Справа № 192/2933/24
Провадження № 1-в/192/608/24
Ухвала

Іменем України

26 листопада 2024 року

Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у селищі Солоному Солонянського району Дніпропетровської області подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№ 21)» ОСОБА_3 про приведення покарання відповідно до вимог Закону України № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час відбуває покарання у Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)», засудженого

16.02.2023 Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбуття призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік;

31.08.2023 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України до покарання у виді 1 (одного) року 1 (одного) місяця позбавлення волі;

05.12.2023 Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді п`яти років позбавлення волі;

встановив:

Начальник ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)» ОСОБА_3 звернувся до суду з поданням, просить привести покарання засудженого ОСОБА_4 у відповідність до Закону України № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Подання обґрунтовується тим, що у Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)» відбуває покарання ОСОБА_4 .

Засуджений 31.08.2023 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16.02.2023, перевівши за правилами ч. 1 ст.72 КК України менш суворий вид покарання у виді обмеження волі в більш суворий вид покарання у виді позбавлення волі, виходячи із співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі, та призначено остаточне покарання у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 03.10.2023.

Засуджений 05.12.2023 Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 4 ст. 185 КК України до п`яти років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31.08.2023 більш суворим за даним вироком, остаточно призначено 5 років позбавлення волі. Строк покарання ухвалено рахувати з 05.12.2023, зарахувавши строк перебування під вартою з 31.07.2023 по 05.12.2023. Вирок набрав законної сили 03.01.2024.

Початок строку: 05.12.2023, кінець строку: 31.07.2028.

Представник установи виконання покарань, засуджений та прокурор у судове засідання не з`явилися.

Начальник установи виконання покарань просив розгляд подання здійснювати без участі представника адміністрації установи виконання покарань.

Засуджений подав заяву про розгляд подання без його участі.

Прокурор звернувся з клопотанням, у якому просить відмовити у звільненні від призначеного покарання ОСОБА_4 , посилаючись на те, що останній відбуває покарання за вироками, згідно з якими його діяння не підпадають під дію положень ст. 5, ч.ч. 2, 3 ст. 74 КК України.

Проводити розгляд клопотання прокурор просив без його участі.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подання потрібно задовольнити з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

09.08.2024 набрав чинності Закон України від 18.07.2024 № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким, зокрема були внесені зміни до ст. 51 КУпАП.

Статтею 51 КУпАП у редакції Закону від 18.07.2024 № 3886-ІХ встановлена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ ПК України передбачено, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

За змістом п.п. 169.1.1 п.169.1 ст. 169 розділу IV ПК України сума податкової пільги дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Судом встановлено, що 16.02.2023 ОСОБА_4 був засуджений Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік. Згідно з цим вироком ОСОБА_4 28 листопада 2022 року заволодів чужим майном шляхом обману та з місця вчинення злочину зник разом із викраденим майном, після чого розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на суму 1360,00 грн. Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

31.08.2023 ОСОБА_4 засуджений Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16.02.2023, перевівши за правилами ч. 1 ст. 72 КК України менш суворий вид покарання у виді обмеження волі в більш суворий вид покарання у виді позбавлення волі, виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі, та призначено остаточне покарання у виді 1 (одного) року 1 (одного) місяця позбавлення волі.

05.12.2023 ОСОБА_4 засуджений Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді п`яти років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31.08.2023 більш суворим за даним вироком призначено покарання за сукупністю вироків у виді п`яти років позбавлення волі. Згідно з вироком ОСОБА_4 20.05.2023 вчинив крадіжку майна на суму 5290,32 грн та 27.05.2023 на суму 4632,08 грн

Суд зазначає, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» з 1 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатної особи в розрахунку на місяць встановлений у розмірі 2481 гривня, отже сума податкової пільги складає 1240,50 грн, а 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з огляду на податкову соціальну пільгу - 2481 грн (1240,50 грн х 2).

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатної особи в розрахунку на місяць встановлений у розмірі 2684 гривня, отже сума податкової пільги складає 1342 грн, а 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з огляду на податкову соціальну пільгу 2684 грн (1342 грн х 2).

Тобто, вартість викраденого ОСОБА_4 майна 20.05.2023 на суму 5290,32 грн та 27.05.2023 на суму 4632,08 грн була більшою 2-х неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Натомість, вартість майна, яким ОСОБА_4 28.11.2022 заволодів шляхом обману (шахрайство), склала 1360,00 грн, тобто була меншою, ніж 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, на засудженого ОСОБА_4 поширюється дія Закону України від 18.07.2024 № 3886-ІХ, яким частково декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_4 вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16.02.2023 був засуджений за діяння, караність якого законом усунена, то суд доходить висновку, що подання начальника установи виконання покарань потрібно задовольнити та звільнити засудженого від покарання, призначеного цим вироком за вказане кримінальне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 5, 74 КК України, ст. 539 КПК України,

постановив:

Подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№ 21)» ОСОБА_3 задовольнити.

Негайно звільнити ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 лютого 2023 року за ч. 2 ст. 190 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим з моменту вручення йому її копії.

Суддя ОСОБА_1