Житомирський апеляційний суд
Справа №274/2318/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/869/24
Категорія ч.2 ст.296 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Ляшука

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5 ,

представника неповнолітньої потерпілої адвоката ОСОБА_6 ,

обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисників: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11

прокурора: ОСОБА_12

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_13 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_14 , захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 04 вересня 2024 року, яким засуджено

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Бердичева Житомирської області, громадянку України, на час подій ученицю 9-В класу ЗОШ № 17 м. Бердичева, на даний час заміжню, має малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровану та проживаючу в АДРЕСА_1 , раніше не судиму,

-за ч.2 ст.296 КК України з застосуванням ч.1 ст.69 КК України - до пробаційного нагляду на строк 1 рік.

На підставі статей 59-1, 101 КК України зобов`язано ОСОБА_15 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконати заходи, передбачені пробаційною програмою «Подолання агресивної поведінки».

Початок строку відбування призначеного покарання ОСОБА_15 вирішено обраховувати з дня постановки засудженої на облік уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженку м. Вінниці, громадянку України, на час подій ученицю 8 класу Жежелівського загальноосвітнього навчально-виховного комплексу 1-3 ступенів «Школа-дитячий садок» с. Жежелів Козятинського району Вінницької області, зареєстровану у АДРЕСА_2 , проживаючу без реєстрації в АДРЕСА_3 , на час подій раніше не судиму, на даний час відповідно до ст. 88 КК України не судиму,-

-за ч.2 ст.296 КК України з застосуванням ч.1 ст.69 КК України - до пробаційного нагляду на строк 1 рік.

На підставі статтей 59-1, 101 КК України зобов`язано ОСОБА_14 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконати заходи, передбачені пробаційною програмою «Подолання агресивної поведінки».

Початок строку відбування призначеного покарання ОСОБА_14 вирішено обраховувати з дня постановки засудженої на облік уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженку с. Хажин Бердичівського району Житомирської області, громадянку України, на час подій учениці 9 класу Хажинської ЗОШ 1-3 ступенів, зареєстровану в АДРЕСА_4 , проживаючу в АДРЕСА_5 , раніше не судиму,

-за ч.2 ст.296 КК України з застосуванням ч.1 ст.69 КК України - до пробаційного нагляду на строк 1 рік.

На підставі статтей 59-1, 101 КК України зобов`язано ОСОБА_8 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконати заходи, передбачені пробаційною програмою «Подолання агресивної поведінки».

Початок строку відбування призначеного покарання ОСОБА_8 вирішено обраховувати з дня постановки засудженої на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов законного представника ОСОБА_16 в інтересах неповнолітньої потерпілої задоволено частково: стягнуто солідарно з ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_17 60000 (шістдесят тисяч) грн 00 коп. моральної шкоди. В решті позовні вимоги - залишено без задоволення.

Питання про долю речових доказів вирішено в порядку 100 КПК України та в апеляційному порядку не оскаржується.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_17 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн 00 коп. процесуальних витрат на правову допомогу.

Арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21.02.20 скасовано.

Запобіжні заходи до набрання вироком законної сили щодо обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 - вирішено не застосовувати.

в с т а н о в и л а:

Згідно вироку суду, 17 лютого 2020 року близько 16 години неповнолітні ОСОБА_18 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 за попередньою змовою між собою, маючи на меті вчинити хуліганські дії щодо неповнолітньої ОСОБА_17 зустрілись з останньою біля магазину «Смак», розташованого в с. Хажин Бердичівського району Житомирської області. У цей час та місці, використовуючи малозначний привід, ОСОБА_19 , ОСОБА_14 та ОСОБА_8 почали ображати брутальною лайкою ОСОБА_17 , внаслідок чого між ними виникла словесна суперечка.

