Номер провадження 1-кп/243/689/2025
Номер справи 243/2962/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 26 » червня 2025 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області, у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

- секретаря судового засідання ОСОБА_2

- прокурора ОСОБА_3

- потерпілої ОСОБА_4

- обвинуваченого ОСОБА_5

- захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні за допомогою звуко та відеозаписувальних технічних засобів в залі № 4 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження № 0001162, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 21 грудня 2024 року з Обвинувальним актом та додатками, яке надійшло з Слов`янської окружної прокуратури Донецької області 14 квітня 2025 року по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Билбасівка Слов`янського району, Донецької області, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, працюючого ФОП « ОСОБА_8 », не одруженого, на утримані неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб не має, не є особою з інвалідністю, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286-1 ч. 1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Угода про примирення досягнута під час судового розгляду кримінального провадження.

20 грудня 2024 року приблизно о 18 годин 50 хвилин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння, керуючи власним технічно справним автомобілем марки «Great Wall» моделі «Voleex С30», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », рухаючись по проїзній частині вул. Г. Батюка, зі сторони пров. Паркового в напрямку вул. Олімпійської, м. Слов`янська, Краматорського району, Донецької області, де в районі опори ЛЕМ №184 по вул. Г. Батюка, діючи в порушення п. 18.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, якими передбачено:

п.18.1 «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека»,

діючи необережно проявляючи злочинну самовпевненість, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної події, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, не забезпечив безпечний рух, не врахував дорожню обстановку, не вжив заходів щодо відвернення дорожньо-транспортної пригоди, та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перетинала проїзну частину по пішохідному переходу зліва направо відносно руху автомобіля «Great Wall» моделі «Voleex С30», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 ».

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , заподіяно тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівого крила крижової кістки, перелому верхньої гілки лобкової кістки ліворуч, забійної рани потиличної ділянки праворуч, які у своїй сукупності відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Порушення водієм ОСОБА_5 п. 18.1 Правил дорожнього руху України перебували в причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною подією.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 своїми необережними діями, які виразились у порушенні Правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження, скоїв кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.1 ст.286-1 КК України.

Під час судового розгляду кримінального провадження 23 червня 2025 року між потерпілою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та обвинуваченим ОСОБА_5 було укладено Угоду про примирення відповідно до вимог статті 471 КПК України, згідно з якою вони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за частиною 1 статті 286-1 КК України, істотних для цього кримінального провадження обставин, також сторони обумовили можливість призначення покарання відповідно до статті 69 КК України та можливість переходу до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції частини 1 статті 286-1 КК України, у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 17000 гривень на користь держави, з позбавлення права керування транспортними засобами на строк три роки.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 просили суд затвердити Угоду про примирення та призначити обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджену міру покарання, також обвинувачений зазначив про визнання провини у скоєному кримінальному правопорушенні та розкаяння у вчиненому.

Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні також просила суд затвердити Угоду про примирення та призначити обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджену міру покарання. Потерпіла ОСОБА_4 підтвердила, що Угода про примирення була укладена за її ініціативою, також зазначила про те, що у неї відсутні претензії до обвинуваченого, оскільки під час судового провадження він відшкодував їй у повному обсязі матеріальну та моральну шкоду.

Прокурор щодо затвердження Угоди про примирення заперечував, посилаючись на те, що узгоджене сторонами Угоди про примирення покарання у виді штрафу є несправедливо м`яким, враховує лише приватний інтерес потерпілої на відшкодування заподіяної їй шкоди, не відповідає інтересам суспільства та порушує баланс між інтересом приватним та суспільним.

При цьому, прокурор не навів обставин, передбачених статтею 469 КПК України, які унеможливлюють укладення Угоди про примирення у цьому кримінальному провадженні.

Розглядаючи питання про затвердження Угоди про примирення, суд виходить з такого.

Згідно з частиною 3 статті 474 КПК України якщо Угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду Угоди.

Пунктом 1 частини 1 статті 468 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні може бути укладена Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним.

