Справа № 349/2099/24
Провадження № 11-кп/4808/117/25
Категорія ст. 514 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю: секретаря с/з ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах особи щодо якої застосовано примусові заходи медичного характеру ОСОБА_9 , на ухвалу Рогатинського районного суду від 19 грудня 2024 року про відмову у зміні застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_9 ,-

в с т а н о в и в:

Ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 19 грудня 2024 року відмовлено в задоволенні заяви представника віддаленого структурного підрозділу №2 Комунального некомерційного підприємства «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради» ОСОБА_10 про зміну примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_9 .

Продовжено застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_9 у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом на строк шість місяців.

Своє рішення суд мотивував тим, що Висновок комісії лікарів-психіатрів не містить оцінки ризику скоєння ОСОБА_9 суспільно небезпечних діянь, а тому вищевказаний висновок є необґрунтованим.

Захисник ОСОБА_8 не погодився з ухвалою та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає ухвалу незаконною, та такою, що підлягає скасуванню з мотивів надмірної суворості застосованих до його підзахисного примусових заходів медичного характеру, винесеною без належного урахування особи і обставин, що мають місце станом на даний час.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що на даний час ОСОБА_9 потребує амбулаторного лікування відповідно до висновку комісії лікарів-спеціалістів №130 від 26.11.24 року. Суд не навів переконливих мотивів, чому висновок комісії лікарів є необґрунтованим.

Просить оскаржувану ухвалу скасувати та змінити застосовані раніше до ОСОБА_9 примусові заходи медичного характеру з наданням примусової психіатричної допомоги в закладі із звичним наглядом на надання ПЗМХ в амбулаторних умовах за місцем проживання в с. Їжківці Сторожинецького району Чернівецької області.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник підтримав апеляційну скаргу, прокурор заперечував проти її задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника та прокурора, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Підстави та процедура вирішення питання продовження, зміни або припинення застосування примусових заходів медичного характеру передбачені КК України, КПК України, ЗУ «Про психіатричну допомогу». Окрім цього, суди мають керуватися Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» (№7, від 03 червня 2005 року) (далі Постанова Пленуму ВСУ №7 від 03 червня 2005 року) а також практикою ЄСПЛ.

Як вбачається з положень ст.95 КК України а також ст.19 ЗУ «Про психіатричну допомогу», питання про продовження, зміну або припинення застосування примусового заходу медичного характеру вирішується судом у разі такої зміни стану психічного здоров`я особи, за якої відпадає необхідність застосування раніше призначеного заходу та виникає необхідність у призначенні іншого примусового заходу медичного характеру чи якщо особа видужала. Продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Відповідно до положень Постанови Пленуму ВСУ №7 від 03 червня 2005 року, як випливає зі статей 94, 95 КК (2341-14), примусові заходи медичного характеру скасовуються (припиняються) в порядку, передбаченому статтями 419, 422 КПК (1003-05), у зв`язку з одужанням особи чи зміною її психічного стану на такий, що не становить очевидної небезпеки для неї або інших осіб. В останньому випадку постановлення рішення про передачу такої особи на піклування родичам або опікунам з обов`язковим лікарським наглядом (ч.6 ст.94 КК) є правом, а не обов`язком суду.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про психіатричну допомогу», перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію.

Аналіз зазначених норм права вказує на обов`язок суду ретельно перевірити всі обставини справи та змінити примусові заходи медичного характеру, якщо зникли раніше існуючі підстави для їх застосування.

Якщо суд відмовляє у зміні ПЗМХ, він має належним чином мотивувати свої висновки, оскільки перебування особи у психіатричній лікарні є позбавленням її свободи у розумінні підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенції).

На це неодноразово вказував ЄСПЛ у своїх рішеннях (див. рішення у справі «Станєв проти Болгарії» [ВП] (Stanev v. Bulgaria) [GC], заява № 36760/06, пункти 121-132, ЄСПЛ 2012).

Проте, суд першої інстанції не врахував зазначених норм права та належним чином не мотивував відмову у задоволенні заяви лікаря-психіатра про зміну застосованих ПЗМХ щодо ОСОБА_9 .

Так, в оскаржуваній ухвалі суд зазначив, що у Висновку комісії лікарів, який міститься в матеріалах справи, не зазначено, чи буде внаслідок зміни ПЗМХ досягнуто мети таких заходів обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню суспільно-небезпечних діянь. Крім того, суд зауважив на відсутності у Висновку оцінки ризику скоєння ОСОБА_9 суспільно-небезпечних діянь за шкалою HCR-20.

Проте, апеляційний суд вважає такі мотиви суду недостатніми для висновків про відмову у задоволенні заяви про заміну ПЗМХ.

Так, згідно п.28 Висновку комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовуються ПЗМХ №130 від 26.11.2024 р. (далі Висновок) (а.с.2-4), по психічному стану на даний час пацієнт ОСОБА_9 потребує зміни ПЗМХ у психіатричному закладі у відділенні із звичайним наглядом на надання ПЗМХ в амбулаторних умовах по місцю проживання.

При цьому, Висновок обґрунтований лабораторними та іншими дослідженнями стану психічного здоров`я, зокрема оцінкою ризиків за опитувальником HCR-20 (дослідження 26.11.2024р.)

Зазначені обставини вказують на передчасність висновків суду та на наявність підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Враховуючи викладені обставини, суд апеляційної інстанції, скасовуючи оскаржувану ухвалу, призначає новий судовий розгляд, під час якого, суд має з`ясувати всі обставини справи, ретельно перевірити доводи сторони захисту та врахувати вимоги наведених норм права.

Зокрема, окрім Законів, суду слід керуватися п.21 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 03 червня 2005 року, згідно якому, при розгляді справи про продовження, зміну або скасування (припинення) застосування примусових заходів медичного характеру суд, за наявності сумніву в правильності висновків комісії лікарів-психіатрів, може викликати в судове засідання представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надавав особі психіатричну допомогу, а за потреби - призначити судово-психіатричну експертизу.

Також, суд має врахувати висновки ЄСПЛ у справі «Шановський проти України» (Заява № 61431/15)(див. рішення ЄСПЛ від 13.10.2022 р.), згідно якого, відмова суду у задоволенні заяви лікуючого лікаря-психіатра про зміну або скасування ПЗМХ, має ґрунтуватись на нещодавньому та об`єктивному експертному висновку.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника задовольнити частково.

Ухвалу Рогатинського районного суду від 19 грудня 2024 року про відмову у зміні застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_9 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5