Справа № 756/3544/25
Номер провадження № 1-кс/756/699/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2025 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому в залі судових засідань №6 Оболонського районного суду міста Києва клопотання слідчого, поданого в рамках кримінального провадження, внесеного 12.03.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000627, про застосування запобіжного заходу в вигляді особистого зобов`язання відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Артік, Республіки Вірменія, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України,

УСТАНОВИВ:

14.03.2025 до Оболонського районного суду міста Києва надійшло клопотання слідчого СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 , поданого в рамках кримінального провадження, внесеного 12.03.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000627, про застосування запобіжного заходу в вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.309 КК України. Клопотання погоджене прокурором Оболонської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_3 ..

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за ч. 1 ст. 309 КК України, перебуваючи поряд з будинком № 3, що за адресою: м. Київ, вул. Героїв Дніпра, знайшов на землі зіп-пакет із вмістом порошкоподібної речовини, а саме особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP, маючи умисел, спрямований на придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP, вчиненого протягом року після засудження за цією статтею, підняв вказаний зіп-пакет із вмістом порошкоподібної речовини, та поклав у карман куртки, в яку в той день був одягнений, тим самим незаконно безоплатно придбав та почав зберігати вищевказану особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, для власного вживання без мети збуту.

В подальшому, 12.03.2025, близько 16:29 год., перебуваючи поряд з будинком № 3, що за адресою: м. Київ, вул. Героїв Дніпра, ОСОБА_4 був зупинений працівниками поліції. На запитання останніх щодо наявності у нього заборонених засобів чи речовин, ОСОБА_4 повідомив, що у кишені куртки, в яку він в той день був одягнений, знаходиться зіп-пакет із вмістом порошкоподібної речовини білого кольору, яку він незаконно зберігав для власного вживання без мети збуту.

Як наслідок, цього ж дня, тобто 12.03.2025, близько 16:29 год., за адресою: м. Київ, вул. Героїв Дніпра, 3, у ході проведення слідчих дій СОГ Оболонського УП ГУНП у м. Києві, ОСОБА_4 , у присутності двох понятих, надав для огляду та подальшого вилучення з карману куртки, в яку в той день був одягнений, зіп-пакет із вмістом порошкоподібної речовини.

Досудовим розслідуванням встановлено, що вилучена у ході слідчої дії порошкоподібна речовина, містять особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої - заборонено - PVP. Маса PVP в речовині складає 0,170 г..

Орган досудового розслідування вважає, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється за ч.2 ст.309 КК України у придбанні та зберіганні психотропної речовини, без мети збуту, протягом року після засудження за цією статтею.

Слідчий посилається на те, що підставою звернення з клопотанням про застосування запобіжного заходу в вигляді особистого зобов`язання у відношенні підозрюваного ОСОБА_4 , відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, є встановлення під час досудового розслідування наявність ризику, передбаченого п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливість ОСОБА_4 переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

У зв`язку з чим у клопотанні слідчий просить застосувати запобіжний захід в вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_4 у межах строку досудового розслідування.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання та доводи, що його обґрунтовують, просив слідчого суддю клопотання задовольнити, посилаючись на доводи вказані у ньому, враховуючи наявність обґрунтованої підозри та ризику передбаченого пунктом 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, прокурор, на виконання вимог ст. 194 КПК України, в обґрунтування застосування запобіжного заходу в вигляді особистого зобов`язання підозрюваному ОСОБА_4 , посилається на наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Зокрема, на думку прокурора, про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, а саме позбавлення волі на строк від двох до п`яти років, може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить той факт, що ОСОБА_4 відомі дані цих осіб, у зв`язку з тим, що останньому вручались копії матеріалів провадження, у тому числі і протоколи допитів свідків, в яких зазначені всі дійсні анкетні дані останніх та дійсні місця проживання, тому він достовірно усвідомлює, що даним свідкам відомі фактичні обставини вчинення ним кримінального правопорушення та їх покази є одним з основних джерел доказування. Тому існує ризик того, що підозрюваний шляхом погрози, підмовляння, підкупу може схиляти їх до дачі неправдивих показань, взагалі відмовити від участі у кримінальному провадженні, що вкрай негативно вплине на хід судового процесу в подальшому та, як наслідок, не притягнення винної особи до кримінальної відповідальності.

Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить той факт, що ОСОБА_4 не має постійних джерел доходу та належних засобів для існування, на шлях виправлення не став, та будучи раніше судим вироком Оболонського районного суду м. Києва від 14.01.2025 року за ч. 1 ст. 309 КК України, обґрунтовано підозрюється у вчиненні нового кримінального правопорушення.

Захисник ОСОБА_5 , та підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечувала у задоволенні клопотання слідчого.

Вислухавши прокурора, захисника та підозрюваного, дослідивши надані до клопотання матеріали кримінального провадження, слідчий суддя установив наступні обставини.

У судовому засіданні встановлено, що в провадженні Оболонського УП ГУНП в м. Києві перебуває кримінальне провадження, внесене 12.03.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000627, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

12.03.2025, о 16:29 год, ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

13.03.2025, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

В якості підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_4 органом досудового розслідування до матеріалів клопотання надано такі докази:

- рапорт про виявлення кримінального правопорушення та затримання особи від 12.03.2025;

- протокол затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України від 12.03.2025;

- протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 12.03.2025;

- протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 12.03.2025;

- протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 12.03.2025;

- висновок експерта № СЕ-19/111-25/15313-НЗПРАП від 13.03.2025;

- повідомлення про підозру ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 309 КК України від 13.03.2025.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При цьому, слідчий суддя враховує, що поняття обґрунтована підозра не визначене у національному законодавстві, але, зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд враховує позиції Європейського суду з прав людини викладені в його рішеннях.

