Справа № 308/475/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі :

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

у складі учасників справи:

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

кримінальне провадження 1-кс/308/1647/25

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в місті Ужгороді клопотання заступника начальника відділу розслідування злочинів у сфері транспорту підполковника поліції ОСОБА_6 погоджене прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000008, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 05 січня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби відносно підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Берегове, Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

встановив:

20 березня 2025 року заступник начальника відділу розслідування злочинів у сфері транспорту підполковника поліції ОСОБА_6 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням погодженим прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000008 відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 05 січня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, що 04 січня 2025 року, близько 18 години 10 хвилин, водій ОСОБА_4 , керуючи технічно-справним автомобілем марки «Skoda» моделі «Superb» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 60 км/год, що є більшою за допустиму швидкість 50 км/год у населених пунктах, у нічний час доби, без опадів та будь-яких інших атмосферних явищ, ділянкою автодороги, яка має по одній смузі руху у кожному напрямку по вул. Ференца Ракоці в с.Великі Береги зі сторони м.Берегово у напрямку с.Нижні Ремети, Берегівського району, де, у той час попереду у попутному напрямку, лівим крає проїзної частини дороги зустрічної смуги руху рухалась пішохід ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка праворуч від себе штовхала велосипед.

Водій ОСОБА_4 , будучи самовпевненим та самонадійним, нехтуючи особистою безпекою та безпекою інших учасників дорожнього руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її зміни, при виборі безпечної швидкості руху, не урахував дорожню обстановку та дорожні умови, не забезпечив безпеку дорожнього руху та грубо порушив вимоги п.п. 2.3 «б»; 12.1; 12.3; 12.4 та 1.10 в частині поняття «небезпека для руху» Правил дорожнього руху України, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року, здійснюючи маневр об`їзду дорожньої ями у своїй смузі руху, виїхав на зустрічну смугу руху та продовжив рух по ній, де наближаючись до пішохода ОСОБА_8 , яку він об`єктивно був спроможний виявити у полі свого зору з робочого місця водія, з моменту виявлення небезпеки для руху, не вжив заходів до маневрування та зменшення швидкості, аж до зупинки транспортного засобу, де навпроти будинку №60 вказаної вище вулиці, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 .

За наслідками дорожньо-транспортної пригоди, пішохід ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , колишня мешканка АДРЕСА_2 , отримала тілесні ушкодження у виді: закритої тупої травми голови у вигляді забійно-рваної рани в лівій лобно-тім?яній області, забійної рани потиличної області, саден на обличчі, лінійного перелому лівої тім?яної кістки, крововиливів під м?які мозкові оболонки, що частково заходять в борозни в потиличній та тім?яних долях по конвекситальним поверхням півкуль головного мозку із ділянками забою головного мозку в цих областях, крововиливів у продовгуватий мозок, мозочок, варолієв міст та стовбур головного мозку; закритої тупої травми шиї у вигляді масивних крововиливів в м?які тканини шиї переважно у верхньому відділі з повним розривом хребта на рівні 2-3 шийних хребців, із повним розривом спинного мозку в цій області та крововиливами під його оболонки; масивні крововиливи в підшкірно-жирову клітковину та м?язи спини вздовж хребта на рівні 2-8 грудних хребців, а також в області попереку на рівні 11 грудного хребця до 3 поперекового хребта; обширного розлитого синця по задній поверхні лівої гомілки в середній та верхній третині на 24см вгору від підошовної поверхні стопи; масивних розшаровуючих крововиливів по задньо-зовнішній поверхні лівого стегна та по задньо-зовнішній поверхні лівої гомілки, без порушення цілісності кісток даної кінцівки; дрібних саден на тильній поверхні правої та лівої кистей.

Беручи до уваги все виявлене вище, всі тілесні ушкодження виникли в результаті дорожньо-транспортної пригоди при зіткненні автомобіля, що рухався з постраждалою. При цьому в момент первинного контакту з транспортним засобом ОСОБА_8 знаходилась у вертикальному або близькому до нього положенні і була обернена до нього переважно задньою поверхнею тіла. При цьому, первинний контакт автомобіля стався з задньою поверхнею лівої нижньої кінцівки, від чого були сформовані масивні крововиливи в м?язи лівого стегна та гомілки, з подальшим закидуванням ОСОБА_8 на капот, в ході чого були утворені крововиливи вздовж хребта, розрив його в шийному відділі з повним пошкодженням спинного мозку, забійної рани потиличної ділянки, перелому лівої тім?яної кісти з крововиливами під м?які мозкові оболонки і подальшими внутрішньо мозковими крововиливами. В подальшому відбулося падіння тіла постраждалої на дорожнє покриття та ковзання по ньому з формуванням рвано-забійної рани лівої лобно-тім?яної області, саден на обличчі та на тильній поверхні кистей, а також синця в проекції гребня правої клубової кісти.

Комплекс тілесних ушкоджень у вигляді крововиливів на спині вздовж хребта, розриву його в шийному відділі із повним розривом спинного мозку в цій області, забійної рани потиличної ділянки, перелому лівої тім?яної кісти з крововиливами під м?які мозкові оболонки і забоєм головного мозку в тім?яно-потиличних ділянках, а також масивними крововиливами в товщу мозочка продовгуватого мозку, варолієвого мосту і стовбура головного мозку мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень (п. 4.8, п. 2.1.2., 2.1.3 б, в, г, д, ж Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України N?б від 17.01.1995р) за критерієм небезпеки для життя, які перебувають у причинному зв?язку зі смертю.

