№566/1214/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2024 року селище Млинів Рівненської області

Млинівський районний суд Рівненської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6 , представника потерпілої адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Млинів угоду про примирення між потерпілою та обвинуваченим від 06 грудня 2024 року, укладену у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000210 від 24.06.2024 року по обвинуваченню

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Козирщина Млинівського району Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , гр.України, одруженого, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, невійськовозобов`язаного, на утриманні якого двоє малолітніх дітей, особи з ІІІ групою інвалідності (загальне захворювання) не депутата, не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 , обвинувачується у тому, що він, діючи із злочинною самовпевненістю, тобто передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, 24.06.2024, о 08 год. 30 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем марки «VOLKSWAGEN PASSAT» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині вулиці Незалежності, що в с. Бокійма Дубенського району Рівненської області, зі сторони селища Демидівка Дубенського району Рівненської області у напрямку селища Млинів Дубенського району Рівненської області, не врахував дорожню обстановку (ділянки із заокругленням), не вибрав безпечної швидкості, не впорався з керуванням автомобіля та допустив виїзд автомобіля на зустрічну смугу руху, його занос та виїзд на ліве узбіччя, де здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , яка стояла на лівому узбіччі та чекала маршрутний автобус.

Дана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_4 вимоги Правил дорожнього руху України, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, а саме:.

- п. а 2.9. Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

- 12.1 Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

- 12.4 У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: «закритого перелому с/з обох кісток лівої гомілки зі зміщенням», яке має ознаки середнього ступеню тяжкості за критерієм тривалого розладу здоров`я.

Отже, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, а саме в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що знижує увагу та швидкість реакції, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

У підготовчому судовому засіданні суду надано угоду про примирення укладену 06.12.2024 між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Згідно ч.3 ст.474 КПК України якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Згідно з умовами Угоди про примирення від 06.12.2024 сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин, правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст. 286-1 КК України. ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою вину у зазначеному діянні, повністю поніс витрати на лікування потерпілої ОСОБА_6 внаслідок заподіяної шкоди її здоров`ю. На виконання зобов`язання щодо вчинення дій, не пов`язаних з відшкодуванням шкоди, обвинувачений вибачився перед потерпілою. Потерпіла ОСОБА_6 жодних претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_4 не має, підтверджує, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю поніс витрати на її лікування та відшкодував моральну шкоду.

Враховуючи зазначене сторони узгодили покарання, яке повинен понести обвинувачений ОСОБА_4 із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25500 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки. Обвинувачений ОСОБА_4 визначений в угоді вид та розмір покарання розуміє та погоджується на його призначення. В угоді потерпіла та обвинувачений зазначили, що розуміють та усвідомлюють наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та беззастережно за обставин вказаних в обвинувальному акті, пояснив, що розуміє свої права та наслідки укладення та затвердження даної угоди, розуміє характер обвинувачення, покарання, яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом. Підтвердив, що укладення угоди було добровільним, просив її затвердити.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 підтримав позицію свого підзахисного, просив затвердити угоду, оскільки при її укладенні було дотримано вимог Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України.

Прокурор у судовому засіданні заперечував щодо затвердження угоди про примирення між обвинуваченим та потерпілою, зазначивши, що узгоджене сторонами покарання не відповідає санкції ч.1 ст.286-1 КК України, інтересам держави і суспільства, є занадто м`яким та не слугуватиме виправленню обвинуваченого.

Потерпіла ОСОБА_6 просила затвердити угоду про примирення, запевнивши, що наслідки укладення угоди та наслідки її невиконання їй зрозумілі, а укладення угоди було добровільним. Обвинувачений повністю відшкодував їй матеріальну та моральну шкоду, витрати на лікування та реабілітацію.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_7 просив затвердити угоду про примирення, укладену між потерпілою та обвинуваченим, не брати до уваги заперечення прокурора, оскільки обвинувачений повністю відшкодував збитки завдані потерпілій.

За приписом ч.7 ст.469 КПК України слідчий, прокурор зобов`язані проінформувати підозрюваного та потерпілого про їхнє право на примирення, роз`яснити механізм його реалізації та не чинити перешкод в укладенні угоди про примирення.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 відповідно до ст.12 КК України належить до нетяжких злочинів, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк до трьох років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від трьох до п`яти років.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження переконаний, що укладення угоди сторонами цього кримінального провадження є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватими, цілком розуміє свої права, визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст.473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Таким чином, приймаючи до уваги об`єктивно встановлені обставини, відсутність підстав для відмови в затвердженні угоди про примирення, суд вважає, що діяння у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 мало місце, а його дії вірно кваліфіковані, за ч.1 ст.286-1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Судом також враховано, що ОСОБА_4 раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, є особою з ІІІ групою інвалідності, перебуває у зареєстрованому шлюбі, має на утриманні двох малолітніх дітей, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, повністю відшкодував заподіяну шкоду та примирився з потерпілою.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, наявність на утриманні двох малолітніх дітей, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Приймаючи до уваги наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, відповідно до положень ст. 69 КК України, дійшов висновку про можливість призначити обвинуваченому інший, більш м`який вид основного покарання, не зазначений в санкції ч. 1 ст. 286-1 КК України, а саме, у виді штрафу.

При цьому суд зазначає, що чинне законодавство не містить заборони на призначення покарання за ст.286-1 КК України із застосуванням ст.69 КК України. А тому, застосування цієї норми не може об`єктивно та беззастережно вказувати на невідповідність умов угоди інтересам суспільства у даному конкретному випадку.

Переконавшись, що умови угоди про примирення відповідають вимогам КПК України та КК України, суд дійшов висновку про наявність усіх правових підстав для її затвердження та призначення обвинуваченому узгодженого сторонами угоди виду та міри покарання.

З огляду на викладене, суд вважає, що ОСОБА_4 слід призначити покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не обирався.

Відповідно до ухвали слідчого судді Млинівського районного суду Рівненської області від 26.06.2024 накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: автомобіль марки «VOLKSWAGEN PASSAT» р.н. НОМЕР_2 , 1998 року випуску, власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу: НОМЕР_3 від 26.12.2018, є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючий в АДРЕСА_2 . Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України арешт на майно підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.118 КПК України процесуальні витрати складаються в тому числі з витрат пов`язаних із залученням експертів.

Згідно ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Витрати за проведення двох судових інженерно-транспортних експертиз становлять 6058,24 гривень. (к.п Т.1 а.с.124, 158)

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ч.1 ст.286-1 КК України, ст.ст. 314, 368, 370, 374, 376, 394, 468, 469, 473-476 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення укладену 06.12.2024 між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000210 від 24.06.2024.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286-1 КК України та призначити йому покарання узгоджене сторонами угоди про примирення від 06.12.2024 із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_4 , ID картка № НОМЕР_5 , орган видачі 5622, дата видачі 27.10.2022) на користь держави у рахунок фінансування Рівненського НДЕКЦ МВС України судові витрати, пов`язані з проведенням судових інженерно-транспортних експертиз на загальну суму 6058 (шість тисяч п`ятдесят вісім) гривень 00 копійок.

Арешт накладенийухвалою слідчого судді Млинівського районного суду від 26.06.2024 на тимчасово вилучене майно речовий доказ у кримінальному провадженні - автомобіль марки «VOLKSWAGEN PASSAT» р.н. НОМЕР_2 , 1998 року випуску, скасувати.

Речовий доказ: автомобіль марки «VOLKSWAGEN PASSAT» р.н. НОМЕР_2 , 1998 року випуску - повернути власнику ОСОБА_4 .

Вирок суду на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;

3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_1