У подальшому ОСОБА_19 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 та ОСОБА_17 пройшли до розваленого приміщення сільської лазні, яка розташована АДРЕСА_6 . Знаходячись у вказаному місці, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, ОСОБА_19 , ОСОБА_14 та ОСОБА_8 , діючи узгоджено, з єдиним умислом, вчинили хуліганські дії щодо ОСОБА_17 , що супроводжувались особливою зухвалістю, які полягали у нанесенні тілесних ушкоджень ОСОБА_17 з метою приниження її особистості шляхом фіксування її побиття на відеокамеру мобільного телефону та подальшого поширення в соціальних мережах Інтернет, у такий спосіб прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки у суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб.

З цією метою ОСОБА_8 взяла мобільний телефон «VIVO», належний ОСОБА_14 , увімкнула відеокамеру та почала проводити відеозйомку.

У цей час неповнолітня ОСОБА_19 , скориставшись словесним конфліктом, стоячи поруч з неповнолітньою ОСОБА_17 , нанесла тій один удар правою рукою в обличчя. Далі, схопивши обома руками ОСОБА_17 за одяг, повалила її на землю, де в подальшому ОСОБА_19 та ОСОБА_14 почали одночасно наносити потерпілій чисельні удари руками та ногами по обличчю та різним частинам тулуба ОСОБА_20 , яка лежала на землі, прикриваючи обличчя руками.

Під час побиття ОСОБА_8 керувала діями ОСОБА_19 та ОСОБА_14 , вказуючи останнім куди і яким чином потрібно наносити удари ОСОБА_17 , одночасно фіксуючи події на відеокамеру мобільного телефону.

Усвідомлюючи те, що побиття ОСОБА_17 фіксується на відеокамеру та в подальшому буде поширено через соціальні мережі Інтернет, ОСОБА_19 та ОСОБА_14 , одночасно наносячи удари ОСОБА_17 , увійшли у стан екзальтації (підвищеної збудливості), через що ОСОБА_8 вимушена була просити не бити ОСОБА_17 у життєво-важливі органи.

Внаслідок хуліганських дій ОСОБА_19 , ОСОБА_14 та ОСОБА_8 ОСОБА_17 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, підшкірної гематоми потиличної ділянки, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 , в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 просить скасувати вирок суду та перекваліфікувати дії з ч.2 ст.296 КК України на ч.2 ст.125 КК України, та закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Цивільний позов про відшкодування моральної шкоди законного представника ОСОБА_16 в інтересах неповнолітньої потерпілої ОСОБА_17 залишити без розгляду.

На думку захисника, суд першої інстанції невірно кваліфікував дії обвинуваченої ОСОБА_21 за ч.2 ст.296 КК України, оскільки мали місце неприязні відносини, через ревнощі, конфлікт переріс в бійку, а запис на телефон не мали на меті викладати в мережу інтернет, це за власною ініціативою зробила самостійно ОСОБА_22 .

На думку захисника, в діях обвинуваченої ОСОБА_23 відсутній умисел на вчинення нею хуліганства, оскільки не встановлено мотиву явної неповаги до суспільства, є лише особистий умисел на нанесення потерпілій тілесних ушкоджень.

Враховуючи, що на момент вчинення кримінального правопорушення обвинуваченій ОСОБА_7 було 15 років, вона не досягла віку з якого настає кримінальна відповідальність за ч.2 ст.125 КК України, кримінальне провадження підлягає закриттю.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_14 просить скасувати вирок в частині притягнення ОСОБА_14 за ч. 2 ст. 296 КК України у зв`язку із відсутності складу кримінального правопорушення та закрити кримінальне провадження.

Зазначає, що ОСОБА_24 визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй хуліганства повністю, розповіла про обставини справи, однак, захист вважає, що дії усіх обвинувачених (зокрема ОСОБА_14 ) помилково кваліфіковані досудовим слідством, як хуліганство.

Зазначає, що у діях ОСОБА_14 відсутній умисел на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства що супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_10 щодо сварки через хлопця, що події відбувались за межами місць, які є громадськими аналогічні доводам апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 .

