Справа № 953/3740/25
Провадження № 1-кп/953/747/25
В И Р О К
Іменем України
23 квітня 2025 року м. Харків
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Харків, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , який не є особою з інвалідністю, не є військовослужбовцем, неодружений, не має на утриманні малолітніх дітей та осіб похилого віку, із незакінченою вищою освітою, не працевлаштований, раніше судимий:
вироком Київського районного суду м. Харкова від 22.04.2024 за ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі та відповідно до ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням з іспитовим строком 2 роки

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

13.04.2025 приблизно о 10 годині 00 хвилин ОСОБА_3 перебував в алкогольному стані у приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_3 , де у нього на ґрунті особистих неприязних відносин виник словесний конфлікт з раніше знайомою ОСОБА_4 .

Діючи з прямим умислом, спрямованим на нанесення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно- небезпечні наслідки і свідомо бажаючи їх настання, ОСОБА_3 , перебуваючи у положенні стоячи обличчям до обличчя, схопив ОСОБА_4 за шию внутрішньою частиною зігнутого ліктя лівої руки та наніс 5 ударів кулаком своєї правої руки в область лівого плечового суглоба, лівого плеча та по розгинальній поверхні лівого передпліччя ОСОБА_4 . Крім того, ОСОБА_3 наніс один удар кулаком своєї правої руки в область правого стегна ОСОБА_4 .

Внаслідок протиправних дій з боку ОСОБА_3 , потерпілій ОСОБА_4 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи №09-651/2025 від 16.04.2025 спричинено наступні тілесні ушкодження: синці на зовнішній поверхні лівого плечового суглобу, на зовнішній поверхні лівого плеча практично на всьому протязі, на розгинальній поверхні лівого передпліччя у середній та нижній третині, на зовнішній поверхні правого стегна у середні третині, які викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, що відповідно до п.п. 2.3.2. «Б», 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17 січня 1995 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Зазначені обставини, які встановлені органом досудового розслідування, не оспорюються учасниками кримінального провадження, які надали згоду щодо розгляду обвинувального акту за їх відсутності у спрощеному проваджені. ОСОБА_3 , захисником якого є адвокат ОСОБА_5 , беззаперечно визнав свою вину у вчиненні вказаного кримінального проступку. Обвинувачений ОСОБА_3 та потерпіла ОСОБА_4 ознайомлені з обмеженням права на апеляційне оскарження. Зважаючи на викладене, суд, за клопотанням прокурора ОСОБА_6 в порядку ч.1 ст.302 КПК України, вважає за доцільне розглянути обвинувальний акт та додані до нього матеріали щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників кримінального провадження на підставі обвинувального акту та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин відповідно до положень ч.2 ст.382 КПК України.

За встановлених органом досудового розслідування обставин, суд вважає, що винність ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку доведена повністю та кваліфікує його дії за ч.1 ст.125 КК України, тобто спричинення умисних легких тілесних ушкоджень.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше судимий 22.04.2024 Київським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України до п`яти років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від покарання з іспитовим строком 2 роки, на обліку лікаря психіатра та нарколога не перебуває, офіційно не працевлаштований.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення відносно особи, з якою винний перебуває у близьких відносинах та вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Кримінальне правопорушення у цьому кримінальному провадженні, обвинувачений вчинив 13.04.2025, тобто в період іспитового строку, встановленого попереднім вироком.

Отже, обвинувачений на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та продовжив свою злочинну діяльність, вчинивши у період іспитового строку нове кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України.

Зазначені обставини свідчать про небажання обвинуваченого дотримуватись загальноприйнятих у суспільстві норм та правил поведінки, у зв`язку з чим, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання у виді громадських робіт в середньому розмірі, що передбачений санкцією ч.1 ст.125 КК України, яке буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Положеннями частини три статті 78 КК України встановлено, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно із частиною четвертою статті 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Зважаючи на те, що ОСОБА_3 , вчинив проступок, не відбувши іншого покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 22.04.2024, суд призначає ОСОБА_3 остаточне покарання на підставі ч.1 ст.71, ч.1 ст.72 КК України, за сукупністю вироків, шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 22.04.2024.

Саме таке покарання буде відповідати меті, визначеній у ст. 50 КК України, та принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Суд зауважує, що у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, суди мають розцінювати це як порушення умов застосування ст. 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати на підставі ст. 71 КК України остаточне покарання у виді сукупності невідбутої частини покарання за попереднім вироком та покарання за новим вироком. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим (постанова Верховного Суду 12 березня 2020 року у справі № 752/2269/18).

Будь-яких законних підстав для пом`якшення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, в тому числі призначення покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, судом не встановлено, оскільки матеріали цього кримінального провадження не містять пом`якшуючих покарання обставин, які, з урахуванням особи винного та інших обставин кримінального провадження, істотно знижували б ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення.

Суд роз`яснює обвинуваченому ОСОБА_3 , що після набрання вироком законної сили він не позбавлений процесуальної можливості звернутись до суду першої інстанції за місцем відбування покарання з клопотанням в порядку, передбаченому ст.537-539 КПК України, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби на підставі ст.81-1 КК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст. 368, ст. 374, ст. 382 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, і призначити йому покарання у виді 120 (сто двадцять) годин громадських робіт.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком у виді 120 годин громадських робіт, перевівши їх на підставі п. «г» ч.1 ст.72 КК України, у 15 (п`ятнадцять) днів позбавлення волі, повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 22.04.2024 у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, та остаточно призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді 5 (п`яти) років 15 (п`ятнадцяти) днів позбавлення волі.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_3 рахувати з дня фактичного його затримання в порядку звернення вироку до виконання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. 381 та ст.382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Суддя: ОСОБА_1