СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

пр. № 1-кс/759/1445/25

ун. № 759/4977/25

08 березня 2025 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , її адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Святошинського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 , яке погоджено з прокурором Святошинської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , подане у кримінальному провадженні №0000857 внесеного до ЄРДР 06.03.2025 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ :

До слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва звернувся слідчий Святошинського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 , з клопотанням, яке погоджено з прокурором Святошинської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , подане у кримінальному провадженні №0000857 внесеного до ЄРДР 06.03.2025 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що Слідчим відділом Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000857 від 06.03.2025, у якому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні ними злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 06.03.2025 приблизно о 19 годині 50 хвилин, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи умисно за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом проникнення в інше приміщення, в умовах воєнного стану, таємно викрала чуже майно, яке належить «РЕЛІГІЙНІЙ ГРОМАДІ УКРАЇНСЬКОЇ ПРАВОСЛАВНОЇ ЦЕРКВИ КИЇВСКЬОГО ПАТРІАРХАТУ ІКОНИ ПРЕСВЯТОЇ БОГОРОДИЦІ «НЕОПАЛИМА КУПИНА»» в Оболонському районі м. Києва (ідентифікаційний код 24372574) в особі керівника ОСОБА_9 , завдавши вказаній громаді матеріальної шкоди на загальну суму 5 265 грн.

Так, 06.03.2025 у невстановленому слідством місці та часі, але не пізніше ніж о 19 годині 50 хвилин, ОСОБА_4 зустрілася зі своїм знайомим ОСОБА_8 .. В подальшому, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_8 , прибули до будівлі Православної Церкви Київського Патріархату Ікони Присвятої Богородиці «Неопалима Купима», що розташована по вул. Героїв полку «Азов», 6-А у м. Києві та знаходячись поруч, будучи обізнаними про те, що в приміщенні храму можуть зберігатися грошові кошти, які надані прихожанами у вигляді пожертви, не маючи постійного місця роботи та офіційних джерел заробітку, вирішили таємно викрасти чуже майно.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_8 , користуючись тим, що за їхніми діями ніхто з сторонніх осіб не спостерігає, прослідивши за діями священнослужителів, слідом зайшли в приміщення храму де викрали ключ (матеріальної цінності не становить) від вхідних дверей каплички, яка розташована поруч із храмом. Далі, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_8 , скориставшись раніше викраденим ключем, проникли в середину приміщення каплички, звідки таємно викрали чуже майно, а саме грошові кошти в сумі 5 265 грн., які зберігалися у церковній касі та скарбничці.

ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_8 , виконавши всі дії, які вважали за необхідне для доведення свого злочинного умислу до кінця, усвідомлюючи злочинний характер своїх протиправних дій, разом з викраденим майном покинули місце вчинення злочину, в подальшому розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у інше приміщення, в умовах воєнного стану, тобто кримінальному правопорушенні, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

06.03.2025 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України

о 20 год. 40 хв. (фактичний час затримання).

06.03.2025 ОСОБА_4 було повідомлено про підозру за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме:

Протоколом прийняття заяви про злочин від ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

Протоколами оглядів місця події за адресою: АДРЕСА_1 , де було вилучено сліди папілярних узорів, циліндрові механізм замків та замки, ключі;

Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (священик);

Протокол допиту свідка ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

Протоколом затримання ОСОБА_8 в ході якого вилучено (курточку чорного кольору, грошові кошти в сумі 5 265 грн., зв`язку на якій наявний один ключ та дві бирки на одній з яких написано «Церква».);

Протоколом затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

Протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

Протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_6 ;

Протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_7 ;

іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Підставою застосування відносно підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є згідно ч. 2 ст. 177, ст. 194 КПК України є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому за погодженням з прокурором звернутися з клопотанням до суду про обрання запобіжного заходу у зв`язку з тим, що підозрювана може здійснити дії, передбачені ст. 177 КПК України.

ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, який згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину та за вчинення якого, передбачене покарання у вигляді виключно позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Тобто тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваній у разі визнання судом її винною, вже обґрунтовує ризик того, що з метою уникнення покарання вона може вчинити спробу переховування, що в свою чергу буде негативно впливати на хід досудового розслідування та судового розгляду. Крім того, згідно з Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», від 24.02.2022, на всій території України введений воєнний стан який діє й по сьогодні. Тобто, ОСОБА_4 користуючись ситуацією в країні, має змогу переховуватися від органів досудового розслідування, зокрема, в місцях постійного проведення бойових дій або місцях непідконтрольних органам державної влади України.

ОСОБА_4 наразі не має офіційного місця працевлаштування та інших джерел доходів, що зумовлює підозрювану вчиняти корисливі кримінальні правопорушення з метою обернення майна в свою користь та особистого збагачення;

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України до ОСОБА_4 може бути застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки вона підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

У випадку не застосування саме такого запобіжного заходу як тримання під вартою - факт перебування підозрюваної на волі вже буде свідчити про те, що після таких злочинних дій можна уникнути відповідальності і далі вести звичайне життя.

На теперішній час відсутні медичні застереження щодо неможливості перебування ОСОБА_4 в умовах ДУ «Київського слідчого ізолятору».

За викладених обставин, з метою забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків та забезпечення запобігання зазначеним ризикам, виникла необхідність в обранні підозрюваній запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки саме цей запобіжний захід на думку слідства здатний забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної.

У судовому засіданні прокурор, підтримав дане клопотання з зазначених у ньому підстав.

Підозрювана ОСОБА_4 та її адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечували проти поданого клопотання та просили обрати щодо підозрюваної інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою. Серед іншого, адвокатом зазначено, що на його думку дане клопотання не підсудне Святошинському районному суду м. Києва, оскільки кримінальне правопорушення було вчинено на території Оболонського району м. Києва. Відтак, на думку сторони захисту саме Оболонський районний суд м. Києва мав би розглядати дане клопотання.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Як вбачається із матеріалів справи, Слідчим відділом Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000857 від 06.03.2025, у якому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні ними злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України..

З долученої до матеріалів клопотання постанови від 06 березня 2025 року про призначення слідчої групи, які здійснюватимуть досудове розслідування, у кримінальному провадженні №0000857 вбачається, що місцем розташування органу досудового розслідування визначено Святошинське УП ГУНП в м. Києві, яке розташоване за адресою: м. Київ, пр. Берестейський, 109, (а.с. 12-13). Відтак, клопотання підсудне Святошинському районному суду м. Києва відповідно до вимог, передбачених п. 1) ч. 2 ст. 132 КПК України.

За змістом п. 1) ч. 2 ст. 132 КПК України клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, якщо інше не передбачено пунктом 2 цієї частини.

Відповідно до пп. а п. 1 ч. 2 ст. 38 КПК України досудове слідство здійснюють слідчі підрозділи органів Національної поліції.

Таким чином, органом досудового розслідування у конкретному кримінальному провадженні є не сам правоохоронний орган (Національна поліція України), а підрозділ (управління, відділ), визначений у ч. 1 ст. 38 КПК України, який входить до складу правоохоронного органу.

Таким чином, з урахуванням наведеного, місцезнаходженням органу досудового розслідування, яке проводить досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000857 внесеного до ЄРДР 06.03.2025 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визначено орган досудового розслідування, який територіально відноситься до Святошинського району м. Києва та знаходиться у межах територіальної юрисдикції Святошинського районного суду м. Києва.

Під час розгляду клопотання встановлено, що Слідчим відділом Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000857 від 06.03.2025, у якому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні ними злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у інше приміщення, в умовах воєнного стану, тобто кримінальному правопорушенні, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

06.03.2025 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України

о 20 год. 40 хв. (фактичний час затримання).

