Провадження по справі №1-кс/522/6915/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

19 грудня 2024 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Дачне, Біляївського району Одеської області, Україна, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного в рамках кримінального провадження № 0001475 від 19.10.2024, за ознаками вчинення складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

Органами досудового розслідування ОСОБА_4 підозрюється в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001475 від 19.10.2024, за ознаками вчинення складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Відповідно до клопотання слідчого, що відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому, термін дії воєнного стану продовжено ще на 30 днів, указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 та від 18.04.2022 № 259/2022, який затверджено Верховною Радою України відповідним Законом України від 21 квітня 2022 року № 7300 від 19.04.2022 «Про затвердження Указу Президента «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», дію якого неодноразово продовжено, в останнє Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 23.07.2024 № 3891-IX, продовжено з 12.08.2024 строком на 90 діб, який триває і донині.

Так, відповідно до п. 2 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» Військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Крім того, п. 3 вказаного Указу зазначено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 33 Конституції України, тобто право кожному хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Так, 24.02.2022 року Указом Президента України №69/2022 оголошено загальну мобілізацію та постановлено здійснити призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 25-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу. Поряд з цим, згідно ст. 22 даного Закону, передбачено, що граничний вік перебування на військовій службі (в тому числі в резерві), встановлюється для військовослужбовців, які проходять військову службу під час особливого періоду - до 60 років.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» передбачено, що в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, зокрема встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Враховуючи вказане, на період введення воєнного стану в Україні на законодавчому рівні заборонено виїзд за межі території України осіб, які підлягають мобілізації для несення військової служби, відповідно до вимог Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Постановою Кабінету міністрів України від 23 лютого 2022 р. № 154, Із змінами, внесеними згідно з Постановами Кабінету Міністрів України № 318 від 07.04.2023, № 147 від 09.02.2024, № 558 від 16.05.2024, затверджено «Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки», яким визначено:

Розділ 1 Загальні питання

п.1. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах.

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються, ліквідуються, реорганізовуються Міноборони.

п.2. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки у своїй діяльності керуються Конституцією та законами України, актами Президента України, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, наказами та директивами Верховного Головнокомандувача Збройних Сил, Міноборони, Міністра оборони, Головнокомандувача Збройних Сил, Генерального штабу Збройних Сил, іншими нормативно-правовими актами, цим Положенням.

п.3. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки очолюють керівники, які організовують діяльність територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

п.9. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань:

- за сприяння місцевих держадміністрацій, виконавчих органів міських рад виконують рішення призовних комісій про направлення громадян України для проходження базової військової служби;

- ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб;

- здійснюють ознайомлення громадян України з їх правами та обов`язками під час взяття на військовий облік, направлення для проходження базової військової служби, призову на військову службу та проходження зборів, а Центральне управління та регіональні органи СБУ, відповідні підрозділи розвідувальних органів України - під час призову на військову службу та проходження зборів;

- оформлюють та видають військово-облікові документи призовникам, військовозобов`язаним та резервістам;

- здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та розвідувальних органів): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку);

- розглядають звернення військовослужбовців, працівників та членів їх сімей, а також громадян з питань, що належать до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а також ведуть прийом громадян, які звертаються із зазначених питань, видають необхідні довідки та інші документи;

- виконують інші функції відповідно до законодавства.

п.11. Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення:

- сприяють організації призовними комісіями проведення медичного огляду, обстеження та лікування призовників;

- організовують з визначеною періодичністю (цілодобово під час проведення мобілізації та/або у період воєнного стану) проведення медичних оглядів та психологічних обстежень військово-лікарськими комісіями військовозобов`язаних і резервістів;

- оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації, які надаються в установленому порядку, та проводять перевірку підстав їх надання, ведуть спеціальний облік військовозобов`язаних;

Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402, зі змінами, затвердженими Наказом Міністерства оборони України від 27 квітня 2024 року № 262, передбачено:

Розділ 1. Загальні положення

п.1.2. Військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Військово-лікарська експертиза це медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби;

п.1.3. Основними завданнями військово-лікарської експертизи є:

- добір громадян України, придатних за станом здоров`я до військової служби, для укомплектування Збройних Сил України;

- аналіз результатів медичного огляду та розробка заходів щодо комплектування Збройних Сил України особовим складом, придатним до військової служби за станом здоров`я;

Розділ 2. Медичний огляд призовників (допризовників)

п.2.1. Організація медичного огляду призовників і допризовників покладається на районні (міські) комісії з питань приписки і районні (міські) призовні комісії, в областях - на обласні призовні комісії та призовні комісії Автономної Республіки Крим і міста Києва.

