ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/700/25

Номер провадження 1-кп/495/370/2025

05 лютого 2025 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за відсутності учасників судового провадження у приміщенні суду в м. Білгороді-Дністровському кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.01.2025 року за реєстраційним №0000001 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця міста Білгород-Дністровського Одеської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого у якого судимість не знята та не погашена,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч.1 ст. 162 КК України,

ВСТАНОВИВ:

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Досудовим розслідуванням установлено що, 01.01.2025 близько 06 години, більш точний час досудовим розслідуванням встановити не представилось можливим, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з невстановленою особою (відносно якої матеріали досудового розслідування виділено в окреме кримінальне провадження), проходили по дорозі повз приватні домоволодіння, що розташовані по вулиці Першотравневій в місті Білгород-Дністровський Одеської області, де у них виник злочинний умисел спрямований на незаконне проникнення до будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , що на праві спільної часткової приватної власності належить ОСОБА_4 , у якому мешкає остання та члени її родини.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне проникнення до житла, діючи умисно, незаконно, без згоди власника на такі дії, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, всупереч ст. 30 Конституції України, згідно якої «кожному гарантується недоторканість житла, не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи інакше як за вмотивованим рішенням суду», ст. 12 Загальної декларації прав людини, згідно якої «ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність його житла», ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно якої «кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла», ст. 17 Міжнародного пакту про громадські та політичні права, згідно якої «ніхто не повинен зазнавати незаконних посягань на недоторканність його житла», ОСОБА_3 та не встановлена особа(відносно якої матеріали досудового розслідування виділено в окреме кримінальне провадження), діючи за попередньою змовою групою осіб, підійшли до металевого паркану приватного домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де впевнившись у відсутності господаря та сторонніх осіб, усвідомлюючи, що порушують недоторканість житла громадян, всупереч волі законного володільця, діючи таємно, перелізли через паркан, тим самим незаконно проникли у подвір`я приватного домоволодіння.

Після цього, невстановлена особа (відносно якої матеріали досудового розслідування виділено в окреме кримінального провадження) та ОСОБА_3 , продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на незаконне проникнення до житла, пересувались територією домоволодіння, після чого невстановлена особа (відносно якої матеріали досудового розслідування виділено в окреме кримінальне провадження) за допомогою гвоздодера пошкодила кріплення дверей даху та проникла всередину горища.

Після чого невстановлена особа (відносно якої матеріали досудового розслідування виділено в окреме кримінальне провадження) спустилась вниз та підійшов до одного з металопластикових вікон будинку та за допомогою гвоздодера відчинила вікно, шляхом його віджиму та через нього потрапила в середину будинку, та до приїзду працівників поліції охорони, покинула місце вчинення злочину. В цей час ОСОБА_3 перебував на території домоволодіння та спостерігав за обстановкою ззовні де був викритий працівниками поліції охорони.

2. Частина статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 28, ч.1 ст. 162 КК України, тобто незаконне проникнення до житла та іншого володіння особи, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

3. Оцінка встановлених органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Судом встановлено, що відповідно ч. 2 ст. 302 КПК України обвинуваченому ОСОБА_3 у присутності його захисника адвоката ОСОБА_5 , прокурором ОСОБА_6 роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду кримінального провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, після чого ОСОБА_3 у заяві підтвердив роз`яснення йому вказаних положень та надав добровільну згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

При цьому до суду разом із обвинувальним актом подано заяву щодо визнання винуватості, згоди із встановленням досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, складена в присутності захисника.

Крім того, до обвинувального акту долучено письмову заяву потерпілого ОСОБА_7 , згідно з якою остання не заперечує проти розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні без виклику її у судове засідання.

На підставі ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву ОСОБА_3 , у якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і погоджується з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без його участі, заяву потерпілої ОСОБА_7 у якій вона зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і погоджується з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без її участі,відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого з урахуванням його клопотання, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт підлягає розгляду в порядку, визначеному статтями 381 - 382 КПК України.

