Справа № 947/6050/25
Провадження № 1-кс/947/3013/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2025 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене начальником Подільського відділу Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000130 від 31.01.2025 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новогеоргіївка, Ананьївського району, Одеської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , інструктора управління ІНФОРМАЦІЯ_4 , головний сержант, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчим управлінням ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000130 від 31.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час здійснення досудового розслідування у формі процесуального керівництва здійснюється Одеської спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Південного регіону.

Досудовим розслідуванням встановлено, що Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України №2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, з подальшим неодноразовим його продовженням та до теперішнього часу, відповідно до Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» почав діяти воєнний стан в Україні.

У відповідності до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 03.03.2022 №2105-IX на території України оголошено проведення загальної мобілізації.

Відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» від 22.05.2022 №2264-IX, з подальшим неодноразовим його продовженням та до теперішнього часу, з 24.02.2022 на території України оголошено та проводиться загальна мобілізація.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку

та мобілізацію» мобілізація комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Згідно з п. 26 «Правил перетинання державного кордону громадянами України» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 №57 у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану право на перетин державного кордону, мають інші військовозобов`язані особи, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації.

Відповідно до п. 5 ст. 22 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Так, 20.07.2022 відповідно до наказу ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 № 270 головного сержанта ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу та призначено на посаду інструктора управління ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до визначених посадових обов`язків на ОСОБА_4 покладено наступні обов`язки: приймати участь у відпрацюванні документації по організації служби військ, розробляти матеріальну базу по організації служби військ, приймати участь у відпрацюванні (уточнені) документації організації чергової частини, розробляти матеріальну базу по організації чергової служби, утримувати закріплену техніку в справному стані, в постійній готовності до використання, за розпорядженням начальника відділу проводити оповіщення призовників та військовозобов`язаних, нести служби у добовому наряді відділу.

Таким чином, ОСОБА_4 перебуваючи на посаді інструктора ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розумінні ст. 18 КК України є службовою особою, тобто особою, яка постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади, а також постійно чи тимчасово обіймають в органах державної влади, посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій.

Статтями 19, 68 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Проходячи військову службу головний сержант ОСОБА_4 , як військовослужбовець, відповідно до вимог ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно та неухильно виконувати накази командирів (начальників) у встановлений термін, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Незважаючи на вимоги вищезазначеного законодавства України та виданих в їх розвиток нормативно правових актів, головний сержант ОСОБА_4 використовуючи службове становище, маючи реальну можливість належно виконувати службові обов`язки, свідомо, допустив їх порушення вирішивши стати на злочинний шлях з метою власного незаконного збагачення.

Так, в грудні 2024 року (більш точну дату та час в ході проведення досудового розслідування встановити не представилось можливим) ОСОБА_7 доставили до ІНФОРМАЦІЯ_5 для оформлення військово-облікових документів.

Після проходження військово-лікарняної комісії ОСОБА_7 доставили довійськової частини, яка знаходиться у АДРЕСА_2 , де після відмови командира частини про зарахування останнього до списків військової частини, у ОСОБА_4 , який супроводжував ОСОБА_7 виник протиправний умисел, спрямований на незаконне одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди.

Реалізуючи свій злочинний умисел, головний сержант ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в грудні 2024 року (більш точну дату та час в ході проведення досудового розслідування встановити не представилось можливим), перебуваючи в розташуванні військової частини, яка знаходиться у АДРЕСА_2 , виказав громадянину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 пропозицію надати для нього, ОСОБА_4 , неправомірну вигоду у сумі 50 000 гривень за здійснення впливу на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави військових посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_5 щодо видачі ОСОБА_7 документів про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. Також як гарантію отримання грошових коштів ОСОБА_4 відібрав у ОСОБА_7 особистий паспорт громадянина України.

28.01.2025 о 13 год. 00 хв., ОСОБА_4 перебуваючи біля ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, поєднане з вимаганням такої вигоди, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, підтвердив пропозицію надати для нього, ОСОБА_4 , неправомірну вигоду вже у сумі 20 000 гривень за здійснення впливу на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави військових посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_5 щодо видачі ОСОБА_7 документів про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

У свою чергу ОСОБА_7 , повідомивши про відомі йому факти до правоохоронних органів, був залучений, за його згодою, до проведення слідчих (розшукових) дій, та діючи під контролем правоохоронних органів погодився на запропоновані ОСОБА_4 умови надання неправомірної вигоди за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

В подальшому, 17.02.2025 приблизно об 16 год 16 хв, в телефонній розмові, ОСОБА_4 , продовжуючи виконання злочинного умислу, направленого на одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди, повідомив ОСОБА_7 про необхідність зустрітися та передати йому обумовлені грошові кошти в розмірі 20 000 гривень, для надання останньому документів про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації та повернення паспорту громадянина України.

19.02.2025 о 14 год. 05 хв. ОСОБА_4 перебуваючи в автомобілі Toyota Corolla, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходився на узбіччі дороги біля будинку № 26 Бірзульського бульвару м. Подільська Одеської області, продовжуючи свої протиправні дії, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, одержав від ОСОБА_7 для себе неправомірну вигоду у сумі 20000 гривень за здійснення впливу на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави військових посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_5 щодо видачі ОСОБА_7 документів про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації та повернення паспорту громадянина України.