п.2.8. Після закінчення медичного огляду кожний лікар вносить до облікової картки призовника та інших документів, передбачених Положенням про підготовку і проведення призову громадян України на строкову військову службу та прийняття призовників на військову службу за контрактом, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 березня 2002 року № 352, дані про встановлений діагноз, дату проходження медичного огляду, висновок про придатність до військової служби за станом здоров`я, призначення за видами, родами військ (сил) Збройних Сил України та іншими військовими формуваннями, підписує та скріплює особистою печаткою. Також лікарями вносяться медичні записи до відповідного реєстру ЕСОЗ.

На призовників, у яких виявлені захворювання або відхилення від норм, що визначають їх тимчасово непридатними (непридатними) до військової служби, оформляється висновок лікаря у відповідності з ТДВ. Висновок підписується лікарем з обов`язковим зазначенням дати огляду, висновком про придатність до військової служби, обмеженням за видами (родами) військ (сил), іншими військовими формуваннями та лікарем - членом призовної комісії (комісії з питань приписки).

п.2.9. За результатами проведеного медичного огляду призовників ВЛК ТЦК та СП приймає одну із постанов:

а) придатний до військової служби;

б) тимчасово непридатний до військової служби, потребує лікування у (вказати заклад охорони здоров`я (установу) та орієнтовний строк лікування);

в) потребує направлення на додаткове медичне обстеження та проведення повторного медичного огляду (зазначити дату проведення медичного огляду);

г) непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час;

ґ) непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку.

Постанова ВЛК оформляється довідкою ВЛК. Постанова ВЛК вноситься лікарем - членом призовної комісії до облікової карти призовника (картки медичного огляду призовника на збірному пункті).

Крім цього, довідка ВЛК з постановою про непридатність (тимчасову непридатність) призовника до військової служби, зберігається в особовій справі призовника.

п.2.11. Відстрочка від призову на строкову військову службу за станом здоров`я надається на строк до одного року призовникам, яких визнано під час медичного огляду тимчасово непридатними до військової служби. Після закінчення зазначеного строку проводиться повторний медичний огляд. Районні (міські) ТЦК та СП зобов`язані здійснювати контроль за своєчасним проходженням повторного медичного огляду призовниками, які одержали відстрочку від призову за станом здоров`я.

Відповідно до п. 80 Положення про підготовку і проведення призову громадян України на строкову військову службу та прийняття призовників на військову службу за контрактом, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 21.03.2002 №352 Районна (міська) призовна комісія за результатами вивчення особистості призовника, його сімейного стану, інших об`єктивних обставин може ухвалити рішення щодо клопотання перед призовною комісією вищого рівня про надання відстрочки від призову у випадках, не передбачених Законом України Про військовий обов`язок і військову службу.

Згідно з п. п. 1-3 Положення про військовий квиток осіб рядового, сержантського і старшинського складу, затвердженого Указом Президента України від 30.12.2016 №582/2016, військовий квиток осіб рядового, сержантського і старшинського складу (далі - військовий квиток) є документом, що посвідчує особу військовослужбовця (військовозобов`язаного, резервіста) та визначає належність його власника до виконання військового обов`язку.

Військовий квиток є єдиним для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної спеціальної служби транспорту та інших утворених відповідно до закону військових формувань, а також для військовозобов`язаних і резервістів.

Військові квитки видаються:

1) районними (об`єднаними районними), міськими (районними у містах, об`єднаними міськими) територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки) у таких випадках:

1.1. призову або прийняття на військову службу;

1.2. зарахування до вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти;

1.3. прийняття на службу у військовому резерві Збройних Сил України та інших утворених відповідно до закону військових формувань;

1.4. припинення альтернативної (невійськової) служби у разі закінчення строку її проходження;

1.5. зняття з військового обліку за станом здоров`я у випадках, визначених Міністерством оборони України (якщо раніше військовий квиток не видавався);

1.6. виключення з військового обліку за станом здоров`я (якщо раніше військовий квиток не видавався);

1.7. позбавлення військового звання офіцерського складу;

Відповідно до п. 4 Положення - військовий квиток містить відомості щодо власника квитка, дані про дату видачі та територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, що видав військовий квиток. Нижче відводиться місце для підпису керівника територіального центру комплектування та соціальної підтримки, фотокартки розміром 35 х 45 мм та підпису власника військового квитка. Записи та фотокартка у військовому квитку засвідчуються гербовою мастиковою печаткою.

