої ради не є.

Обставини, що пом`якшують покарання підсудного, відсутні, як і обставини, які обтяжують покарання.

Щире каяття, як обставина, яка пом`якшує покарання, характеризуючи ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, що склалася, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Разом з тим, у ході судового розгляду, який був доволі тривалим, жодного разу із уст обвинуваченого не було почуто слів вибачень, не було проявів каяття, дій, які б були спрямовані на виправлення ситуації, яка склалася, теж підсудним вжито не було.

Відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засудженого і запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженим так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст.ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком, конкретні обставини справи, особу обвинуваченого, відсутність обставин, які б обтяжували покарання, визнає обставиною, яка пом`якшує покарання, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Зважаючи на обставини справи та особу підсудного, цілковите невизнання ним вини, відсутність каяття, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, позицію потерпілої є усі підстави призначити ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст. 126 КК України у виді громадських робіт на строк 60 годин.

Саме таке покарання буде необхідним та достатнім для досягнення мети не лише кари за вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення, а й буде слугувати для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як ним, так і іншими особами, забезпечить співрозмірність діяння та кари, а також не суперечитиме таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Потерпілою ОСОБА_7 заявлений цивільний позов про стягнення з обвинуваченого на її користь матеріальної та моральної шкоди в розмірі 35413,00 грн, з яких матеріальна шкода становить 5413,00 грн, а моральна шкода оцінена у розмірі 30000,00 грн.

Згідно зі ст.56 КПК України особа, яка зазнала шкоди від злочину, має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом, а саме пред`явити до обвинуваченого цивільний позов, який розглядається судом разом з кримінальною справою.

За ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Цей же принцип змагальності сторін, що передбачає самостійне обстоювання сторонами кримінальної справи їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів, свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості закріплений і в ст. 22 КПК України. До того ж, приписами п.3 ч.1 ст. 91 КПК України визначено, що у кримінальній справі підлягає доказуванню, зокрема, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

Дослідивши докази, подані потерпілою в обґрунтування цивільного позову, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В п. 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року за № 6 (з подальшими змінами та доповненнями) роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Позовні вимоги ОСОБА_7 в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 8413,00 грн не є обґрунтованими, тому не підлягають задоволенню. На їх підтвердження потерпілою надано чек з аптеки Подорожник від 30.05.2024 про купівлю лікарських засобів на суму 713 грн (арк.спр.26), квитанцію від 31.05.2024 на 700 грн за проведення КТ (арк.спр.27), однак ці докази суд до уваги не бере, оскільки відповідно до даних в медичній карті ОСОБА_7 звернення до лікарів - ортопеда, невролога та отоларинголога датовані 31.05.2024, тобто після того, як 30.05.2024 придбані лікарські препарати в аптеці. Також даними наданої медичної карти не підтверджується направлення потерпілої на комп`ютерну томографію, тож нічим не підтверджено причинно-наслідковий зв`язок між діянням, вчиненим ОСОБА_4 , та купівлею лікарських препаратів без рецепту лікаря і проведенням КТ.

Витрати за бензин на поїздки у м. Монастириськ, Бучач та Тернопіль, які, зі слів потерпілої, здійснювалися для проведення КТ, судово-медичної експертизи та огляду лікаря-невропатолога, та на які нею витрачено 1000 грн, нічим не підтверджені. Отже, матеріальна шкода у розмірі 2413 грн не підтверджена, тому не підлягає задоволенню.

Відшкодування витрат на оплату правничої допомоги у розмірі 6000 грн суд вважає безпідставним. Хоч ці витрати підтверджені належним чином - угодою адвоката ОСОБА_8 з клієнткою ОСОБА_7 , якою визначено суму гонорару (арк.спр.28), та квитанціями від 16.08.2024 (арк.спр.25) та від 19.03.2025 (арк.спр.187). Однак, за ч.2 ст.120 КПК України, витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

Позовні вимоги ОСОБА_7 в частині стягнення моральної шкоди, завданої в результаті протиправних дій обвинуваченого, підлягають частковому задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Вирішуючи питання про стягнення морального відшкодування з обвинуваченого, суд керується положеннями ст. ст.23, 1167 ЦК України і зазначає, що судом встановлено факт вчинення ОСОБА_4 неправомірних дій відносно потерпілої, що кваліфіковані за ч.1 ст. 126 КК України, вина обвинуваченого в скоєнні цього кримінального правопорушення є доведена. Отже, заявлена вимога потерпілої пов`язується з фактом заподіяння їй через це моральної шкоди, а тому суд, враховуючи фізичні та душевні страждання, що призвели до негативних змін у її житті, час та зусилля, які були необхідні для відновлення її попереднього стану, вважає, що є підстави для відшкодування моральної шкоди. Однак, суд звертає увагу, що розмір такої входить до обставин, що підлягають доказуванню цивільним позивачем, з огляду на розмір та глибину моральних страждань.

При визначенні можливої суми відшкодування в грошовому еквіваленті суд зіставляє глибину моральних страждань і суму заявлених компенсацій, враховуючи вимоги розумності та справедливості.

При визначенні суми моральної шкоди суд керується постановою ВП ВС від 15.12.2020 року у справі №752/17832/14-ц, в якій було висловлено правову позицію, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Враховуючи викладене, розмір об`єктивно заподіяної позивачці моральної шкоди, суд, з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, що заподіяла шкоду, фізичних та моральних страждань потерпілої, з врахуванням принципів розумності, виваженості та справедливості, визначає у 25000 грн.

Судові витрати, пов`язані із залученням експерта у вказаному кримінальному провадженні відсутні.

Заходи забезпечення у кримінальному провадженні не застосовувалися.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до вступу вироку у законну силу - не обирати.

Питання про речові докази, вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України і призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 60 годин.

Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 25000 (двадцять п`ять тисяч) грн моральної шкоди.

Речові докази: оптичний диск DVD-R сірого кольору марки Verbatium, на якому міститься відеозапис, який наданий ІНФОРМАЦІЯ_7 і зберігається в матеріалах кримінального провадження, - залишити в матеріалах кримінального провадження №0000103 від 29 травня 2024 року.

Запобіжний захід обвинуваченому у цій справі не обирався.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Підгаєцький районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуюча: ОСОБА_13