Після цього головного сержанта ОСОБА_4 було затримано працівниками правоохоронного органу, а його протиправну діяльність припинено.

20.02.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, за кваліфікуючими ознаками: одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди.

Оскільки у сторони обвинувачення наявні достатні підстави вважати, що в рамках даного кримінального провадження наявні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_4 підозри, сторона обвинувачення просить застосувати відносно останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні:

-прокурор вимоги поданого клопотання підтримав, проте в частині запропонованого у клопотанні розміру застави, просив зменшити його до 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому на запитання слідчого судді щодо обґрунтування зміни позиції прокурора, останній не надав пояснень.

-захисник підозрюваного частково заперечував проти задоволення клопотання сторонни обвинувачення, посилаючись на те, що ризики, пердбачені ч. 1 ст. 177 КПК України є необгрунтованими та розмір застави, визачений клопотанням слідчого, є непомірним для його підзахисного. Крім того, адвокат ОСОБА_5 просив звернути увагу на те, що ОСОБА_4 має міцні соціальні зв`язки, позитивно характеризується за місцем проходження служби, а також має нестабільнйи стан здоров`я. Просив застосувати заставу у розімрі від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

-підозрюваний з підозрою погодився, щодо запобіжного заходу підтримав думку захисника.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

20.02.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

У підтвердження обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України сторона обвинувачення посилається на: протоколи допитів свідка ОСОБА_7 від 31.01.2025 та 19.02.2025; протокол обшуку транспортного засобу автомобіля марки Toyota Corolla, реєстраційний номер НОМЕР_1 від 19.02.2025; протокол затримання ОСОБА_4 , у порядку ст.208 КПК України, від19.02.2025; протокол огляду місця події від 19.02.2025, згідно якого вилучені грошові кошти у сумі 20 000 гривень купюрами номіналом по 500 гривень кожна у кількості 40 штук.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри, слідчий суддя враховує те, що діючий Кримінальний процесуальний кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» («Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

Долучені матеріали кримінального провадження, на даній стадії досудового розслідування є достатніми для висновку щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_4 при цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі долучених до клопотання доказів, вирішує питання наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінальних правопорушень.

На теперішній час ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у можливому вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 369-2 КК України. Так, з огляду на тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у випадку подальшого доведення його вини у вчиненні такого кримінального правоопрушення, наслідки, які для останнього можуть настати, слідчий суддя приходить до переконання, що в рамках даного кримінального провадження, в цілях уникнення можливого покарання за інкриміновані підозрюваному дії, останній може вжити заходів спрямованих на переховування від органів досудового розслідування та суду, що свідчить про наявність в рамках такого кримінального провадження ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, слідчий суддя враховує, що в рамках даного кримінального провадження наявні особа свідка ОСОБА_7 . Протоколи допиту такої особи, в яких зазначені його анкетні дані, долучені до матеріалів даного клопотання. На теперішній час в значній мірі, обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_4 підозри за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, у тому числі, підтверджується саме показаннями такої особи. Слідчий суддя враховує, що на теперішній час вказаний свідок допитаний. Між тим, враховує слідчий суддя також й відомості в частині того, що за винятком випадків, передбачених ст. 225 КПК України, суд не може обґрунтовувати свої судові рішення показаннями, отриманими стороною обвинувачення на стадії досудового розслідування. Відтак, у випадку подальшого направлення обвинувального акту відносно ОСОБА_4 до суду, слідчий суддя не може виключати допиту таких осіб безпосередньо судом, в зв`язку з чим, слідчий суддя не може виключати можливого незаконного впливу з боку підозрюваної особи на таких свідків, що в свою чергу свідчить про наявність в рамках такого кримінального провадження ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Водночас, слідчий суддя зауважує, що обґрунтування прокурора у судовому засіданні та слідчого у письмовому клопотанні щодо існування в рамках означеного кримінального провадження ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, є неспроможними, формальними та такими, що нівелюють саму мету застосування запобіжного заходу, якою у тому числі є необхідність виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Що стосується посилання сторони обвинувачення на наявність в рамках даного кримінального провадження ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у вигляді можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до переконання, що вказані доводи сторони обвинувачення не знайшли свого підтвердження. Так, будь-які відомості, які б могли свідчити про наявність схильності підозрюваного до можливого вчинення інших кримінальних правопорушень у слідчого судді на теперішній час відсутні. За таких обставин, на думку слідчого судді, стороною обвинувачення не доведено існування в рамках даного кримінального провадження означеного ризику, а відповідні посилання сторони обвинувачення є непереконливими та безпідставними.

Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

При цьому, ризик, це, зокрема, невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України. Між тим, чинний КПК України не вимагає надання відповідних доказів того, що підозрюваний обов`язково здійснить дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема й у випадку застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу, однак перед слідчим суддею повинна бути доведена наявність реальної можливості здійснити підозрюваним такі дії в майбутньому, в зв`язку з чим, слідчим суддею повинен бути обраний такий запобіжний захід, який в повній мірі буде здатним запобігти можливому прояву означених дій з боку підозрюваного.