Згідно з ст. ст. 1, 2 Положень Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», введеного в дію Постановою Верховної Ради України № 3925-XII від 04.02.1994, встановлюється система особливих заходів державного захисту суддів Конституційного Суду України, суддів та працівників апаратів судів, працівників правоохоронних органів від перешкоджання виконанню покладених на них законом обов`язків і здійсненню наданих прав.

Зокрема, ст. 2 вказаного Закону визначає, що правоохоронними органами є органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, Бюро економічної безпеки України, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Відповідно до цього Закону захисту підлягають судді Конституційного Суду України, судді та працівники апаратів судів, працівники правоохоронних органів, зазначені у частині першій цього пункту які беруть безпосередню участь відповідно у:

1) охороні громадського порядку і громадської безпеки;

2) контролі за переміщенням людей, транспортних засобів, товарів та інших предметів чи речовин через державний і митний кордон України;

У відповідності до ч. 3 ст. 18 КК України, службовими особами є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною службовою особою підприємства, установи, організації, судом чи законом.

Таким чином, члени військово-лікарської комісії, службові особи ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також службові особи працівники правоохоронних органів, які уповноважені на здійснення контролю за переміщенням людей, транспортних засобів, товарів та інших предметів чи речовин через державний і митний кордон України, відповідно до ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є особами, уповноваженими на виконання функцій держави.

Так, у жовтні 2024 року, більш точного часу під час проведення досудового розслідування не встановлено, в невстановленому досудовим розслідуванні місці у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення членами військово-лікарської комісії, службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також службовими особами працівникам правоохоронних органів, які уповноважені на здійснення контролю за переміщенням людей, транспортних засобів, товарів та інших предметів чи речовин через державний і митний кордон України, щодо визнання військово-зобов`язаної особи непридатною до проходження військової служби у Збройних Силах України, за станом здоров`я, складання відповідної довідки від ІНФОРМАЦІЯ_3 тимчасового посвідчення військовозобов`язаного із відміткою про непридатність до проходження військової служби у Збройних Силах України, і подальшого її переміщення через державний і митний кордон України.

На виконання свого злочинного умислу ОСОБА_4 у 2024 році, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, почав підшукувати осіб, які мають бажання виїхати з території України, але не мають законного права на перетин державного кордону України.

Так, ОСОБА_7 маючи намір на законних підставах перетнути державний кордон України, у зв`язку із бажанням, щодо офіційного працевлаштування на іноземних судах відповідно до здобутої ним професії, дізнався у ОСОБА_8 , про те, що ОСОБА_4 , допомагає, та надає посередницькі послуги з питань підготовки медичних довідок, через начебто своїх знайомих, членів військово-лікарської комісії, та посадових осіб Територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

З метою з`ясування всіх умов та обставин отримання необхідних медичних документів для виїзду за кордон, ОСОБА_7 написав ОСОБА_4 у месенджері Телеграм, посилання на який отримав від ОСОБА_8 .

Під час листування у месенджері Телеграм між та ОСОБА_4 ОСОБА_7 , останній запитав про умови отримання необхідних дозвільних медичних документів для виїзду за кордон для офіційного працевлаштування на іноземні судна відповідно до здобутої ним професії. ОСОБА_4 повідомив, що для більш детального обговорення цього питання їм необхідно буде зустрітись близько 19:00 години 18.10.2024 у місті Одесі в районі Аркадії.

В ході зустрічі, яка відбулась 18.10.2024 приблизно о 19:20 біля центрального входу до ТЦ «Гагарін Плаза», що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Генуезька вулиця, буд. 5/2, ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_4 про необхідність отримання медичних дозвільних документів для виїзду за кордон, де останній повідомив, що він готовий посприяти у підготовці цих медичних документів за певну суму грошових коштів, яка буде дорівнювати від 3000 до 12000 тисяч доларів США, в залежності від планів ОСОБА_7 на подальший виїзд та перебування за кордоном.

В цей же час, у ОСОБА_4 , виник злочинний умисел направлений на незаконне збагачення та отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_7 за отримання останнім довідки військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби та подальшого оформлення тимчасового посвідчення військовозобов`язаного.

