Номер провадження: 11-сс/813/493/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

власника майна ОСОБА_7 та представника власників майна ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційні скарги власників майна ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 29.01.2025 про арешт майна у к/п №0000143 від 20.01.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 4 ст. 246, ч. 1 ст. 309 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною ухвалою слідчого судді в межах к/п №0000143 від 20.01.2024 було задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_10 та було накладено арешт на майно, вилучене 09.01.2025 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки «Realme» в чохлі чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з сім-картами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , належний ОСОБА_11 ; мобільний телефон марки «POCO» в чохлі синього кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_5 , ІМЕІ2: НОМЕР_6 , з сім-картою НОМЕР_7 , належний ОСОБА_12 , із забороною права відчуження, розпорядження та користування майном.

Обґрунтовуючи прийняте рішення слідчий суддя вказував на те, що вилучене майно відповідають критеріям ст. 98 КПК України, оскільки могло зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та є підстави вважати, що воно було знаряддям вчинення кримінального правопорушення.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

Не погодившись із ухвалою слідчого судді ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою з таких підстав:

- поза увагою слідчого судді залишилася та обставина, що в ході проведення обшуку крім мобільних телефонів не було вилучено жодних речей та документів, які мають будь яке відношення до кримінального провадження. Матеріали клопотання не містять відомостей з приводу того, що мобільний телефон марки «Realme» міг бути набутий кримінально протиправним шляхом, містити на собі сліди злочину, тобто відповідає критеріям ст. 98 КПК України;

- ОСОБА_7 працює на посаді лікаря кабінету «Довіра» в КНП Ананьївська БМЛ з 2017 та в її телефоні збережені контакти пацієнтів, доступ до конфіденційних даних та до медичних програм лікування та супроводу хворих;

- клопотання про арешт майна подано слідчим до суду із пропуском строку, передбаченого КПК України;

За таких обставин, ОСОБА_7 просить скувати ухвалу слідчого судді від 29.01.2025 та постановити нову ухвалу, якою відмовити слідчому у задоволенні клопотання в частині накладення арешту на мобільний телефон «Realme» в чохлі чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з сім-картами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 .

Окрім того, на вказану ухвалу слідчого судді подав апеляційну скаргу ОСОБА_9 , в якій вказує на те, що вона є необґрунтованою з таких підстав:

- поза увагою слідчого судді залишилася та обставина, що в ході проведення обшуку крім мобільних телефонів не було вилучено жодних речей та документів, які мають будь яке відношення до кримінального провадження;

- мобільний телефон є необхідним ОСОБА_9 оскільки він є інвалідом 2 групи, в телефоні містяться медичні рецепти, за його допомогою він замовляю собі лікарські засоби та сплачує комунальні платежі;

- матеріали клопотання про арешт майна не містять будь яких відомостей, які б свідчили про те, що ОСОБА_9 здійснював протиправну діяльність;

- клопотання про арешт майна подано слідчим до суду із пропуском строку, передбаченого КПК України;

За таких обставин, ОСОБА_9 просить скувати ухвалу слідчого судді від 29.01.2025 та постановити нову ухвалу, якою відмовити слідчому у задоволенні клопотання в частині накладення арешту на мобільний телефон марки «POCO» в чохлі синього кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_5 , ІМЕІ2: НОМЕР_6 , з сім-картою НОМЕР_7 .

У судовому засіданні апеляційного суду власник майна ОСОБА_7 та представник власників майна ОСОБА_13 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, натомість прокурор ОСОБА_6 заперечував проти її задоволення.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позиції учасників провадження, перевіривши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частина 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно із ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Положення зазначеної вище норми КПК України узгоджуються зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно дост. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Застосування належної процедури є одним із складових елементів принципу верховенства права та передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії, і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

Приписами ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна, як доказ в кримінальному провадженні,3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння ...; 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна; 4) розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно із ч. 2 ст. 170 КПК арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як вбачається із матеріалів, які надані апеляційному суду, СУ ГУНП в Одеській обл. здійснюється досудове розслідування у к/п внесеному до ЄРДР за №0000143 від 20.01.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2,4 ст.246, ч.1 ст.309 КК України.