Захист вважає що цивільний позов слід залишити без розгляду на підставі ч.3 ст.129 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_11 в інтересах ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати в частині визнання винуватою ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України. Ухвалити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 296 КК України з підстав відсутності в її діях складу злочину.

Сторона захисту вважає, що висновок суду першої інстанції про доведеність спрямованості умислу ОСОБА_8 саме на вчинення хуліганських дій, а також наявності в її діях мотиву явної неповаги до суспільства, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду,

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_11 є аналогічні доводам захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Від прокурора Бердичівської окружної прокуратури ОСОБА_25 надійшли письмові заперечення на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_14 , в яких вона просить апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 04.09.2024 без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні скарги захисників, заперечення представника неповнолітньої потерпілої адвоката ОСОБА_6 , прокурора ОСОБА_12 , перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисників не підлягають задоволенню, з таких підстав.

Висновки суду про доведеність вини обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України за обставин наведених у вироку відповідає фактичним обставинам провадження та ґрунтується на сукупності зібраних та належним чином оцінених доказів, зокрема.

Так, з долученого до матеріалів провадження відеозапису від 21.02.2020 з додатком таблицею скріншотів до нього вбачається послідовність конфлікту подій від 17.02.2020 за участі обвинувачених та потерпілої, а також факт вчинення обвинуваченими інкримінованого їм кримінального правопорушення.

З вказаного відео вбачається, що саме ОСОБА_7 першою застосувала фізичне насильство до потерпілої ОСОБА_17 , після чого до дій ОСОБА_7 , приєдналася ОСОБА_14 , які в подальшому разом стали застосовувати фізичне насильство до потерпілої, висловлюючись нецензурною лайкою. Зазначену подію ОСОБА_8 знімала на телефон з метою розповсюдження.

З наданих в суді показань потерпілої ОСОБА_17 , які узгоджуються з відеозаписом, слідує, що з обвинуваченою ОСОБА_26 вона навчалася у одній школі, були однокласницями. З обвинуваченою ОСОБА_27 познайомилися через спільних знайомих, з обвинуваченою ОСОБА_24 товаришували. За тиждень до подій вона посварилася з ОСОБА_28 . Вона не знала, що ОСОБА_29 зустрічається з ОСОБА_30 , ніяких стосунків у неї з ОСОБА_30 не було. Але ОСОБА_28 почала її ображати, погрожувати, вона не могла не відреагувати. Домовилися зустрітися, щоб розібратися у ситуації. Після уроків, близько 15 години вона вийшла з ОСОБА_31 до магазину «Смак», попросила її піти з нею, бо вважала, що та її підтримає.

ОСОБА_32 запропонувала піти у безлюдне місце, щоб поговорити. Ще по дорозі була розмова, щоб знімати, вона цьому значення не придала. Почали сваритися, спочатку ОСОБА_28 говорила за хлопця, потім ОСОБА_32 , ОСОБА_33 висловили їй претензії. ОСОБА_28 вдарила її долонею у обличчя, стала захищатися повалила її на землю. ОСОБА_34 , схопила її за волосся і почала бити ногами, кричала відпустити ОСОБА_28 . Вона відпустила і далі вже ОСОБА_32 і ОСОБА_28 почали її бити руками і ногами, били по всьому тілу, вона лише прикривалася руками. Галабурда все знімала і казала куди бити, куди не бити. У неї сильно пішла кров з носа і її припинили бити, погрожували, що якщо вона напише заяву, її перестрінуть. Через години чотири друзі почали писати, скидати відео її побиття, її осоромили перед усіма.

