Справа № 487/8153/23
Провадження № 1-в/487/225/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2024 м.Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду Заводського району м.Миколаєва подання начальника Заводського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_5 про звільнення від покарання:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджену вироком Заводського районного суду м.Миколаєва від 08.01.2024 року зміненим постановою Миколаївського апеляційного суду від 24.04.2024 року за ч.4 ст.185, ч. 1 ст. 357, ч.1 ст.70 КК України до п`яти років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнену від відбування покарання з випробовуванням строком на 1 рік, -

ВСТАНОВИВ:

17.09.2024 начальник Заводського районного відділу філії державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях області ОСОБА_5 звернулася до суду з поданням про звільнення засудженої ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Заводського районного суду м.Миколаєва від 08.01.2024 рокузміненим постановою Миколаївського апеляційного суду від 24.04.2024 року, відповідно до ч.2 ст.74 КК України.

У судовому засіданні прокурор проти зажоволення подання не заперечував.

У судовому засіданні асуджена ОСОБА_4 проти задоволення клопотання не заперечувала.

До судового засідання представник органу виконання покарання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій зазначила, що подання підтримує, просить розглянути справу за її відсутності. З урахуванням приписів ч. 5 ст. 539 КПК України, розгляд подання було проведено за відсутності представника органу виконання покарання.

Заслухавши думку прокурора та засудженної, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що подання підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Вироком Заводського районного суду м.Миколаєва від 08.01.2024 року, який було змінено Постановою Миколаївського апеляційного суду від 24.04.2024 року ОСОБА_4 визнано винною у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч. 1 ст. 357 КК України та призначено за ч.4 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років, за ч.1 ст.357 КК України у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років.

На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнену від відбування покарання з випробовуванням строком на 1 рік та покладено обов`язки з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Вирок набрав законної сили 24.04.2024 року.

Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексуУкраїни (п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України).

Згідно п. 2 ч. 2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Відповідно до положення ст.51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп. 169.1.1 пункту 169.1 ст. 169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку.

Згідно вироку встановлено, що ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, 30.09.2023 року, загальна вартість викраденого ОСОБА_4 майна становить 1531 грн.

Станом на 1 січня 2023 року два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян становило 2684 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість .

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

З урахуванням вищезазначених обставин, на час розгляду подання, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна відповідальність ОСОБА_4 .

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Об`днаної Палати Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 .

Частиною 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що подання начальника Заводського районного відділу філії державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях, підлягає частковому задоволенню та ОСОБА_4 слід звільнити від покарання, призначеного вироком Заводського районного суду м. Миколаєва, від 08.01.2024 року зміненого постановою Миколаївського апеляційного суду від 24.04.2024 року за ч.4 ст.185 КК України.

За такого з вироку підлягає виключення покарання, призначене за вчинення кримінального правопорушення за ч.4 ст.185 КК України з посиланням на застосування положення ч.1 ст.70, ст.ст.75,76 КК України.

Керуючись ст.74 КК України ст.ст.537, 539 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Подання начальника Заводського районного відділу філії державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_6 - задовольнити частково .

Звільнити ОСОБА_4 від покарання, призначеного за вироком Заводського районного суду м.Миколаєва зміненим постановою Миколаївського апеляційного суду від 24.04.2024 року за ч.4 ст.185 КК України на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку із усуненням караності вчиненого нею діяння.

Вважати ОСОБА_4 засудженою вироком Заводського районного суду м.Миколаєва від 08.01.2024 року зміненим Постановою Миколаївського апеляційного суду від 24.04.2024 року за ч.1 ст.357 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн..

На ухвалу може бути подана апеляція в Миколаївський апеляційний суд протягом семи днів з моменту її винесення.

Суддя: ОСОБА_1