Відповідно до частини 3 статті 469 КПК України Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , є нетяжким злочином, міра та механізм призначення покарання, погоджені сторонами Угоди про примирення, відповідають вимогам й загальним засадам призначення покарання.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені пунктом 1 частини 5 статті 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної Угоди, передбачені пунктом 1 частини 1 статті 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження Угоди судом.

Потерпіла ОСОБА_4 також розуміє наслідки укладення та затвердження даної Угоди, передбачені пунктом 2 частини 1 статті 473 КПК України.

Суд переконався, що укладення Угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в Угоді, умови даної Угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Відповідно до статей 50, 65 КК України суд зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання з тим, щоб особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, було призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно з роз`ясненнями, наведеними у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» індивідуалізація покарання у даній категорії справ досягається зокрема не лише з урахуванням наслідків, що настали, але й характеру та мотиву допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

ОСОБА_5 вчинив необережний злочин, який за ступенем тяжкості належить до категорії нетяжких злочинів, однак має значну суспільну небезпечність, оскільки мало місце керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , не встановлено.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання та роботи, а також наявність двох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд вважає за можливе призначити узгоджене умовами угоди покарання із застосуванням частини 1 статті 69 КК України, з переходом до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції частини 1 статті 286-1 КК України, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень на користь держави, та призначення додаткового покарання, зазначеного в санкції частини 1 статті 286-1 КК України, у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк три роки .

При цьому суд враховує думку потерпілої ОСОБА_4 , яка стала ініціатором укладення Угоди про примирення, про те, що узгоджена міра покарання, не є занадто м`якою чи такою, що суперечить інтересам суспільства.

Законодавством не встановлена заборона на застосування ч.1 ст.69 КК України до злочинів, передбачених частиною1 статті 286-1 КК України.

Що стосується додаткового покарання за ч.1 ст.286-1 КК у виді позбавлення права керування транспортними засобами, то з огляду на обставини справи його призначення є обов`язковим.

На переконання суду поєднання основного покарання у виді штрафу та додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідає принципам законності.

З огляду на зазначене, суд вважає, що умови Угоди не порушують жодних прав, свобод чи інтересів сторін, інших осіб та суспільства, узгоджене сторонами покарання відповідає не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого ОСОБА_5 , є обґрунтованим і буде відповідати цілям покарання, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Оцінюючи доводи прокурора, якими він обґрунтовував заперечення щодо затвердження Угоди про примирення між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 , суд враховує таке.

КПК України передбачає два види Угод: Угода про примирення та Угода про визнання винуватості. Перша з них може бути укладена між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим, друга між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим. В обох випадках зміст угоди має містити узгоджене покарання та згоду сторін на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням.

Правила призначення покарання встановлені Кримінальним кодексом України, зокрема, Розділом XI його Загальної частини.

Відповідно до частини 5 статті 65 КК України у випадку затвердження вироком Угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди. Отже, закон дозволяє зазначеним вище суб`єктам кримінального провадження самостійно визначити вид покарання, яке понесе винна особа. Також КК України не містить жодних заборон чи обмежень щодо застосування статті 69 КК України при призначенні покарання за вчинення кримінального провадження, передбаченого частиною 1 статті 286-1 КК України.

Крім цього, суд вважає, що та обставина, що безпосереднім об`єктом злочину, передбаченого частиною 1 статті 286-1 КК України, є суспільні відносини, які забезпечують безпеку дорожнього руху та експлуатацію транспорту, сама по собі не є підставою для висновку про те, що в будь-якому випадку Угода про примирення між потерпілими та обвинуваченим не відповідає інтересам суспільства, а призначення обвинуваченому покарання із застосуванням статті 69 КК України порушує баланс між приватним інтересом потерпілої та публічним інтересом суспільства в цілому.

З огляду на зазначене, суд вважає доводи прокурора про неможливість затвердження Угоди про примирення у цьому кримінальному провадженні є безпідставними.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 118 КПК України витрати на залучення експертів є процесуальними витратами.