Згідно протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 18.02.20, ОСОБА_16 заявила, що 17.02.20 близько 15 години неподалік зруйнованого приміщення бані в с. Хажин Бердичівського району на ґрунті виниклих неприязних відносин неповнолітні ОСОБА_24 та ОСОБА_27 спричинили її неповнолітній доньці ОСОБА_17 , 2005 р.н., тілесні ушкодження (т. 1, а.п. 13-15);

Згідно протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 17.02.20, ОСОБА_16 просить прийняти міри щодо ОСОБА_24 та ОСОБА_27 , які 17.02.20 близько 15 години поблизу старої бані в с. Хажин під час виниклого конфлікту через хлопця спричинили тілесні ушкодження її доньці ОСОБА_17 , 2005 р.н., а ОСОБА_35 знімала на телефон з метою розповсюдження (т. 1, а.п. 20).

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 123 від 17.03.20, у ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , виявлені тілесні ушкодження у вигляді Закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, підшкірної гематоми потиличної ділянки, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Дані тілесні ушкодження могли виникнути від дії тупого твердого предмету, що можливо при ударі руками, ногами та іншими предметами, за обставин та в термін вказаних в постанові (тобто 17.02.20 при побитті обвинуваченими). Кількість місць прикладання сили може не відповідати кількості спричинених тілесних ушкоджень. Дані ушкодження могли виникнути від одноразового прикладання сили. Виключити їх виникнення при падінні не представляється можливим (т. 2, а.п. 71-72).

Протоколом огляду місця події від 18.02.20 з фототаблицею до нього, зафіксовано місце скоєння кримінального правопорушення оглянуто ділянку місцевості перед входом до приміщення колишньої лазні, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 , зі сторони зернового складу та на відстані приблизно 200 м від костелу (т. 1, а.п. 21-24);

Протоколом огляду місця події від 20.02.20 з фототаблицею до нього, при проведенні якого у Бердичівському ВП у ОСОБА_16 вилучено належну її доньці ОСОБА_17 кофту з плямами бурого кольору, у якій потерпіла була 17.02.20 (т. 1, а.п. 103-107).

Крім цього, вина обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 частково підтверджується наданими в суді показаннями останніх, оскільки вони в суді не заперечували факт їх перебування 17.02.2020 біля закинутої будівлі біля річки у с. Хажин. Розповіли, що відразу домовились про побиття потерпілої, що все будуть знімати на відео, щоб потім викласти у мережу з метою принизити і покарати потерпілу. Також домовились, що бити потерпілу будуть обвинувачена ОСОБА_19 та ОСОБА_14 , а обвинувачена ОСОБА_8 буде це все знімати на телефон.

Перевіривши та проаналізувавши вказані докази, колегія суддів вважає їх належним та допустимими, а також такими, що в своїй сукупності підтверджують вину обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення у вчинення якого вони визнані винними, а висновки суду першої інстанції такими, що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Будь яких даних, які б ставили під сумнів достовірність наведених у вироку доказів, немає.

З приводу доводів апеляційних скарг захисників про не взяття до уваги судом першої інстанції наданих в суді показань обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_36 та потерпілої ОСОБА_17 то вони також не відповідають дійсності.

Як вбачається з оскаржуваного вироку суд першої інстанції належним чином дослідив вказані показання та надав їм ретельну оцінку у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами.

Показання обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , на які в своїй апеляції посилаються захисники на думку колегії суду також не доводять відсутність вини обвинувачених, а навпаки підтверджують участь останніх у конфлікті, який мав місце 17.02.2020.

Показання потерпілої, свідка ОСОБА_36 , який навіть не знав, що став причиною конфлікту та просто спілкувався, як виявилося після побиття потерпілої ОСОБА_17 з обома дівчатами одночасно, ролі кожної з обвинувачених, черговості їх дій, узгоджуються як між собою так і протоколом огляду відеозапису від 21.02.2020ї, висновками судово-медичної експертизи №123 від 17.03.2020 про характер тілесних ушкоджень та можливість їх отримання потерпілою за обставин наведених у вироку, а також і іншими доказами досліджених та проаналізованих судом.

