Справа № 308/9020/25
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.07.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження 11-сс/4806/486/25 за апеляційною скаргою прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.06.2025.

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості СУ ГУ НП в Закарпатській області про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час доби, в межах строку досудового розслідування, на строк до 21.08.2025 включно, щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Королево Виноградівського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, одруженого, працюючого на ВСП «Моторвагонне депо Коломия Обертове депо Королево», несудимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, у кримінальному провадженні № 0000635, відомості про які 12.10.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Цією ж ухвалою на підозрюваного ОСОБА_6 покладено обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, або суду за першою вимогою; не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 22 год до 06 год; повідомляти слідчого, який здійснює досудове розслідування, прокурора, який здійснює процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З матеріалів судового провадження вбачається, що у провадженні СУ ГУ НП в Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 4 ст. 185 КК України, відомості про які 12.10.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000635.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 15.08.2024 на паливному складі ТНТС-20 оборотного депо Королево (вул. Лесі Українки, 3, смт Королево Берегівський район Закарпатська область, далі - ТНТС) виробничого структурного підрозділу моторвагонне депо Коломия філії «Приміська пасажирська компанія акціонерного товариства «Українська залізниця», при проведенні контрольних замірів фактичних залишків дизельного палива, що знаходились в резервуарах вертикальних стальних

-2-

циліндричних типу РВС-1000 № 1 та № 2 номінальною ємністю 1000 куб.м кожен, бригадиром паливного складу ОСОБА_6 виявлено розбіжність дизельного палива в резервуарі РВ 1000 № 2 між обліковими даними та фактичними замірами в кількості 6,800 т. При подальших повторних контрольних замірах в резервуарі РВС-1000 № 2 виявлено, що при кожному наступному замірі рівень наповнення резервуара зменшується. Враховуючи це, було проведено внутрішньо складське перекачування дизельного палива із резервуара РВС-1 № 2 в резервуар РВС-1000 № 1. Після перекачування був зроблений контрольний замір в резервуарі РВС-1000 № 1 і виявлено, що розбіжність кількості дизельного палива між обліковими даними та фактичними замірами складає 12,600 т.

Крім того, до СУ ГУ НП в Закарпатській області з УСР в Закарпатській області ДСР НП України надійшли матеріали за зверненням директора з корпоративної безпеки АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_10 щодо позапланової перевірки бази палива ВСП «Моторвагонне депо Коломия Обертове депо Королево» філії «Приміська пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця», за результатами якої встановлено факт нестачі дизельного палива та завдання збитків Товариству.

Департаментом корпоративної безпеки АТ «Укрзалізниця» у період з 10.09.2024 по 27.09.2024 проведено позапланову перевірку обертового депо Королево, виробничого структурного підрозділу «Моторвагонне депо Коломия», з питань приймання, зберігання та відпуск паливно-мастильних матеріалів.

Розпорядженням № 19 від 10.09.2024, в період з 10 по 18.09.2024 при участі працівників Львівського регіонального управління Департаменту проведено інвентаризацію паливно-мастильних матеріалів на ТНТС-20 оборотного депо Королево.

Відповідно до акту позапланової перевірки виробничого структурного підрозділу «Моторовагонне депо Коломия обертове депо Королево» Філії «Приміська пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» від 27.09.2024 за № ЦЦКБ-24/6, виявлено факт нестачі дизельного палива в об`ємі 12157 кг та завдання збитків Товариству на загальну суму 600920 грн. Виявлені факти свідчать про можливе зловживання посадовими обов`язками відповідальних працівників ТНТС-20 обертового депо Коломия та працівників філії «ВВО».

Відповідно до акту інвентаризації № 13 від 31.07.2024 залишок дизельного пального становить 284650 кг.

Відповідно до статуту Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі Товариство) 100 відсотків акцій належить державі. Засновником Товариства також є держава в особі Кабінету Міністрів України.

Згідно положення про філію «Приміська пасажирська компанія» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі Філія), філія є відокремленим підрозділом Товариства, яка діє від його імені та в його інтересах, здійснює делеговані Товариством функції у визначеному регіоні транспортної мережі, відповідно до мети, завдань та предмету діяльності Товариства. Юридична та фактична адреса філії: пл. Вокзальна, буд. 1, м. Київ, 01032.

Депо є виробничим структурним підрозділом філії «Приміська пасажирська компанія» Акціонерного товариства «Українська залізниця». Депо здійснює делеговані Філією функції, відповідно до мети, завдань та предмету її діяльності.