У той же день, ОСОБА_4 , діючи умисно та протиправно, переслідуючи корисливий мотив, з метою отримання неправомірної вигоди для себе, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання маючи мобільний номер телефону ОСОБА_7 , зателефонував останньому, та повідомив, що говорив щодо нього з певними службовими особами Територіального центру комплектування та соціальної підтримки, але для подальшого отримання необхідних ОСОБА_7 медичних документів необхідно надати неправомірну вигоду, розмір якої ОСОБА_4 визначив у сумі 4000 гривень.

Крім того, в ході розмови ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_7 зустрітися на території Приморського району міста Одеси, коли останній буде готовий надати обумовлену суму неправомірної вигоди.

Оскільки вимога ОСОБА_4 була неправомірною, то ОСОБА_7 19.10.2024 звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Надалі, ОСОБА_7 діючи під контролем правоохоронних органів, з метою перевірки дійсних намірів ОСОБА_4 , та спостереженням за його поведінкою, погодився на пропозицією ОСОБА_4 , та вони домовилися про зустріч на 22.10.2024 на території Старобазарного скверу.

Так, 22.10.2024 близько о 20 годині 05 хвилин ОСОБА_7 , діючи під контролем правоохоронних органів, з метою перевірки дійсних намірів ОСОБА_4 , та спостереженням за його поведінкою, прибув до Старобазарного скверу, який розташований в місті Одеса, сквер Старобазарний, де зустрівся з ОСОБА_4 , з метою обговорення умов щодо отримання останнім необхідних дозвільних медичних документів для виїзду за кордон.

На виконання свого злочинного умислу з метою особистого незаконного збагачення, ОСОБА_4 під час зустрічі з ОСОБА_7 отримав неправомірну вигоду у розмірі 4000 гривень, та пообіцяв за це, що у разі надання ОСОБА_7 другої частини неправомірної вигоди в розмірі 5500 доларів США, він здійснить вплив на прийняття рішення службовими особами Територіального центру комплектування та соціальної підтримки, а також службовими особами працівникам правоохоронних органів, які уповноважені на здійснення контролю за переміщенням людей, транспортних засобів, товарів та інших предметів чи речовин через державний і митний кордон України, з питань визнання ОСОБА_7 непридатним до проходження військової служби у Збройних Силах України за станом здоров`я, складання відповідної довідки від ІНФОРМАЦІЯ_3 тимчасового посвідчення військовозобов`язаного із відміткою про непридатність до проходження військової служби у Збройних Силах України, і подальшого його переміщення через державний і митний кордон України, та коли ОСОБА_7 буде готовий надати другу частину неправомірної вигоди в розмірі 5500 доларів США, а у разі ненадання обумовленої суми неправомірної вигоди вчинити ОСОБА_7 умови, які призведуть до призову останнього на військову службу, з подальшим відправленням на лінію фронту.

Згідно з попередньою домовленістю, 24.10.2024 о 16 годині 00 хвилин ОСОБА_7 , діючи під контролем правоохоронних органів, з метою перевірки дійсних намірів ОСОБА_4 , та спостереженням за його поведінкою, зателефонував на мобільний номер телефону ОСОБА_4 та повідомив, що підготував визначену останнім суму грошових коштів.

У свою чергу, ОСОБА_4 , переслідуючи корисливий мотив, з метою отримання неправомірної вигоди для себе, повідомив, щоб ОСОБА_7 прибув 24.10.2024 о 16 годині 00 хвилин до Старобазарного скверу в Одесі, де останній повинен буде передати ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 5500 доларів США.

Реалізуючи свій злочинний умисел, з метою незаконного збагачення, шляхом отримання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення службовими особами Територіального центру комплектування та соціальної підтримки, а також службовими особами працівникам правоохоронних органів, які уповноважені на здійснення контролю за переміщенням людей, транспортних засобів, товарів та інших предметів чи речовин через державний і митний кордон України, ОСОБА_4 , 24.10.2024 близько 15 год. 45 хв. прибув до Старобазарного скверу в Одесі, за адресою: м. Одеса, Старобазарний сквер, де зустрівся з ОСОБА_7 .