Відповідно до ч.2 ст. 122 КПК України «Залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

У відповідності з вимогами ч.2 ст. 124, п.2 ч.4 ст. 374 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, рішення про відшкодування процесуальних витрат у разі визнання особи винуватою зазначається у резолютивній частині вироку.

Згідно Довідки Донецького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України витрати на проведення судової інженерно транспортної експертизи за Висновком експерта № СЕ-19/105-25/1083-ІТ від 18 лютого 2025 року, проведеної в кримінальному провадженні № 0001162, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 21 грудня 2024 року складають 2387 грн 70 коп.

Згідно Довідки Київського відділення ННЦ «ІСЕ ім. Засл. проф.. М.С. Бокаріуса» витрати на проведення судової автотехнічної експертизи за Висновком експерта № 779 від 21 березня 2025 року, проведеної в кримінальному провадженні № 0001162, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 21 грудня 2024 року складають 4240 грн 80 коп.

У відповідності до вимог частини 4 статті 174 КПК України «Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові».

У відповідності до положення ч.4 ст.174 КПК України та для можливості вирішення питання по речовим доказам, скасувати арешт майна, накладений ухвалами слідчого судді.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України скасувати арешт на майно, а саме: автомобіль марки «Great Wall» моделі «Voleex С30», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », який належить на праві власності ОСОБА_5 , який був накладений на підставі Ухвали слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26 грудня 2024 року.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Питання про речові докази слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-370, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Затвердити Угоду про примирення від 23 червня 2025 року укладену між потерпілою ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_10 .

Визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286-1 КК України, і призначити йому покарання за цією статтею кримінального закону, із застосуванням частини 1 статті 69 КК України, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 17000 ( сімнадцять тисяч ) гривень на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Строк відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами ОСОБА_11 рахувати з моменту набуття вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Билбасівка Слов`янського району, Донецької області, РНОКПП: НОМЕР_2 , працюючого ФОП « ОСОБА_8 », не є особою з інвалідністю, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави за проведення судової інженерно транспортної експертизи по кримінальному провадженню № 0001162, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 грудня 2024 року - Висновок експерта № СЕ-19/105-25/1083-ІТ від 18 лютого 2025 року у розмірі 2387 грн 70 коп. ( дві тисячі триста вісімдесят сім грн 70 коп.).

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Билбасівка Слов`янського району, Донецької області, РНОКПП: НОМЕР_2 , працюючого ФОП « ОСОБА_8 », не є особою з інвалідністю, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави за проведення судової автотехнічної експертизи по кримінальному провадженню № 0001162, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 грудня 2024 року - Висновок експерта № 779 від 21 березня 2025 року у розмірі 4240 грн 80 коп. ( чотири тисячі двісті сорок грн 80 коп.).

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України скасувати арешт на майно, а саме: автомобіль марки «Great Wall» моделі «Voleex С30», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », який належить на праві власності ОСОБА_5 , який був накладений на підставі Ухвали слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26 грудня 2024 року.

Речові докази по справі, а саме: автомобіль марки «Great Wall» моделі «Voleex С30», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », який належить на праві власності ОСОБА_5 , який залучено до матеріалів кримінального провадження № 0001162, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 грудня 2024 року у якості речових доказів на підставі Постанови слідчого від 21 грудня 2024 року,що зберігається на майданчику тимчасового утримання транспортного засобу Відділу поліції №4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області, що знаходиться за адресою: Донецька область, Краматорський район, м. Слов`янськ, вул. Відродження,1 у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України повернути власнику ОСОБА_5 .

Захід забезпечення кримінального провадження в порядку передбаченому ст. ст. 131, 176 КПК України не застосовувався та не обирався.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Дніпровського апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі Угоди про примирення може бути оскаржений в апеляційному порядку:

-обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав призначеного судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 5-7 ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди.

-потерпілим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди, невиконання судом вимог, встановлених частинами 6-7 ст. 474 КПК України;

-прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною 3 статті 469 КПК України Угода не може бути укладена.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Вирок, який набав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Вирок постановлено, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Головуючий: суддя

Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_12