Структурним підрозділам відповідно до наказів та розпоряджень Філії виділяється майно, а саме паливно-мастильні матеріали, зокрема дизельне пальне для екіпіровки (заправки) локомотивів та обслуговуючого автотранспорту.

Зазначені паливно-мастильні матеріали надходять та зберігаються на відповідних базах палива, та передаються матеріально відповідальним особам які несуть матеріальну відповідальність, а саме відповідають за його схоронність, видачу та використання відповідно до потреб Філії та структурного підрозділу.

-3-

На підставі наказу ВП «Моторвагонне депо Королево» ДТГО «Львівська залізниця» від 30.09.2011 №75-ос «Про переведення на іншу роботу», ОСОБА_6 призначений на посаду бригадира складу палива та з 01.10.2011 приступив до виконання своїх безпосередніх обов`язків.

З метою забезпечення збереження матеріальних цінностей, що належить відокремленому підрозділу «Моторвагонне депо Королево» ДТГО «Львівська залізниця», керівником підприємства ОСОБА_11 , що діє на підставі Статуту (роботодавець) та працівником, який працює на посаді бригадир ТНТС-20 Королево ОСОБА_6 , було укладено договір № 4 від 01.12.2015 про повну індивідуальну матеріальну відповідальність за довірені йому матеріальні цінності.

Відповідно до п. 1 даного договору працівник на займаній посаді виконує обов`язки бригадира ТНТС-20 і роботу безпосередньо пов`язану з надходженням йому під звіт товарно-матеріальних цінностей, паливно-мастильних матеріалів, та бере на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереженості всіх переданих йому для зберігання роботодавцем товарно-матеріальних цінностей. У зв`язку з наведеним зобов`язується вести облік, складати і надавати у встановленому порядку з усіма первинними документами товарно-грошові, матеріальні чи інші звіти про рух і залишки переданих йому для зберігання роботодавцем матеріальних цінностей у встановленому порядку і встановлені підприємством терміни.

Однак, у період часу з 01.08.2024 по 10.09.2024 ОСОБА_6 , діючи умисно, з метою приховування фактів нестачі дизельного палива, вносив до журналу проведення вимірювання нафтопродуктів (нафти) у резервуарах (форма № 7-НП) неправдиві дані, оскільки відповідно до «журналу обліку номерних трикомпонентних пломб на ТНТС РПЧ3-4 ст, Королево», додаток № 2 до Порядку пломбування паливних баків та паливних систем рухомого складу резервуарів, паливних колонок та обладнання резервуарного парку на базах палива (ТНТС) регіональної філії «Львівська залізниця» та «журналу приймання-здавання та обліку номерних пломб поста № 2 по охороні складу ПММ РПЧ-4 станції Королево, форми ХУ-3», пломби знімалися для проведення замірів не кожного дня.

Згідно робочої (посадової) інструкції № РПЧ-4 ПІ-015/1 від 01.06.2023 бригадир складу палива ТНТС-20 - ОСОБА_6 , здійснює: керівництво працівників складу палива ТНТС-20; забезпечує продуктивну роботу всіх працівників складу палива, не допускає простою в роботі працівників складу палива, механізмів і обладнання, виявляє і усуває причини простоїв, перевіряє якість виконання робіт; здійснює підбір працівників, їх раціональну розстановку на робочих місцях; забезпечує правильність оформлення первинних документів по обліку (прихід і розхід) матеріальних цінностей на складі палива; приймає міри по забезпеченню складу палива необхідними матеріалами, паливом, мастилами та іншим, які необхідні для нормального функціонування; забезпечує вчасну видачу палива працівникам залізничного транспорту по нормам згідно діючого законодавства; організовує і проводить роботи по профілактиці крадіжок державного майна та інших корисливих порушень; забезпечує збереження державного майна, паливно-мастильних матеріалів працівниками палива.

Відповідно до п. 4 даної Інструкції, несе відповідальність за наявність і збереження паливно-мастильних матеріалів та інших матеріальних цінностей, що поступають на склад палива.

