Справа № 682/2418/24
Провадження № 1-кп/682/28/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року

Славутський міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючої судді Мотонок Т.Я.,

за участю секретаря судових засідань Мелашенко О.В.,

прокурора Гнатко О.С.,

обвинуваченого ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Славута обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001517 від 03.09.2024 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, на утриманні має одну неповнолітню дитину, осіб похилого віку на утриманні не має, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючого на посаді: розвідника-сапера 1 відділення інженерної розвідки взводу інженерної розвідки інженерно-технічної роти групи інженерного забезпечення в/ч НОМЕР_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 усвідомлюючи, що постановою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 18.03.2024 по справі № 682/449/24, яка набрала законної сили 28.03.2024, його визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч грн) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Будучи належним чином ознайомлений з постановою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 18.03.2024, маючи реальну можливість її виконувати в частині позбавлення права керувати транспортними засобами, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, в порушення ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» та ч. 1 ст. 129 Конституції України, відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов?язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об?єднаннями на території України, ОСОБА_1 , ухилився від виконання постанови суду, що набрала законної сили та продовжував керувати транспортним засобом. А саме 23.08.2024 о 18 год. 30 хв. по вул. Здоров?я м. Славута Хмельницької області ОСОБА_1 перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння, керував транспортним засобом автомобілем марки «ВАЗ 2107», державний номерний знак НОМЕР_2 та був зупинений працівниками СРПП ВнП № 1 (м. Славута) Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області.

Внаслідок чого, ОСОБА_1 вчинив умисні дії, спрямовані на невиконання рішення суду, а саме постанови Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 18.03.2024, якою його позбавлено права керування транспортними засобами на строк один рік.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили, ОСОБА_1 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 382 КК України, тобто умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_1 повністю підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, та повідомив, що дійсно 23.08.2024 близько 18 год. 30 хв. в м. Славута він керував належним йому автомобілем ВАЗ 2107. Із постановою суду щодо позбавлення його права керування транспортними засобами строком на 1 рік він був ознайомлений. Він усвідомлював, що не має права керування транспортними засобами, однак всеодно сів за кермо. У вчиненому щиро розкаюється, просив суд суворо його не карати.

Учасники судового провадження не оспорювали обставини вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 382 КК України, а тому на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, урахувавши те, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 382 КК України, а саме: умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

При призначенні покарання обвинуваченому суду слід суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що у відповідності ч. 2 ст. 50 КК України, метою покарання засудженого є його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зі змінами від 12 червня 2009 року, суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо дотримуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення.

При виборі обвинуваченому заходу примусу і порядку його відбування у відповідності до даної норми разом зі ступенем тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд враховує дані про особу обвинуваченого та всі інші обставини, які, відповідно до положень КК України, в тому числі, ст.ст. 66, 67 цього Кодексу, впливають на вибір такого заходу примусу та порядок його відбування, а також форму вини, мотив і спосіб, обстановку і стадії вчинення злочину, тяжкість та наслідки, що настали.

Так, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_1 суд, керуючись ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який свою вину у вчиненому правопорушенні визнає повністю, є раніше не судимим, на утриманні має одну неповнолітню дитину, його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, а також думку прокурора. Окрім того, враховані обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_1 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення (злочину).

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_1 , відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення (злочину), перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння.

Беручи до уваги викладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_1 покарання за вчинене кримінальне правопорушення (злочин) за ч. 1 ст. 382 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі.

Разом із тим, суд дійшов висновку про можливість та доцільність звільнення ОСОБА_1 на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік. При цьому суд покладає на ОСОБА_1 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 369-371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

Покласти на ОСОБА_1 обов`язки, передбачені п. 1, 2, ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_1 не обирати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення до Хмельницького апеляційного суду, через Славутський міськрайонний суд Хмельницької області.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після судового засідання вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя Мотонок Т. Я.