При цьому, в силу дії частини 4 статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Діючи відповідно до вимог частин 1, 2 ст. 17, статей 369-371, 374, ч. 3 ст. 381, ч. 2 ст. 382 КПК України суд перевірив обставини, які встановлені органом досудового розслідування, та які не оспорюються учасниками судового провадження.

Аналізуючи та оцінюючи наведене суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч.1 ст. 162 КК України.

Обвинувачений не вчинив кримінальне правопорушення у стані обмеженої осудності чи у стані неосудності. Обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, чи є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності відсутні.

4. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 66 КК України суд визнає обставинами, що пом`якшують покарання щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання суд визнає рецидив.

5. Мотиви призначення покарання.

Оскільки в ході судового розгляду було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, необхідно призначити йому покараннядостатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, в межах санкції ч.2 ст. 28, ч.1 ст. 162 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд виходить із положень ст. ст. 50, 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до кримінальних проступків; конкретні обставини скоєного ним кримінального правопорушення; особу винного; наявність обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставини, які обтяжує покарання.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченого, суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно дост. 65 КК Українибере до уваги: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що є кримінальним проступком, ставлення обвинуваченого, а саме дієве каяття, дані про особу винного а саме те, що ОСОБА_3 відповідно до характеристики, наданої начальником РВП полковником поліції ОСОБА_8 характеризується опосередковано, спілкується з особами з числа раніше засуджених і тих що ведуть асоціальний спосіб життя, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, конкретні обставини вчинення кримінального проступку, характер та спосіб вчиненого, при цьому, призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та попередження нових кримінальних правопорушень, наявності пом`якшуючих та обтяжуючих обставин.

Окрім того суд також враховує те, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Таким чином, з врахуванням вищенаведеного, суд вважає, що покарання ОСОБА_3 слід обрати в межах санкції ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 162 КК Україниу виді обмеження волі строком на півтора роки.

Таке покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

6. Інші рішення щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

У цьому кримінальному провадженні проводились експертизи, а саме: судова трасологічна (висновок експерта №200-34-25 від 21.01.2025), витрати на проведення якої відповідно становлять 7 572 грн 80 коп. та судова трасологічна (висновок експерта №СЕ-19/116-25/1197-ТР від 23.01.2025), витрати на проведення якої відповідно становлять 12 734 грн 40 коп., загальна сума за проведення перелічених експерт становить 20 307 грн 20 коп.

Процесуальні витрати за проведення цих судових експертиз, відповідно до ст.124 КПК України підлягають стягненню із ОСОБА_3 , оскільки вони виникли у зв`язку із проведенням експертизи в межах кримінального провадження №0000001.

Цивільний позов у цьому кримінальному провадженні відсутній.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався і суд вважає, що до набрання вироком законної сили будь-який запобіжний захід обвинуваченому обирати немає необхідності.

Керуючись ст. ст.368,370,371,373,374, 381, 382 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 28, ч.1 ст. 162 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на півтора роки.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_3 рахувати з дня його прибуття і постановки на облік у виправному центрі.

Речові докази: - навісний замок, навісний замок із ключем, рюкзак синьо-чорного кольору та цвяховиривач, які упаковані до полімерного сейф-пакету експертної служби МВС N?4123627; пару спортивного взуття чорного кольору із надписом "EVEHOIV350", яка упакована до первинного спеціального пакету HYQ018578, що прошитий та заклеєний биркою із печаткою експертної установи залишитина зберігання в спеціальне приміщення зберігання речових доказів Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській об розташованого за адресою: вул. Сержанта Данила Марюхна, 21, м. Білгород- Дністровський;

- диск з фотознімком низу підошви взуття, упакований в паперовий конверт зберігати в матеріалах даного кримінального провадження.

Процесуальні витрати за проведення судових трасологічних експертиз в загальній сумі 20 307 грн 20 коп. (двадцять тисяч триста сім грн 20 коп.) стягнути із ОСОБА_3 на користь держави.

Цивільний позов у цьому кримінальному провадженні відсутній.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1