Як вбачається з фактичних обставин даного кримінального провадження, ОСОБА_4 на теперішній час обґрунтовано підозрюється у можливому вчиненні корупційного кримінального правопорушення (відповідно до примітки ст. 45 КК України). При цьому, враховуючи те, що корупція визнана однією з актуальних загроз національній безпеці України, а вчинення кримінального правопорушення такого роду в період воєнного стану службовими особами ТЦК та СП викликає значний резонанс у суспільстві та породжує негативне ставлення українського народу до військовослужбовців.

Відтак, вирішення питання застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 того чи іншого запобіжного заходу потребує врахування існуючого суспільного інтересу, який зводиться не лише до досягнення завдань кримінального провадження, але й до забезпечення та реального здійснення боротьби з корупцією та забезпечення національної безпеки.

За таких обставин, беручи до уваги викладене у сукупності, з огляду на тяжкість інкримінованого підозрюваному ОСОБА_4 кримінального правопорушення, а також фактичні обставини даного кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання, що на даній стадії кримінального провадження відносно підозрюваного слід обрати міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки такої особи, в тому числі, не забезпечать досягнення завдань кримінального провадження в цілому, та міри запобіжного заходу, зокрема.

Відповідно до п. 2 абзацу 1 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, відповідно до вимог ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Так, слідчий суддя звертає увагу, що прокурором в судовому засіданні було змінено клопотання в частині розміру застави, а саме представник сторони обвинувачення клопотав про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначення застави у розмірі 80 (вісімдесяти) неоподатковуваних мінімумів для працездатних осіб, між тим, слідчий суддя зауважує, що прокурор, користуючись наданими йому процесуальними правами, які мають відповідати загальній засаді кримінального провадження у вигляді диспозитивності та змагальності, не навів жодного належного обгрунтування обставинам (їх наявності), які б вказували на причинно-наслідковий зв`язок зміни його процесуальної позиції. Слідчий суддя зауважує, що як і повідомлення про підозру, так і клопотання про застосування запобіжного заходу 20.02.2025 було погоджено начальником Подільського відділу Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , який і приймав участь у судовому засіданні 21.02.2025. За таких обставин, для слідчого судді є незрозумілим така непослідовна процесуальна позиція представника сторони обвинувачення, а тому слідчий суддя критично оцінює означені доводи прокурора, з огляду на їх недоведеність.

Так, згідно п. 3 абзацу 1 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначається від десяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, між тим згідно зазначеної статті у виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину та покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В свою чергу згідно ч. 11 ст. 182 КПК України, застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Гафа проти Мальти», було встановлено що гарантія, передбачена статтею 5 §3 Конвенції покликана забезпечити явку обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підозрюваного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі. Оскільки питання, яке розглядається, є основним правом на свободу, гарантованим статтею 5, органи влади повинні докладати максимум зусиль для встановлення належного розміру застави. Крім того, розмір застави, має бути належним чином обґрунтований у рішенні про визначення застави і повинен враховувати майновий стан обвинуваченого.

Також, щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя повинен, враховувати положення ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину. При цьому судді слід мати на увазі, що, виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

З урахуванням розміру ймовірно отриманої ОСОБА_4 неправомірної вигоди, зухвалості ймовірно вчиненого кримінального правопорушення представником ТЦК та СП під час дії воєннотого стану, що в свою чргу викликає знанчий суспільний резонанс у суспільстві, на думку слідчого судді, можливо вважати виключним випадком.

За таких обставин, беручи до уваги встановлені в судовому засіданні ризики, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, майновий стан підозрюваного, слідчий суддя вважає, що відносно підозрюваного ОСОБА_4 слід визначити розмір застави у вигляді 160 (сто шістдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 484 480 (чотириста вісімдесят чотири тисячі чотириста вісімдесят) гривень, який на думку слідчого судді в повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного у випадку її внесення, під загрозою звернення застави в дохід держави, у випадку порушення покладених на нього процесуальних обов`язків. Наведені обставини у своїй сукупності обумовлюють необхідність виходу слідчого судді за межі застави, передбаченої абзацом 2 п. 3 ч. 1 ст. 182 КПК України.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 193-194, 196 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене начальником Подільського відділу Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком до 18.04.2025, в межах строку досудового розслідування.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 160 (сто шістдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 484 480 (чотириста вісімдесят чотири тисячі чотириста вісімдесят) гривень.

Роз`яснити підозрюваному, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на розрахунковий рахунок UA0005435, код отримувача (ЄДРПОУ) - 26302945, банк отримувача ДКСУ м. Київ, МФО 820172, отримувач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 строком до 18.04.2025, в межах строку досудового розслідування, наступні процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

1. прибувати до слідчого, прокурора та/або суду за першою вимогою;

2. не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора та/або суду;

3. повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4. утримуватися від спілкування зі свідками щодо обставин даного кримінального провадження;

5. здати на зберігання до ГУ ДМС в Одеській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1