Своїми діями ОСОБА_4 грубо порушив вимоги п.п. 2.3 (б), 12.1, 12.3, 12.4 та 1.10 в частині поняття терміну «небезпека для руху», «небезпека для руху» Правил дорожнього руху України, якими визначено:

п.1.10 ПДР терміни, що наведені у цих Правилах, мають таке значення:

небезпека для руху - зміна дорожньої обстановки (у тому числі поява рухомого об`єкта, який наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її) або технічного стану транспортного засобу, яка загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія негайно зменшити швидкість або зупинитися;

п.2.3. ПДР - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п.12.1 ПДР - під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

п.12.3 ПДР у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

п.12.4 ПДР - у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Невиконання водієм ОСОБА_4 вказаних вимог Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з наступившими наслідками, внаслідок яких потерпіла ОСОБА_8 отримала тяжкі тілесні ушкодження, від яких померла.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого.

19 березня 2025 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю м.Берегове, Закарпатської області, мешканцю АДРЕСА_1 , раніше не судимому, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 Кримінального кодексу України, а саме: порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого.

Допитаний як підозрюваний ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, свою вину визнав повністю та щиросердечно розкаялася у вчиненому ДТП.

Повідомлення про підозру ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами оглядом місця події та схеми до нього від 04.01.2024, проведеними слідчими експериментами, протоколом проведення огляду та перегляду відеозапису механізму утворення ДТП, висновками судових експертиз та іншими зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Згідно п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, а тому в сторони обвинувачення виникла необхідність у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке законом про кримінальну відповідальність передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме встановлено, що:

- ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду,

- ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні,

- ОСОБА_4 може іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню,

Приймаючи до уваги вищевикладене та те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, є достатньо підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, з метою запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню вважає, що будь-який інший запобіжний захід не пов`язаний з домашнім арештом, не буде достатнім для забезпечення підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив задовольнити таке з наведених у ньому підстав.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту заперечив, просив застосувати домашній арешт в нічний час доби .

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав свого адвоката, просив у задоволенні клопотання прокурора відмовити.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя прийшла до наступних висновків.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризиків.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого (стаття 178 КПК України).

Згідно з ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені першою ст.177 КПК.

19 березня 2025 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю м.Берегове, Закарпатської області, мешканцю АДРЕСА_1 , раніше не судимому, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 Кримінального кодексу України, а саме: порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого.

Обґрунтованість підозри містить у собі два аспекти. Перший стосується питання права: підозра має стосуватися правопорушення, передбаченого законом. Другий стосується питання факту: мають бути доведені обставини, які за розумного та неупередженого тлумачення викликають підозру щодо причетності певної особи до певного кримінального правопорушення. У Рішенні Нечипорук і Йонкало проти України(п. 175) ЄСПЛ вкотре повторив, що термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. При цьому тлумачення поняття «обґрунтованості» буде залежати від усіх обставин справи (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom (Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства).

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

При дослідженні доданих до клопотання доказів, суд приходить до висновку, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Обґрунтованість підозри стверджується наявними в долучених на обґрунтування клопотання документами, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри, зокрема: доказами оглядом місця події та схеми до нього від 04.01.2024, проведеними слідчими експериментами, протоколом проведення огляду та перегляду відеозапису механізму утворення ДТП, висновками судових експертиз та іншими зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Відповідно до частин 1, 2 статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Фактично, слідчий суддя повинен встановити, чи є запропонований запобіжний захід (домашній арешт) пропорційним для запобігання ризику або ризикам, на які вказує сторона обвинувачення, з метою захисту прав підозрюваного та дотримання принципу верховенства права.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував на те, що домашній арешт вважається «позбавленням волі» в розумінні статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рішення Великої Палати у справі Buzadji проти Республіки Молдова від 5 липня 2016 року, заява № 23755/07, параграф 104). Метою цієї статті є захист від самовільного та необґрунтованого позбавлення волі. Тому, слідчий суддя повинен всебічно оцінити обставини, на які посилаються сторона обвинувачення та сторона захисту.

Основними ризикам, на які посилається сторона обвинувачення у даному клопотанні є запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя врахував наявність ризиків, передбачених пунктами п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК, а саме можливість переховуватися від органів досудового розслідування, суду, можливість незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні, можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вагомість наявних доказів, а також тяжкість покарання за вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , особу підозрюваного, наявність постійного місця проживання та роботи, вік.

На підставі наведеного, зважаючи на необхідність дотримання цілей та загальних засад кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до переконання, що мета застосування запобіжного заходу буде досягнута шляхом застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, а тому клопотання слідчого, погоджене прокурором, про обрання запобіжного заходу слід задовольнити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.176, 178, 181, 184, 186, 193, 194, 196, 309, 310, 376 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби з 23.00 год. вечора до 06.00 год ранку наступного дня строком на два місяці до 19 травня 2025 року.

Покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без письмового дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання;

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першим викликом;

- утриматись від спілкування із свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні.

Строк дії ухвали про перебування під домашнім арештом та строк дії обов"язків визначити - до 19 травня 2025 року включно.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що в разі невиконання вищезазначених обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали було проголошено 24 березня 2025 року о 16 год. 00 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1