В ході зустрічі ОСОБА_4 зазначив, що ОСОБА_7 , який бажає виїхати за межі України, повинен буде передати йому наступні документи: паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, а також грошові кошти в розмірі 5500 доларів США. В подальшому, через деякий час, ОСОБА_4 , повідомить про дату та час коли ОСОБА_7 необхідно буде прибути до нього та забрати відповідні документи.

Надалі, бажаючи довести свій злочинний умисел до кінця ОСОБА_4 пообіцяв ОСОБА_7 вплинути на рішення службовими особами Територіального центру комплектування та соціальної підтримки, а також службовими особами працівникам правоохоронних органів, які уповноважені на здійснення контролю за переміщенням людей, транспортних засобів, товарів та інших предметів чи речовин через державний і митний кордон України з питань визнання ОСОБА_7 непридатним до проходження військової служби у Збройних Силах України за станом здоров`я, складання відповідної довідки від ІНФОРМАЦІЯ_3 тимчасового посвідчення військовозобов`язаного із відміткою про непридатність до проходження військової служби у Збройних Силах України, і подальшого його переміщення через державний і митний кордон України, а у разі ненадання обумовленої суми неправомірної вигоди вчинити ОСОБА_7 умови, які призведуть до призову останнього на військову службу, з подальшим відправленням на лінію фронту.

Після отримання вищевказаних документів, а також надання дозволів від уповноважених на виконання функцій держави осіб, ОСОБА_7 зможе безперешкодно перетнути державний кордон України.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на отримання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення службовими особами Територіального центру комплектування та соціальної підтримки, а також службовими особами працівникам правоохоронних органів, які уповноважені на здійснення контролю за переміщенням людей, транспортних засобів, товарів та інших предметів чи речовин через державний і митний кордон України, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свої дій і бажаючи їх настання, 24.10.2023 приблизно о 16 годині 43 хвилин перебуваючи за адресою: м. Одеса, Старобазарний сквер, ОСОБА_4 одержав від ОСОБА_7 , який діяв під контролем правоохоронних органів, з метою перевірки дійсних намірів ОСОБА_4 , та спостереженням за його поведінкою, неправомірну вигоду в розмірі 5500 доларів США (за офіційним курсом гривні до іноземної валюти встановленим Національним банком України станом на 24.10.2023 становить 225 500 гривень).

24.10.2024 ОСОБА_4 затримано в порядку ст.208 КПК України.

24.10.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, а саме: прийняття пропозиції, обіцянки та одержанні неправомірної вигоди для себе, за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди.

25.10.2024 слідчим суддею Приморського районного суду міста Одеси ОСОБА_9 винесено ухвалу (справа № 522/18822/24, провадження № 1-кс/522/5986/24) про застосування до ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та затримано в залі суду Приморського районного суду міста Одеси з можливістю внесення застави в розмірі 300 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а саме 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень.

Строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001475, від 19.10.2024 керівником Приморської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_10 продовжено до 3-х місяців, а саме до 24.01.2025.

У зв`язку з чим, слідчий звернувся до суду із клопотанням про продовження відносно підозрюваного ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Позиція учасників судового розгляду.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого в повному обсязі та просив його задовольнити, посилаючись на те, що ризики, передбачені п.п.1,2,3,4 та 5 ч.1 ст.177 КПК України, які були враховані при застосуванні запобіжного заходу, ще мають місце, а саме підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, іншого експерта, у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання слідчого щодо продовження строку дії запобіжного заходу, ризики відсутні, підозрюваний є раніше не судимою особою, є інвалідом дитинства, частково визнав свою вину, він не мав планів щодо переховування чи здійснення впливу на будь-кого.

Дослідивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання слідчого, допитавши підозрюваного, заслухавши учасників судового розгляду, приходжу до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) (частина 5 статті 9 КПК України).

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom» від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04).

Висновки органу досудового розслідування щодо причетності підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, не є явно необґрунтованими чи очевидно недопустимими, тому слідчий суддя дійшов висновку про доведеність стороною обвинувачення обґрунтованості підозри тією мірою, щоб виправдати застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

25.10.2024 слідчим суддею Приморського районного суду міста Одеси ОСОБА_9 винесено ухвалу (справа № 522/18822/24, провадження № 1-кс/522/5986/24) про застосування до ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та затримано в залі суду Приморського районного суду міста Одеси з можливістю внесення застави в розмірі 300 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а саме 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень, до 20.12.2024 року.