Натомість показання обвинувачених мають розбіжності як між собою так і іншими доказами, щодо дій кожного та ходу конфлікту, які суд навів у своїх висновках надавши їм критичну оцінку.

Сукупність вказаних доказів доводить той факт, що саме обвинувачена ОСОБА_7 починає висловлювати претензії про хлопця, який навіть не знав про конфлікт, потерпілій ОСОБА_17 , потім діяння щодо потерпілої вчиняє ще дві дівчини ОСОБА_14 та ОСОБА_8 , які не мають жодного відношення до хлопця, кожна з учасниць виказує потерпілій свої претензії та говорять, що треба розібратись з потерпілою, всі події супроводжуються смішками та нецензурною лайкою, кожна з обвинувачених знаходиться не в пригніченому, а припіднятому настрої, про що прямо ведеться свідома відеозйомка та у відеозаписі обвинувачена ОСОБА_8 зазначає, що знімають «тік ток», вказувала ОСОБА_19 та ОСОБА_14 куди і яким чином наносити удари потерпілій, що в подальшому веде до ознайомлення з цією подією необмежену кількість громадян, та спростовують апеляційні доводи захисників про те, що в матеріалах провадження відсутні підтвердження даного факту.

Що ж до апеляційних доводів адвокатів про те, що причиною зазначеного вище конфлікту стали неприязні відносини між обвинуваченими та потерпілою через одного і того самого хлопця, а тому неправильно кваліфікував дії обвинувачених також не відповідають дійсності.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції у своєму вироку дав належну оцінку діям ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , визнав їх такими, що передували конфлікту, при цьому правильно послався на відповідні положення ППВСУ № 10 від 22.12.2006 «Про судову практику у справах про хуліганство», постанову ВС від 03.07.2019 у справі №288/1158/16-к від 27.06.2022 та зробив вірні висновки про те, що обвинувачені перебуваючи в громадському місці, використовуючи малозначний привід, ігноруючи загальноприйняті у суспільстві правила поведінки, порушуючи громадський порядок у межах села, неподалік від костелу та школи у світлу пору доби, групою осіб наносили потерпілій тілесні ушкодження,

Сукупність зазначених вище доказів, на думку колегії суддів належним чином підтверджує висновки суду першої інстанції про те, що 17.02.2020, обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , перебуваючи у межах села, неподалік від костелу та школи, використовуючи малозначний привід, групою осіб вчинили грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, умисно спричинивши потерпілій ОСОБА_17 легкі тілесні ушкодження.

Враховуючи вищезазначене, є безпідставними доводи апеляційних скарг про те, що в діях обвинувачених відсутній склад злочину, передбачений ч.2 ст.296 КК України.

Окрім зазначеного, не є обґрунтованими і апеляційні доводи захисників що стосуються задоволення судом цивільного позову законного представника ОСОБА_16 в інтересах неповнолітньої потерпілої.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про необхідність стягнення солідарно з ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 на користь ОСОБА_17 60000 (шістдесят тисяч) грн. моральної шкоди, враховуючи моральні та душевні страждання, яких зазнала потерпіла внаслідок умисних дій обвинувачених та ролі кожної обвинуваченої у вчиненні злочину в групі осіб.

Цей розмір на думку колегії суду відповідає вимогам розумності та справедливості.

Підстав для залишення цивільного позову законного представника ОСОБА_16 в інтересах неповнолітньої потерпілої без розгляду, як про те просять захисники колегія суддів також не вбачає, оскільки це суперечать вимогам ст.129 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, особі яка вчинила злочин має бути призначене покарання необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Колегія суддів вважає, що суд дотримався вимог ст. 65 КК України призначаючи покарання ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 .

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що вирок суду щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 є законним та обґрунтованим, тому підстав для скасування вироку та закриття кримінального провадження колегія суддів не вбачає.

Керуючись ч.2 ст.376 ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_13 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_14 , захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 04 вересня 2024 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Касаційного Кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: