УХВАЛА

Іменем України

24 січня 2025 року Зборівський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у місті Зборові подання в.о. начальника Тернопільського районного відділу філії Державна установа «Центр пробації» в Тернопільській області,

В С Т А Н О В И В:

в.о. начальника Тернопільського районного відділу філії Державна установа «Центр пробації» в Тернопільській області, на виконання вироку Зборівського районного суду від 11 жовтня 2024 року, звернувся до суду з поданням, на підставі ч.3 ст.26 КВК України, щодо виріщення питання про розстрочення штрафу, призначеного судом, чи заміну штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі.

Клопотання мотивовано тим, що засуджений ОСОБА_4 , якого вказаним вироком засуджено за ч.1 ст.382 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 8500 грн у встановлений законом строк штрафу не сплатив.

Прокурор у судовому засіданні зазначив, що клопотання не містить конкретних вимог щодо розстрочення штрафу чи заміни його іншим видом покарання і належно не обґрунтоване.

Представник органу пробації у судове засідання не з`явився.

Засуджений ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, хоча неодноразово повідомлявся про час та місце розгляду подання.

Відповідно до ч.5 ст.539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Встановлено, що згідно вироку Зборівського районного суду Тернопільської області від 11 жовтня 2024 року у справі №599/2044/24, ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України і призначено покарання у виді штрафу в розмірі 8500 гривень.

Вирок набрав законної сили 11 листопада 2024 року та спрямований на виконання до Тернопільського районного відділу філії Державна установа «Центр пробації» в Тернопільській області.

Станом на час розгляду даного подання відсутні докази того, що засуджений ОСОБА_4 штраф сплатив повністю чи частково.

Пунктом 10 ч.1 ст. 537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53 КК України.

Згідно з ч.4, ч.5 ст.53 КК України, з урахуванням майнового стану особи суд може призначити штраф із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року.

У разі несплати штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та відсутності підстав для розстрочки його виплати суд замінює несплачену суму штрафу покаранням у виді громадських робіт із розрахунку одна година громадських робіт за один установлений законодавством неоподатковуваний мінімум доходів громадян або виправними роботами із розрахунку один місяць виправних робіт за двадцять установлених законодавством неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, але на строк не більше двох років.

Відповідно до ст.539 КПК України установа виконання покарань має право на звернення до суду із питаннями, які виникають під час виконання вироку, у випадках встановлених законом, а подання про заміну несплаченої суми штрафу подається до суду який ухвалив вирок.

При цьому, слід зазначити, що як розстрочка виплати несплаченої суми штрафу, так і заміна несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських робіт, виправних робіт або позбавленням волі є окремим видом вирішення питання про виконання вироку. Вирішення питання про виконання вироку повинно бути належно обґрунтованим.

Відповідно до вимог статті 26 КВК України, засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це кримінально-виконавчій інспекції за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу. У разі несплати засудженим штрафу у строк, передбачений частиною першою цієї статті, суд за поданням кримінально-виконавчої інспекції розглядає питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до закону.

Виходячи з положень ч. 4 ст. 53 КК України при вирішенні питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу, суд має врахувати майновий стан особи. Разом з тим, у поданні не вмотивовані причини, за яких орган пробації просить розстрочити штраф засудженому ОСОБА_4 , доказів на підтвердження того, що останній не має фінансової можливості сплатити штраф суду надано не було.

Окрім того, до подання не долучено як матеріалів контрольної справи, так і будь яких доказів на підтвердження того, що органом пробації вживалися будь - які заходи, спрямовані на виконання покарання у виді штрафу засудженим ОСОБА_4 , в той час коли саме на цей орган покладається виконання вказаного виду покарання.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 56 КК України громадські роботи не призначаються особам, визнаним особами з інвалідністю першої або другої групи, вагітним жінкам, особам, які досягли пенсійного віку, а також військовослужбовцям строкової служби.

При цьому, до подання в не додано жодного підтвердження того, що засуджений в даний час не є особою з інвалідністю чи військовослужбовцем.

Виходячи з аналізу норм чинного законодавства, слід дійти висновку, що несплата штрафу та ухилення від сплати штрафу не тотожні поняття і тягнуть за собою різні наслідки. З метою виконання вироку суду та невідворотності покарання за вчинення кримінального правопорушення законодавцем передбачено, що у разі неможливості сплатити штраф з певних об`єктивних причин, штраф повинен бути замінений на інше покарання.

Ухилення від відбування покарання є дії засудженого, спрямовані на те, щоб уникнути виконання вироку, зокрема зміна з цією метою місця проживання, приховання доходів тощо.

В свою чергу, диспозицією ч. 1 ст. 389 КК України передбачено кримінальну відповідальність за ухилення засудженого від сплати штрафу.

Зі змісту подання вбачається, що органом пробації не з`ясовано вказаних обставин, та не вживалося належних, необхідних, і достатніх заходів для встановлення місця перебування, місця реєстрації засудженого, та причини невиконання ним вироку суду.

Крім цього, звертаючись з поданням до суду орган пробації не конкретизував, що ж саме необхідно застосувати за наслідками розгляду даного подання - розстрочити суму несплаченого засудженим штрафу чи замінити його на громадські роботи, виправні роботи або на позбавлення волі.

З огляду на викладене, з врахуванням того, що подання органу пробації не конкретизоване, суду не надано достовірних доказів причин несплати штрафу, до подання не долучено будь яких документів та доказів, а висновки суду не можуть ґрунтуватися на припущеннях, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні подання Тернопільського районного відділу філії Державна установа «Центр пробації».

Керуючись ст.537, 539 КПК України, ст.53 КК України, суд,

УХВАЛИВ:

відмовити у задоволенні подання в.о. начальника Тернопільського районного відділу філії Державна установа «Центр пробації» в Тернопільській області про розстрочення штрафу, чи заміну штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі, згідно вироку Зборівського районного суду Тернопільської області від 11 жовтня 2024 року у справі №599/2044/24, яким ОСОБА_4 засуджений за ч.1 ст.382 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 8500 гривень

Ухвалу може бути оскаржено до Тернопільського апеляційного суду на протязі семи діб з дня її проголошення.

Копію ухвали надати засудженому, прокурору, органу виконання покарань.

Суддя Зборівського

районного суду ОСОБА_1