ОСОБА_6 будучи наділений організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, тобто будучи службовою особою та матеріально-відповідальним за збереження переданих йому на зберігання матеріальних цінностей, у період часу з 01.08.2024 по 10.09.2024, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи на своєму робочому місці на паливному складі ТНТС-20

-4-

оборотного депо Королево, розташованому по вул. Лесі Українки, 3, смт Королево Берегівського району Закарпатської області, ВСП «Моторвагонне депо Коломия філії «Приміська пасажирська компанія» АТ «Українська залізниця», реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на розтрату чужого майна, діючи з корисливих мотивів, всупереч інтересам служби, достовірно знаючи, що на території України введено воєнний стан, здійснив розтрату ввіреного йому майна, а саме дизельного палива, загальною масою 10840 кг на суму 535759,63 грн, що належали АТ «Укрзалізниця».

Відповідно до акту інвентаризації № 13 від 31.07.2024 залишок дизельного пального на момент інвентаризації становить 284650 кг. Згідно добових відомостей форми ФМУ-24 за період з 01.08.2024 по 10.09.2024 видано пального 118,023 кг, залишок на 10.09.2024 становить -166627 кг 23=166627).

Відповідно до журналу реєстрації проведення вимірювання нафтопродуктів (нафти) у резервуарах (форма № 7-НП) - 117 283 кг, у бік зменшення на 740 кг.

Згідно висновку судової економічної експертизи № СЕ-19/107-25/7878-ЕК від 23.06.2025, документально підтверджуються заміри згідно з журналом реєстрації проведення вимірювань нафтопродуктів (нафти) у резервуарах ВСП «Моторвагонне депо Королево» регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця» (форма № 7-НП), щодо відпуску дизельного палива обертовим депо Королево виробничого структурного підрозділу «Моторвагонне депо Коломия» філії «Приміська пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» за період з 01.08.2024 по 10.09.2024 частково в кількості 117283 кг (розбіжність у бік зменшення на 740 кг) із його видачею на підставі добових відомостей у кількості 118023 кг.

Фактична кількість пального станом на 10.09.2024 відповідно до акту про вимірювання нафтопродуктів у резервуарах № 19 станом на 10.09.2024 та товарній книзі становить 154470 кг 70=12157 кг).

Отже, нестача дизельного пального відповідно до акту інвентаризації № 19 від 10.09.2024 та висновку судово-економічної експертизи № СЕ-19/107-24/13758-ЕК від 15.01.2025 становить 12157 кг (у тому числі 10840 кг на суму 535759,63 грн фактична нестача дизельного палива; 777 кг межа похибки вимірювання; 540 кг непридатне паливо).

А тому, ОСОБА_6 будучи службовою особою та матеріально-відповідальним за збереження переданих йому на зберігання матеріальних цінностей розтратив майно, яке належить АТ «Укрзалізниця» в особі філії «Приміська пасажирська компанія» АТ «Українська залізниця» на суму 533759,63 грн.

25.06.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

Необхідність застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий мотивував тим, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років та наявністю ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_6 , знаходячись на волі та передбачаючи можливість призначення йому реальної міри покарання, може переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків, потерпілих, експерта, спеціаліста у кримінальну провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити те, у якому підозрюється, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя вказала на те, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення,

-5-

передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України. Обґрунтованість підозри стверджується долученими до клопотання доказами, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри. Також, слідчим суддею встановлено ризики переховування від слідства та суду, оскільки у разі визнання винуватим, ОСОБА_6 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років та незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, з метою зміни ними показань на його користь. Разом із тим, слідчим суддею визнано недоведеними ризики перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження того, у якому підозрюється. Слідчим суддею враховано дані про особу ОСОБА_6 , який має постійне місце проживання, одружений, раніше не судимий, згідно довідки ВЛК має діагноз: «Гіпертонічна хвороба ? ст. ризик високи. Гіпертрофія ЛШ. Гіпертонічна ангіопатія». Таким чином, слідчий суддя прийшла до переконання, що запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час без застосування електронного засобу контролю може повною мірою запобігти встановленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, сторона обвинувачення, вказує на те, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою та підлягає скасуванню. Слідчий суддя не врахувала достатньою мірою обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_6 підозри, яка на даний час повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, тяжкість кримінального правопорушення, у якому останній підозрюється, а також наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, яким можливо запобігти лише шляхом застування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді, промову прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення підозрюваного та його захисника, які заперечили щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з таких підстав.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення колегія суддів відхиляє з таких підстав.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Цим вимогам кримінального процесуального закону ухвала слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.06.2025 відповідає.

Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що у провадженні СУ ГУ НП в Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 4 ст. 185 КК України, відомості про які 12.10.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000635.