06.03.2025 ОСОБА_4 було повідомлено про підозру за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме:

Протоколом прийняття заяви про злочин від ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

Протоколами оглядів місця події за адресою: АДРЕСА_1 , де було вилучено сліди папілярних узорів, циліндрові механізм замків та замки, ключі;

Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (священик);

Протокол допиту свідка ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

Протоколом затримання ОСОБА_8 в ході якого вилучено (курточку чорного кольору, грошові кошти в сумі 5 265 грн., зв`язку на якій наявний один ключ та дві бирки на одній з яких написано «Церква».);

Протоколом затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

Протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

Протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_6 ;

Протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_7 ;

іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Відповідно до вимог пункту четвертого частини першої статті 184 КПК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 2, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Прокурором надано обґрунтування, що інший більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно попередити спроби підозрюваного ухилитися від органів досудового розслідування та суду, а також для запобігання вищевказаним ризикам.

Частиною першою статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

У відповідності до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4) ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При обранні запобіжного заходу суд повинен також враховувати практику Європейського суду з прав людини, який зазначає, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, про те таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризиків, того що обвинувачений може втекти (справи: «Гарицький проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії») Крім того ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом заняття, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку із країною, в якій особа піддається кримінальному переслідуванню (справа «Бекчиєв проти Молдови»).

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», наведеного у п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

При цьому слідчий суддя наголошує, що обставини здійснення підозрюваною конкретних дій та доведеність її вини, правильність кримінально-правової кваліфікації діяння потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваної запобіжного заходу.

Отже, слідчий суддя, не вирішуючи наперед питання про доведеність вини та правильності кваліфікації дій підозрюваної приходить до висновку, що причетність вказаної особи до вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення достатньою мірою для даної стадії кримінального провадження доводиться доказами, що долучені слідчим та прокурором до клопотання.

Обираючи підозрюваній запобіжний захід, слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, що підтверджується наданими до клопотання доказами, вважаючи їх належними і допустимими, тяжкість злочину, особу підозрюваної, враховує наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, з високим ступенем ймовірності того, що підозрювана може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, можливість вчинення нею іншого кримінального правопорушення, що може бути перешкодою встановленню істини у справі, незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, та враховуючи, що прокурор довів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить проте, що рішення суду повинно забезпечувати не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, вважає обрати міру запобіжного заходу у виді взяття під варту, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, зможуть запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, та забезпечити виконання підозрюваною процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

При визначенні розміру застави слідчий суддя враховує обставини кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваної, наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить проте, що рішення суду повинно забезпечувати не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Тому слідчий суддя вважає доцільним, визначити підозрюваній заставу у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки, саме такий розмір застави достатній забезпечити виконання підозрюваною покладених на неї законом обов`язків.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Окрім цього, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до норм ч. 3 ст. 183 та ч. 5 ст. 194 КПК України у разі внесення застави покласти на підозрювану такі обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання та роботи;

- не відлучатись із м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України, підозрюваний, обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 176, 177, 178, 182, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 202, 309, 369, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого Святошинського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 , яке погоджено з прокурором Святошинської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , подане у кримінальному провадженні №0000857 внесеного до ЄРДР 06.03.2025 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - задовольнити частково.

Застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб, з можливістю внесення застави.

Ухвала слідчого судді діє протягом 60 діб до 04.05.2025 року включно, але в межах строку досудового розслідування та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Для утримання, підозрювана ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає направленню до ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, розташованому за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 13.

Визначити підозрюваній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 121120,00 грн. та надати можливість їй або іншій особі внести кошти на рахунок для внесення застави Територіального управління Державної судової адміністрації в м. Києві.

Підозрювана або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У відповідності до ч. 4 ст. 202 КПК України підозрювана звільняється з-під варти після внесення вищезазначеної суми застави, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення під вартою в якому вона перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання підозрюваної під вартою.

У разі внесення застави покласти на підозрювану ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання та роботи;

- не відлучатись із м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

У разі внесення застави визначити термін дії обов`язків покладених судом протягом 60 діб, до 04.05.2025 року включно, але в межах строку досудового розслідування.

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа СІЗО негайно має здійснити розпорядження про звільнення підозрюваної з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого та прокурорів у даному кримінальному провадженні.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваної з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрювана зобов`язана виконувати покладені на неї обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрювана, вважається особою такою до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваній, що в разі невиконання обов`язків, а також, якщо підозрювана, будучи належним чином повідомленою, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на неї при застосуванні заставою обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1