Справа № 308/3142/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділу Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Ужгород, Закарпатська область, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.06.2023 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 - ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 360, ч. 2 ст. 360 КК України на підставі ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 роки, відповідно до ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 15 - ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 360 КК України, у кримінальному провадженні №0000275, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.02.2025,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий слідчого відділу Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 звернулася до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 15 - ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 360 КК України, у кримінальному провадженні №0000275, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.02.2025.

В обґрунтування клопотання слідча посилається на те, що ОСОБА_4 , маючи непогашену у встановленому законом порядку судимість за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.06.2023 за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 - ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 360, ч. 2 ст. 360 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробувальним строком на 3 роки, на шлях виправлення не став та знову вчинив новий умисний злочин за наступних обставин.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.

ОСОБА_4 , діючи повторно, в період воєнного стану, умисно, таємно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи настання цих наслідків, із корисливих мотивів, з метою особистої наживи та збагачення за рахунок викраденого чужого майна, 26.02.2025, приблизно о 02 год. 31 хв., більш точного часу встановити не представилося можливим, знаходячись за адресою: м. Ужгород, Набережна Незалежності, неподалік будинку №18, відкрив телекомунікаційний колодязь, проник всередину, звідки за допомогою ножиць по металу зробив кінцевий зріз телекомунікаційного кабелю ТПП 100*2*0,4, довжиною 100 метрів, який належить акціонерному товаристві «Укртелеком», після чого витягнув його із зазначеного колодязя, та разом з викраденим майном пішов у невідомому напрямку, чим спричинив матеріальну шкоду вказаному підприємству на суму 7822,50 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно та в умовах воєнного стану.

Крім того, 26.02.2025, приблизно о 02 год. 31 хв., більш точного часу встановити не представилося можливим, ОСОБА_4 , діючи повторно з прямим умислом, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна і звернення його в свою власність, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, перебуваючи за адресою: м. Ужгород, Набережна Незалежності, неподалік будинку №18, відкрив телекомунікаційний колодязь, проник всередину, звідки за допомогою ножиць по металу зробив кінцевий зріз телекомунікаційного кабелю ТПП 100*2*0,4, чим пошкодив вказаний кабель, який належить акціонерному товаристві «Укртелеком», що, своєю чергою, призвело до припинення надання телефонного зв`язку загального користування 56 абонентів телефонного зв`язку (ОТА), 22 абонента послуги Інтернет ШСД, лінії безпосереднього зв`язку 4 абонента.

Таким чином, встановлено достатньо доказів для підозри ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 360 КК України умисне пошкодження телекомунікаційної мережі, вчинене повторно, що спричинило припинення надання телекомунікаційних послуг.

ОСОБА_4 , діючи повторно, в період воєнного стану, умисно, таємно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи настання цих наслідків, із корисливих мотивів, з метою особистої наживи та збагачення за рахунок викраденого чужого майна, 27.06.2025, приблизно о 02 год. 40 хв., більш точного часу встановити не представилося можливим, знаходячись за адресою: м. Ужгород, Набережна Незалежності, неподалік будинку №15, відкрив телекомунікаційний колодязь, проник всередину, звідки за допомогою ножиць по металу зробив кінцевий зріз телекомунікаційного кабелю ТПП 100*2*0,4, який належить акціонерному товаристві «Укртелеком», та намагався його викрасти, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки дії ОСОБА_4 були виявлені працівниками Управління поліції охорони.

Таким чином, встановлено достатньо доказів для підозри ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 - ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, шляхом проникнення до іншого сховища та в умовах воєнного стану.

Крім того, 27.02.2025, приблизно о 02 год. 40 хв., більш точного часу встановити не представилося можливим, ОСОБА_4 , діючи повторно з прямим умислом, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна і звернення його в свою власність, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, перебуваючи за адресою: Набережна Незалежності, неподалік будинку №15, відкрив телекомунікаційний колодязь, проник всередину, звідки за допомогою ножиць по металу зробив кінцевий зріз телекомунікаційного кабелю ТПП 100*2*0,4, чим пошкодив вказаний кабель, який належить акціонерному товаристві «Укртелеком», що, своєю чергою, призвело до припинення надання телефонного зв`язку загального користування 56 абонентів телефонного зв`язку (ОТА), 22 абонента послуги Інтернет ШСД, лінії безпосереднього зв`язку 4 абонента.

Таким чином, встановлено достатньо доказів для підозри ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 360 КК України умисне пошкодження телекомунікаційної мережі, вчинене повторно, що спричинило припинення надання телекомунікаційних послуг.

27.02.2025 о 18 год. 05 хв. ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

28.02.2025 слідчим СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 за погодженням прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , відповідно до ст. ст. 40, 42, 276, 277, 278, 298 КПК України ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, шляхом проникнення до іншого сховища та в умовах воєнного стану, ч. 3 ст. 15 - ч. 4 ст. 185 КК України незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, шляхом проникнення до іншого сховища та в умовах воєнного стану, та ч. 2 ст. 360 КК України умисне пошкодження телекомунікаційної мережі, вчинене повторно, що спричинило припинення надання телекомунікаційних послуг.

Підозрюваним у кримінальному провадженні є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ужгород, Закарпатська область, громадянин України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово непрацюючий, неодружений, раніше судимий Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області від 15.06.2023 за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 - ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 360, ч. 2 ст. 360 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробувальним строком на 3 роки.

Слідчий зазначає, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 26.02.2025; протоколом огляду місця події від 26.02.2025; протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_7 від 28.02.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 27.02.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 27.02.2025; протоколом затримання ОСОБА_4 27.02.2025; протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 27.02.2025; протоколом огляду місця події від 27.02.2025; протоколом огляду місця події від 27.02.2025; протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_7 від 28.02.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 27.02.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 27.02.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 28.02.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 27.02.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 28.02.2025; протоколом аналізу відео.

Необхідність застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою обумовлюється забезпеченням виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та наявністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Як зауважує слідчий, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме, ОСОБА_4 може:

переховуватися від органу досудового розслідування, зокрема це підтверджується тим, що ОСОБА_4 , будучи раніше судимим вироком Ужгородського міськрайонного суду від 15.06.2023 за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 - ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 360, ч. 2 ст. 360 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробувальним строком на 3 роки, вчинив нове умисне, корисливе кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких, санкція за вчинення якого згідно з ч. 4 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, тому існують ризики, що він не буде виконувати покладені на нього обов`язки та зможе переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання винним;

незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні з метою зміни їх показань на свою користь. Це підтверджується тим, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває. проведений не увесь комплекс необхідних слідчих (розшукових) дій, не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування, місця зберігання документів і речових доказів. ОСОБА_4 має реальну можливість спілкуватися з ними, зокрема перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, вчиняти погрози, умовляння до свідків і потерпілих даного кримінального провадження;

вчинити інше кримінальне правопорушення, що підтверджується довідкою про судимість, згідно з якою останній неодноразово судимий за вчинення корисливих кримінальних правопорушень.

На думку слідчого, наведені обставини свідчать про реальну можливість для ОСОБА_4 переховуватися від органу досудового розслідування та суду, знищити, сховати чи спотворити будь-які документи та речі, що мають істотне значення для встановлення обставин вчиненого останнім кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема шляхом використання своїх та соціальних зв`язків.

Вищевикладене свідчить про наявність обґрунтованих ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування до ОСОБА_4 інших більш м`яких запобіжних заходів, чим тримання під вартою, через їхню занадто м`яку правову природу, неефективність по відношенню до підозрюваного.

Беручи до уваги викладене, а також відсутність міцних соціальних зв`язків у ОСОБА_4 , зокрема те, що останній неодружений, майновий стан його залишається незадовільним, оскільки він ніде не працює, а також те, що вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, покарання за яке передбачає позбавлення волі строком від 5 до 8 років, а тому, з метою забезпечення виконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків, а також запобігання ризикам: переховуватися від органу досудового розслідування і суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, з метою відмови останніх від надання правдивих свідчень, а також з метою запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень, та враховуючи, що підстав для застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу немає та менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вказаним ризикам, а тому, слідчий просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі, що не перевищує 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Прокурор у судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підтримала та просила задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні та додані до нього матеріали кримінального провадження.

Підозрюваний у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання та застосувати відносно нього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, щоб не перешкоджати його роботі, зауваживши, що щиро кається у вчиненому.

Захисник у судовому засіданні заперечила проти клопотання, вважаючи таке безпідставним.

Заслухавши позицію прокурора з приводу внесеного клопотання, пояснення підозрюваного та його захисника, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Як встановлено у судовому засіданні, слідчим відділом Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000275, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.02.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 15 - ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 360 КК України.

27.02.2025 о 18 год. 05 хв. у рамках даного кримінального провадження затримано ОСОБА_4 у порядку ст. 208 КПК України, що підтверджується відповідним протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину.

28.02.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, шляхом проникнення до іншого сховища та в умовах воєнного стану, ч. 3 ст. 15 - ч. 4 ст. 185 КК України незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, шляхом проникнення до іншого сховища та в умовах воєнного стану, та ч. 2 ст. 360 КК України умисне пошкодження телекомунікаційної мережі, вчинене повторно, що спричинило припинення надання телекомунікаційних послуг.

Відповідно до ст. 131 КПК України запобіжний захід є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

За змістом ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки (п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час розгляду клопотання встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, та кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 360 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді штрафу від трьох тисяч до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк від трьох до п`яти років.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини та вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру, та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів щодо вчинення підозрюваним ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, містяться в їх сукупності в матеріалах, здобутих під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні та доданих до клопотання, а саме: протоколами прийняття заяв про кримінальне правопорушення від 26.02.2025 та від 27.02.2025; протоколами оглядів місця події від 27.02.2025 та ілюстративними таблицями до них; протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_7 від 28.02.2025; протоколами допиту свідків ОСОБА_8 від 27.02.2025, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 від 28.02.2025; протоколом аналізу відео.

Беручи до уваги вказані дані з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, слідчий суддя вважає їх достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень на даній стадії досудового розслідування.

Між тим, поняття «обґрунтована підозра» з позиції Європейського суду з прав людини (справа «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява №42310/04), рішення від 21.04.2011) означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

Водночас слідчий суддя констатує, що під час вирішення питання щодо застосування запобіжних заходів оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб встановити чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя враховує вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 15 - ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 360 КК України, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим у вказаних кримінальних правопорушеннях, вік підозрюваного та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, який неодружений, утриманців немає, наявність у підозрюваного постійного місця проживання, відсутність у нього постійного місця роботи і джерела доходу, майновий стан підозрюваного, наявність у нього судимості.

Разом з тим, слідчий суддя бере до уваги ту обставину, що підозрюваному ОСОБА_4 інкримінується вчинення нового умисного злочину проти власності під час іспитового строку, а саме, згідно з вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.06.2023 він засуджений за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 - ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 360, ч. 2 ст. 360 КК України на підставі ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, відповідно до ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки.

Також слідчий суддя враховує конкретні обставини вчинення інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, суспільну небезпечність та характер вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, який спрямований проти власності. При цьому, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, на території України введено воєнний стан та запроваджено заходи правового режиму воєнного стану. У подальшому воєнний стан продовжено та на даний час такий триває. Злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , вчинено у період дії воєнного стану на території України, що істотно підвищує ступінь та характер суспільної небезпеки даного діяння.

Враховуючи наведене та вивчені матеріали клопотання, обґрунтування сторони обвинувачення, слідчий суддя вважає доведеними під час розгляду клопотання наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 та суворість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим, що оцінені в сукупності з даними про особу підозрюваного; можливість вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки підозрюваний раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів проти власності, йому інкримінується вчинення нових злочинів під час іспитового строку.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Таким чином, ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити спроби протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає наявними у зв`язку із встановленням обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Доводи сторони обвинувачення про існування інших ризиків, зазначених у клопотанні, належним чином не обґрунтовані та не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, у зв`язку із чим ці ризики не враховуються слідчим суддею при обранні запобіжного заходу ОСОБА_4 .

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства (рішення Європейського суду з прав людини від 26.06.1991 «Летельє проти Франції», скарга №12369/86).

Виходячи з вимог ст. ст. 177, 178, 183 КПК України та враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, існуючі в даному провадженні ризики, оцінені в сукупності із даними про особу підозрюваного, слідчий суддя приходить до переконання, що належний контроль за поведінкою підозрюваного та дієве запобігання встановленим у провадженні ризиків неможливе шляхом застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, а відтак, клопотання сторони обвинувачення про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є підставним та підлягає задоволенню.

Доводи сторони захисту зазначених висновків слідчого судді не спростовують.

Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

На виконання зазначених вимог слідчий суддя, враховуючи обставини кримінального правопорушення та стадію досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, вважає за можливе одночасно визначити заставу як альтернативний запобіжний захід.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому слідчий суддя враховує, що виходячи з практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи конкретні обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , його майновий та сімейний стан, інші дані про його особу та встановлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає, що підозрюваному слід визначити заставу шістдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» (3028 грн.), відповідно становить 181680 грн, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та є співмірною з існуючим у даному кримінальному провадженні ризиком.

Підстав вважати такий розмір застави завідомо непомірним для підозрюваного не вбачається.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, у разі внесення застави на підозрюваного у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України слід покласти наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 15 - ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 360 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 обчислювати з 27 лютого 2025 року 18 год. 05 хв., тобто з моменту його фактичного затримання.

Строк дії ухвали закінчується 26 квітня 2025 року, включно.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України, шістдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно становить 181680 (сто вісімдесят одна тисяча шістсот вісімдесят) гривень на рахунок: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26213408; банк отримувача ДКСУ, м. Київ; код банку отримувача (МФО) 820172; рахунок отримувача UA0018501.

Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_4 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

У разі внесення застави на ОСОБА_4 у відповідності до частини п`ятої статті 194 КПК України покласти наступні обов`язки:

прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю;

не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії обов`язків, покладених слідчим суддею на підозрюваного, у разі внесення застави визначити до 26 квітня 2025 року, включно, у межах строку досудового розслідування.

Згідно з частиною сьомою статті 194 КПК України обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин, чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1