25.06.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

-6-

26.06.2025 ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний період доби без застосування електронного засобу контролю на строк, до 21.08.2025.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

За приписами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

У порядку ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

-7-

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені у клопотанні старшого слідчого відділу СУ ГУ НП в Закарпатській області підстави для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний ОСОБА_6 , вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання обрання запобіжного заходу.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя правильно встановила, що достатніх обставин для обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою немає, оскільки даних, які б вказували на безумовну необхідність обрання щодо останнього запобіжного заходу у виді тримання під вартою та свідчили про недостатність застосування щодо нього більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні слідчого не вказано та прокурором в судовому засіданні не доведено.

Апеляційний суд зауважує, що одна лише тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , не може вважатись виключною підставою для попереднього його ув`язнення.

Колегія суддів уважає, що з урахуванням обставин кримінального провадження та даних про особу ОСОБА_6 , слідчий суддя дійшла вірного висновку про можливість застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту в нічний час доби. Такий запобіжний захід зможе забезпечити дотримання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя поклала на ОСОБА_6 й певні обов`язки, які повинні забезпечити виконання ним процесуальних дій, зокрема: прибувати до слідчого, прокурора, або суду за першою вимогою; не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 22 год до 06 год; повідомляти слідчого, який здійснює досудове розслідування, прокурора, який здійснює процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Таким чином, висновок слідчого судді про те, що докази та обставини, зазначені у клопотанні та наведені у судовому засіданні не дають підстав застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 винятковий запобіжний захід - тримання під вартою, ґрунтуються на матеріалах судового провадження. Така позиція слідчого судді відповідає вимогам ст. 176-178, 183, 193, 194 КПК України, що регулюють вирішення питання про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного.

На думку апеляційного суду, застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний період доби та покладенням додаткових обов`язків є доцільним, достатнім та таким, що відповідає меті його застосування. При цьому, не порушує прав підозрюваного, гарантованих ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо наявності відносно підозрюваного ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України, втім недостатньої їх вагомості для застосування до цього підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

-8-

Доводи прокурора щодо необхідності застосування до ОСОБА_6 виключного запобіжного заходу, колегія суддів не вважає достатньо переконливими і такими, що у сукупності свідчать про можливість усунення встановлених щодо останнього ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України лише у такий спосіб.

Так, сам по собі факт вчинення інкримінованого підозрюваному ОСОБА_6 кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у виді домашнього арешту. Також приймаються до уваги і надані стороною захисту документи, що характеризують особу підозрюваного, за яких ОСОБА_6 має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, офіційно працевлаштований, позитивно характеризується як за місцем роботи, так і за місце свого проживання, раніше не судимий, здав до міграційної служби свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон та має певні захворювання.

Разом з тим, домашній арешт по встановленій ч. 1 ст. 176 КПК України ієрархії тяжкості запобіжних заходів передує триманню під вартою, а тому є достатньо суворим заходом. З урахуванням встановлених слідчим суддею обставин з покладенням на підозрюваного обов`язків, домашній арешт цілком забезпечує мету застосування запобіжних заходів та повною мірою може запобігти наявним ризикам кримінального провадження без надмірного втручання в його повсякденний спосіб життя.

При цьому апеляційний суд враховує, відсутність в матеріалах судового провадження даних про недотримання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього оскаржуваною ухвалою обов`язків. Інші обставини, на які вказує прокурор в апеляційній скарзі були враховані слідчим суддею при прийнятті рішення. Зазначені посилання не можуть бути правовою підставою для скасування ухвали, у зв`язку з чим до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід, який на думку колегії суддів є співмірним з наведеними ризиками і відповідає даним про особу підозрюваного, тяжкості кримінального правопорушення та його наслідкам, і підстав уважати його м`яким, не має.

В контексті ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що серйозність обвинувачення або суворість санкції інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою. Як зазначено у рішенні № 7064/05 від 01.06.2006 «Мамедова проти Росії» - «потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі прокурора доводи та підстави, з яких просить скасувати ухвалу слідчого судді не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду апеляційної скарги, і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення, а тому колегія суддів доводи апеляційної скарги прокурора відхиляє.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційним судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу

При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною обвинувачення не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки слідчого судді; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

-9-

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування ухвали слідчого судді немає, а тому ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.06.2025 щодо ОСОБА_9 , - без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді