Справа №705/3371/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2025 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

представника установи ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань в режимі відеоконференції клопотання про приведення вироку у відповідність, подане засудженим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем с. Старосілля Городищенського району Черкаської області, громадянином України, зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, який відбуває покарання за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 25.07.2023, яким засуджений за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186, ч.2 ст.186 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі,

У С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про приведення вироку, за яким він відбування покарання, у відповідність, а саме звільнення його від покарання, у зв`язку із декриміналізацією вчинених діянь, а саме незначної матеріальної шкоди завданої потерпілим.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав подане ним клопотання та просив суд звільнити його від призначеного покарання за вчинені ним кримінальні правопорушення, якими завдано потерпілим шкоду у розмірі, меншому ніж передбачено КК України.

У судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення клопотання засудженого, оскільки ОСОБА_5 був засуджений за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 та за ч. 2 ст. 186 КК України, тобто за вчинення закінченого замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із застосуванням насильства, яке було небезпечним для життя та здоров`я потерпілого та відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, і для кваліфікації дій за вказаною статтею розмір викраденого майна значення не має.

Представник установи в судовому засіданні у вирішенні клопотання покладався на розсуд суду.

Представник спостережної комісії в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла письмова заява, у якій просять суд справу слухати у відсутність їх представника, не заперечує проти задоволення клопотання.

Вислухавши думку засудженого, врахувавши позицію прокурора та представника установи, дослідивши матеріали подання та особової справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Пунктом 1 частини 2 статті 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Декриміналізація - це процес виключення певного діяння з переліку злочинів. Це означає, що дії, які раніше вважалися злочином, більше не вважаються такими і не тягнуть за собою кримінальної відповідальності.

Дійсно, 09.08.2024 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024 (далі - Закон № 3886-IX від 18.07.2024).

Цим Законом статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції та згідно з ч. 1 ст. 51 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_5 на час розгляду клопотання відбуває покарання в державній установі «Старобабанівська виправна колонія № 92», оскільки 25.07.2023 був засуджений за вироком Солом`янського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі. При цьому, засуджений ставить питання про звільнення його від відбування покарання, у зв`язку з тим, що розмір матеріальної шкоди, завданої потерпілим внаслідок його неправомірних дій, є незначним.

Суб`єктивна сторона цих злочинів характеризується наявністю у винної особи прямого умислу на протиправне заволодіння чужим майном і корисливим мотивом. Змістом умислу грабіжника охоплюється усвідомлення того факту, що вчинювані ним дії здійснюються в умовах очевидності - вони мають відкритий для потерпілого або інших осіб характер. При цьому винний ігнорує цю обставину.

Основним безпосереднім об`єктом грабежу є право власності, а у разі вчинення грабежу, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства, додатковим безпосереднім об`єктом виступають здоров`я, життя, психічна або фізична недоторканність людини.

Для такого злочину як грабіж законодавством не встановлено нижньої межі шкоди, яка може бути завдана власнику майна.

Аналогічні висновки містяться в постановах ККС ВС від 13.11.2018 у справі №401/2807/16-к, від 14.09.2021 у справі №164/154/20 та від 17.02.2022 у справі №372/868/20.

Натомість, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення, зокрема до ст. 51 КУпАП, якими змінено в бік збільшення (до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян) поріг відмежування адміністративної та кримінальної відповідальності за викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Зазначені зміни законодавства стосуються лише кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 185, 190 та 191 КК України.

Оскільки ОСОБА_5 засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.186, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України, на які не розповсюджується дія вищевказаного Закону про кримінальну відповідальність, суд приходить висновку про відсутність підстав для приведення вироку у відповідність та звільнення ОСОБА_5 від покарання, а тому в задоволенні клопотання засудженого слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369, 371, 372, 376, 537, 539 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про приведення вироку у відповідність - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1