Інкримінована підозра ОСОБА_4 підтверджується зібраними у ході досудового розслідування та долученими до матеріалів клопотання належними та допустимими доказами, зокрема: протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення, протоколами допиту свідків, протоколом огляду, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, протоколм обшуку та іншими матеріалами кримінального провадження.

Щодо існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що наразі продовжують існувати ризики, визначені ст. 177 КПК, і що необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного.

Запобіжні заходи застосовуються з метою досягнення дієвості кримінального провадження. Їх дія носить превентивний (попереджувальний) характер реалізації особами дій, направлених на перешкоджання здійсненню правосуддя у справі.

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченими зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Крім того, суд враховує, що вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення як обставина, яка впливає на вибір судом виду запобіжного заходу (пункт 1 частини 1 статті 178 КПК), має опосередкований вплив й на оцінку рівня ймовірності вчинення підозрюваним тих чи інших дій, які кваліфікуються як ризики за статтею 177 КПК. Чим меншою є вагомість зібраних доказів на підтвердження підозри та чим нижчим є рівень її обґрунтованості, тим меншою є вірогідність незаконного втручання особи підозрюваного у хід досудового розслідування чи переховування від правосуддя, і навпаки.

Зазначений стандарт доказування (переконання) суд використовує для перевірки наявності ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК, у цьому кримінальному провадженні.

Метою продовження строку дії запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Щодо застосування менш суворого запобіжного заходу.

Встановлені під час судового засідання обставини у свої сукупності та взаємозв`язку формують у суду переконання, що запобігти доведеним під час розгляду клопотання слідчого ризикам неможливо без застосування запобіжного заходу. Однак, суд в цьому випадку не може погодитися з прокурором, що наявність цих ризиків є безумовною підставою для ізоляції підозрюваного і взяття його під варту.

Частиною 1 ст. 176 КПК України встановлена відповідна ієрархія запобіжних заходів від найбільш м?якого (особисте зобов?язання) до найбільш суворого (тримання під вартою). Суд відмовляє у застосуванні чи продовженні строку дії запобіжного заходу, якщо прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про продовження строку дії запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам (ч. 3 ст. 176 КПК України).

Проте, в цьому кримінальному провадженні на даному етапі досудового розслідування, слідчий суддя не вбачає за можливе запобігти ризикам кримінального провадження із застосуванням запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, в тому числі цілодобового, який хоча і пов`язаний з ізоляцією підозрюваного від суспільства, однак зважаючи на встановлені на цьому етапі досудового розслідування ризики, може виявитися неефективним з таких же підстав.

Необхідно враховувати виключну цинічність діяння, вчиненного в період здійснення Україною збройної відсічі РФ.

Окрім цього, слідчий суддя враховує, що в рамках вказаного кримінального провадження ще не проведені усі необхідні слідчі дії.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги тяжкість кримінального правопорушення та роль підозрюваного ОСОБА_4 у його вчиненні, встановлені у ході досудового розслідування ризики, які слідчий суддя визнав обґрунтованими, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним злочину, передбаченого ч.3 ст. 369-2 КК України, а також враховуючи недостатність застосування інших більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні слідчого, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим.

Тож, наведені вище обставини виключають об`єктивну можливість щодо застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Двомісячний строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні закінчується 24.12.2024.

Строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001475, від 19.10.2024 керівником Приморської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_10 продовжено до 3-х місяців, а саме до 24.01.2025.

Для виконання в повному обсязі всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, надання їм належної правової оцінки та забезпечення прийняття неупереджених процесуальних рішень, у кримінальному провадженні необхідно: виконати вимоги ст. ст. 290, 291 КПК України, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, які не представилось можливим виконати у встановлений КПК України строк.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, а тому саме на такий термін слідчий суддя може продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Щодо розміру застави.

Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків (ч. 1 ст. 182 КПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК у виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить, що застава у зазначених у цій статті межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до практики ЄСПЛ, якщо тримання під вартою триває тільки через побоювання, що обвинувачений буде переховуватись від правосуддя, проте його слід звільнити з-під варти, якщо він представить відповідні гарантії, що не переховуватиметься від суду, наприклад внесе заставу (правова позиція, викладена у п.46 рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 року у справі «Летельє проти Франції»).

