ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/617/25 Справа № 201/2475/25 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2025 року у кримінальному провадженні № 0001515 від 22 травня 2024 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначенням застави, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Шевченко Красноврмійського району Донецької області, громадянки України, із неповною вищою освітою, не одруженої, працюючої секретарем НВК № 2 Покровської міської ради, не судимої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, -

секретаря судового засідання ОСОБА_7

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

підозрюваної ОСОБА_6

в режимі відеоконференції

прокурора ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:

За ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2025 року задоволено клопотання старшого слідчого з ОВС СВ 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях та продовжено строк тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_6 на 60 днів, тобто до 28 квітня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Слідчий суддя дійшов висновку, що прокурором доведена наявність достатніх підстав вважати, що продовжують існувати ризики переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування або суду, а також вчиненні іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, в якому підозрюється.

Слідчий суддя також врахував, що визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, з урахуванням наведених вище обставин, не зможе запобігти визначеним ризикам, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної та не буде відповідати тяжкості кримінального злочину та характеру наявного суспільного інтересу.

В апеляції:

- захисники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просять ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання, застосувавши до підозрюваної ОСОБА_6 запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі.

В обґрунтування апеляційної скарги вказують, що слідчий суддя хоча і додані до клопотання матеріали, однак не надав жодної оцінки їх належності для обґрунтованості підозри та відповідності кваліфікації інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення.

Вказують, що з винесення попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу, органами досудового розслідування не було проведено жодних слідчих дій з підозрюваною, а всі процесуальні дії були вчинені не в передбачені строки.

Крім цього зауважують на помилкову кваліфікацію дій ОСОБА_6 , оскільки в наданих стороною обвинувачення матеріалах відсутні будь-які об`єктивні та достовірні дані, які б свідчили про те, що ОСОБА_6 передавала дані представнику держави, що здійснює збройну агресію проти України.

Також захисники посилаються на недоведеність існування жодного з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Заслухавши підозрювану та її захисників які просили задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За вимогами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_6 , були належним чином досліджені обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку даного запобіжного заходу, та обґрунтований висновок про існування обставин, які виправдовують подальше перебування підозрюваної під вартою.

При продовженні запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою враховано, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, проти основ національної безпеки України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років, а тому, підозрювана, намагаючись уникнути покарання може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Крім того, підозрювана до затримання проживала у м. Покровськ Донецької області, де на даний час ведуться активні бойові дії та розміщується Збройні Сили України та інші військові формування, а тому, з огляду на лояльне ставлення до окупаційних військ РФ, остання може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Апеляційний суд також зважає на характер інкримінованого ОСОБА_6 злочину, які були вчинені добровільно та з власної ініціативи, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку, які умисно вчинені громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці.

Крім того, враховуючи воєнний стан на території України, підозрювана ОСОБА_6 може намагатись уникнути досудового розслідування, тим паче на початкових його етапах, коли розкриття злочину найбільш ефективне.

Як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, враховується введення в Україні воєнного стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Таким чином, продовження існування зазначених вище ризиків у їх сукупності, виправдовують подальше перебування підозрюваної ОСОБА_6 під вартою, що відповідає, і є співрозмірним тяжкості і характеру діяння, яке інкримінуються останній, та більш м`які запобіжні заходи, як на це вказують захисники, не забезпечать належної її процесуальної поведінки, а тому продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.

З огляду на вищевикладене, у цьому кримінальному провадженні, тяжкість висунутого обвинувачення не є вирішальною обставиною для висновку суду про наявність реального ризику можливих спроб підозрюваної переховуватися від органу досудового розслідування або суду.

Отже, продовження підозрюваній ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є таким, що в повній мірі відповідає наведеним вище нормам закону, правовим позиціям Європейського Суду з прав людини та обставинам цього кримінального провадження і на даному етапі досудового розслідування зможе запобігти визначеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної.

При цьому, під час розгляду клопотання також були враховані положення ч. 4 ст. 183 КПК України, відповідно до яких, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого, в тому числі статтею 114-2 КК України.

Таким чином, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, врахувавши особу підозрюваної, зокрема, вчинення кримінального правопорушення проти основ національної безпеки України в умовах воєнного стану, що впливає на обороноздатність держави, слідчий суддя, в межах своїх дискреційних повноважень, не вважав за необхідне визначити підозрюваній ОСОБА_6 заставу, що в повній мірі узгоджується із вимогами ч. 4 ст. 183 КПК України.

За наведених обставин, не визначення підозрюваній ОСОБА_6 застави на даному етапі кримінального провадження, відповідає завданням даного кримінального провадження.

Що стосується доводів апеляційної скарги, щодо необґрунтованості підозри, з посиланням на відсутність доказів вчинення інкримінованого ОСОБА_6 злочину, то вони не є прийнятними, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя та суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

В іншому випадку, апеляційний суд візьме на себе функцію судового розгляду обвинувачення по суті, яке ще не розглянуто судом першої інстанції, що є неприпустимим.

Отже, всі питання, що виникають під час кримінального провадження, вирішуються стадійно і лише тим судом, який має повноваження на відповідній стадії.

З огляду на викладене, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не встановлено, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою та такою, що не підлягає скасуванню, а тому, апеляційну скаргу захисників слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2025 року у кримінальному провадженні № 0001515 від 22 травня 2024 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначенням застави, щодо ОСОБА_6 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3