Так, у п. 32 справи «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, Series А, № 182) від 30 серпня 1990 року зазначено, що обґрунтована підозра це коли існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

На думку слідчого судді, обґрунтованість підозри повинна бути визначена враховуючи положення ст. 94 КПК України, а саме, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Під час вивчення судом наданих на підтвердження обґрунтованості підозри доказів, було установлено, що ці докази вказують на те, що ОСОБА_4 міг учинити дії, які підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України, і є достатніми лише для вирішення питання про застосування заходів із забезпечення кримінального провадження, тобто на рівні вимог п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Згідно зі ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Досліджуючи матеріали клопотання, надані докази, пояснення прокурора, обставини, які суд уважає доведеними в якості обґрунтованості підозри, беручи до уваги пояснення підозрюваного, а також особистість ОСОБА_4 , суд погоджується з тим, що на даний час наявним є ризик того, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. На ці обставини вказує зміст повідомлення про підозру.

Однак, суд не погоджується з існуванням ризику, передбаченого пунктами 1 , 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, з наступних підстав.

Так, в обґрунтування ризику можливості переховування від органу досудового розслідування чи суду, слідчий фактично посилається лише на тяжкість покарання. Між тим, вказані обставини суд не може оцінювати в якості ризику, бо ця обставина повинна бути оцінена судом лише відповідно до ст. 178 КПК України, тобто як лише додаткові відомості.

Крім того, тяжкість покарання сама по собі не може бути ризиком. Бо суд зауважує, що в розумінні рішень ЕСПЛ у справах «Becciev v. Moldova», «Свершов проти України», «Єлоєв проти України») неодноразово наголошувалось, що тяжкість злочину, в якому обґрунтовано підозрюється особа, має суттєве значення, однак не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою. Крім того, суд вважає доречним взяти до уваги пункт 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Подвезько проти України» (Заява № 74297/11), де суд також встановлював, що пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає надання переконливого обґрунтування органами влади будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є. Аргументи «за» і «проти» звільнення (з-під варти), включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчієв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Наведена позиція Європейського суду з прав людини свідчить про те, що взагалі будь-які ризики не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), та мають підтверджуватися фактичними даними. Отже, сама по собі тяжкість покарання ще не свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Між тим, на думку суду, відсутні ризик, передбачений п. 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме - незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки на його обґрунтування не було наведено жодних пояснень та не надано відповідних доказів.

Оскільки суд погодився з тим, що існує ризик, передбачений пунктом 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тож суд погоджується з існуванням підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження щодо підозрюваного ОСОБА_4 ..

Відповідно до ст. 178 КПК України суд, оцінюючи клопотання слідчого, ураховує також тяжкість покарання, яка загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим за вчинення нетяжкого злочину, вагомість наявних у кримінальному провадженні доказів, особистість підозрюваного, відсутність міцних соціальних зв`язків, як і той факт, що останній офіційно не працевлаштований.

Отже, суд приходить до висновку, що встановлений у судовому засіданні ризики повністю обґрунтовують запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, а тому суд уважає, що цілком обґрунтованим, та відповідним особі підозрюваного, а також меті запобіжного заходу є доцільність продовження покладених на ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України строком на 2 місяці, а саме : повідомляти слідчого або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на в`їзд, виїзд з України; утримуватись від спілкування зі свідками в межах наведеного кримінального провадження, а також щодо обставин кримінального провадження. Оскільки сам запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання є безстроковим, тобто з моменту застосування та в межах строків кримінального провадження, та не потребує продовження, на відмінність від обов`язків, які покладаються на підозрюваного чи обвинуваченого.

На думку суду, саме наведений запобіжний захід є достатнім та дієвим, ураховуючи рівень доведеності обґрунтованості підозри, як і наявні в матеріалах справи суперечності, а наведені особистісні та характеризуючи відомості ОСОБА_4 значно знижують, у поєднанні із покладеними обов`язками, вірогідність вчинення ОСОБА_4 дій, передбачених пунктом 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобіжником якого є визначений судом запобіжний захід.

При цьому, судом також перевірено, що підозрюваному ОСОБА_4 13.03.2025 було відповідно до вимог ст. 276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 15, ст. 348 КК України, що свідчить про відсутність порушень прав ОСОБА_4 .. Судом також перевірено, що підозрюваного ОСОБА_4 затримали в порядку ст. 206-209 КПК України, а під час розгляду клопотання не було встановлено порушень прав підозрюваного, чи можливих застосувань незаконних засобів чи впливу при затриманні, або в процесі доставки до слідчого судді.

Ураховуючи наведене, клопотання слідчого, подане в рамках кримінального провадження, внесеного 12.03.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000627, про застосування запобіжного заходу в вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_4 слід задовольнити.

Керуючись статтями 7, 110, 131, 132, 176-178, 183, 186, 193-197, 199, 369-372, 376, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого, подане в рамках кримінального провадження, внесеного 12.03.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000627, про застосування запобіжного заходу в вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з зобов`язанням прибувати до слідчого або суду, відповідно до стадії кримінального провадження, за першою вимогою.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України строком на 60 (шістдесят) днів наступні обов`язки:

- повідомляти слідчого або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на в`їзд, виїзд з України;

- утримуватись від спілкування зі свідками в межах наведеного кримінального провадження, а також щодо обставин кримінального провадження.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала діє до 11 травня 2025 року в межах строку досудового розслідування та підлягає негайному виконанню після її оголошення, а саме ОСОБА_4 підлягає звільненню з під варти в залі суду негайно.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді

Слідчий суддя ОСОБА_1