Окрім цього, відповідно до рішень ЄСПЛ у справі «В. проти Швейцарії» (W. V. Switzerland), 14379/88, 26 січня 1993 року, у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain), 12050/04, 8 січня 2009 року розмір застави повинен бути належною гарантією того, що заявник вирішить не зникати через побоювання втратити цю заставу, при визначенні розміру застави виправданим є врахування серйозності обставин справи.

Разом з цим, в рішенні від 13.01.2022 року у справі «Істоміна проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що застава має на меті не забезпечення відшкодування шкоди, завданої у справі, а передусім забезпечення явки особи на судове засідання. Тому розмір застави повинен оцінюватись залежно від особи, про яку йде мова, із урахуванням її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь чи проти явки особи до суду.

Зважаючи на положення ч.3 ст.183 КПК України, а також практики ЄСПЛ, приймаючи до уваги дані про особу підозрюваного, вважаю за необхідне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Закон визначає сукупність обставин, а також критерії, якими повинен керуватись слідчий суддя, суд при визначенні у кожному конкретному випадку розміру застави. Такими обставинами зокрема є майновий та сімейний стан підозрюваного. Європейський суд з прав людини, неодноразово наголошував на тому, що непомірний розмір застави з статками (майновим станом) підозрюваного, є лише формальним виконанням вимог Європейської конвенції з прав людини, тому у своїх рішення суди повинні керуватись також розмірами прибутків підозрюваного. Це означає, що, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, що загроза її втрати утримувало підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язків, а з іншого - її внесення не призвело до втрати ним та його утриманцями засобів для гідного людяного проживання.

Згідно ЗУ «Про Державний Бюджет 2024 року» - 1 прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3028 гривень, а тому саме з цього розрахунку буде визначена сума застави.

З наданих сторонами доводів в судовому засіданні встановлено, що підозрювана частково визнає свою вину в інкримінованому діянні, ризики, передбачені ст. 177 КПК України,станом на теперішній час зменшились, майже усі слідчі дії вже проведено, а тому є підстави для зменшення розміру застави з 300 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб на 250 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Зважаючи на тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_4 , обставин кримінального правопорушення та індивідуальні особливості підозрюваної, слідчий суддя доходить висновку, що застава у сумі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не здатна забезпечити виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків та буде недостатнім стримуючим фактором для запобігання існуючим ризикам кримінального провадження. Тому слідчий суддя вважає за доцільне визначити заставу у розмірі вище встановленого п. 3 ч. 1 ст. 182 КПК України, оскільки прокурором наведено достатньо обставин, які свідчать про неможливість забезпечити дотримання підозрюваною, покладених на неї обов`язків вказаним розміром застави.

Водночас внесення застави у розмірі 757 000 гривень, на думку слідчого судді, з урахуванням майнового стану підозрюваної та обставин вчинення кримінального правопорушення, не порушує принцип пропорційності, не є явно непомірним для нього. Проте вона є значною та, на думку слідчого судді, цілком здатною забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконанням покладених на нього процесуальних обов`язків.

Визначаючи розмір застави, слідчий суддя, враховуючи вимоги абз. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, а також з огляду на обставини вчинення злочину, враховуючи дані про особу підозрюваного, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, його ролі у інкримінованому правопорушенні, доведеності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, вважаю за доцільне продовжити відносно підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою та вважаю за необхідне зменшити розмір застави як альтернативного запобіжного заходу у розмірі - 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 132, 176- 178, 183, 186, 193-199, 205, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - задовольнити частково.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор», в межах строку проведення досудового розслідування, до 24.01.2025 року включно.

Визначити розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 250 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у сумі 757 000 (сімсот пятдесят сім тисяч) гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на рахунок ТУ ДСА України в Одеській області, з призначенням платежу: застава за підозрюваного; провадження по справі 1-кс/522/6915/24.

Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного обов`язки строком до 24.01.2025 року, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

- не відлучатися із м. Одеси без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утримуватися від спілкування зі свідками, іншими особами з приводу обставин вчиненого ним кримінального правопорушення;

- носити електронний засіб контролю, здати на зберігання до органу досудового розслідування свій паспорт для виїзду за кордон.

Роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомленим, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин не повідомить про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обчислюється з моменту винесення ухвали слідчого судді, тобто з 19.12.2024 року.

Ухвала слідчого судді щодо продовження строку дії запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали слідчого судді складено та проголошено 20.12.2024 року о 16:00 годині в залі суду № 131.

Слідчий суддя: ОСОБА_11