Встановлено, що група осіб до складу якої входить ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,, ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 на території Подільського району Одеської обл. з використанням заздалегідь заготовлених бензопил, сокир, ручних пил та іншого інвентаря займаються незаконною порубкою дерев та чагарників, із подальшим перевезенням та зберіганням за місцем мешкання, з метою збуту на території Одеської області, чим спричинили тяжкі наслідки.

В ході досудового розслідування, 09.01.2025 проведено санкціонований обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Realme» в чохлі чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з сім-картами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , належний ОСОБА_11 , який упаковано до спеціального пакету №PSP1257771; мобільний телефон марки «POCO» в чохлі синього кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_5 , ІМЕІ2: НОМЕР_6 , з сім-картою НОМЕР_7 , належний ОСОБА_12 , який упаковано до спеціального пакету №PSP1257770.

Метою накладення арешту на мобільні телефони слідча визначила необхідність збереження речових доказів, окрім того необхідність арешту обґрунтовуються тим, що мобільні телефони можуть містити інформацію щодо придбання деревини у підозрюваного ОСОБА_14 , що може підтвердити факт збуту.

Апеляційний суд враховує ті обставини, що ОСОБА_19 працює у лікарні та її телефон містить інформацію, яка використовується у професійній діяльності та ту обставину, що в телефоні ОСОБА_9 містяться медичні рецепти та за його допомогою він замовляє собі лікарські засоби, однак зауважує, що у мобільному телефоні, зокрема ОСОБА_7 виявлено переписку із ОСОБА_20 , яка за версією органу досудового розслідування входить до складу групи осіб, яка на території Подільського р-ну Одеської обл. здійснюють незаконну порубку дерев та чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, перевозять, зберігають за місцем свого мешкання та реалізовують на території Одеської обл., чим завдають істотну шкоду.

Окрім того, постановою слідчої СУ ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_10 від 12.02.2025 було призначено комп`ютерно-технічну експертизу мобільного телефону марки «POCO» ІМЕІ1: НОМЕР_5 , ІМЕІ2: НОМЕР_6 у зв`язку із неможливістю здійснити його огляд з технічних причин.

Разом з тим, із протоколу про результати проведення НСРД від 14.10.2024 вбачається факт телефонної розмови ОСОБА_21 з ОСОБА_22 , що переконує апеляційний суд у необхідності перевірки відношення власників майна до зазначеного кримінального провадження з метою досягнення імперативних завдань кримінального провадження.

Перевіряючи доводи апелянтів з приводу того, що клопотання про арешт майна було подане слідчим з порушенням строків, передбачених КПК України, колегія суддів зауважує на їх необґрунтованості, з таких підстав.

Так, ухвалою слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 20.01.2025 клопотання про арешт майна було повернуто для усунення недоліків протягом 72 год. з моменту отримання повного тексту ухвали.

Як зазначає слідчий у клопотанні про арешт майна, прокурор отримав копію ухвали 24.01.2025, клопотання про арешт майна після усунення недоліків надійшло до Київського райсуду м. Одеси 27.01.2025, тобто із дотриманням процесуальних строків.

Відтак, зазначені вище обставини на переконання апеляційного суду на даному етапі досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у право власності.

У цьому контексті колегія суддівзвертає увагу апелянтів на можливість звернення з клопотанням до слідчого судді, суду про скасування арешту в порядку ст. 174 КПК України, при умові, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Апеляційний суд також враховує, що обраний слідчим суддею захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, обумовлений метою проведення досудового розслідування, а його межі у часі окреслені строками, які регламентуються нормами ст. 219 КПК України.

Приписами п. 1) ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Відтак, з урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст. 24, 170-173, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційні скарги власників майна ОСОБА_7 та ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 29.01.2025, про накладення арешту на майно, перелік якого міститься в мотивувальній частині ухвали, вилучене 09.01.2025 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4