Справа №333/8871/24
Провадження № 1-кп/333/439/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

потерпілих: ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

обвинуваченого: ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження №0001193 від 11 серпня 2024 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, має середню освіту, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя перебуває на розгляді обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_6 за ч.2 ст. 345 КК України.

27.03.2025 року в судовому засіданні надано до суду угоди примирення обвинуваченого ОСОБА_6 з потерпілими по кримінальному провадженню №0001193 від 11 серпня 2024 року за ч.2 ст. 345 КК від 27.03.2025 р.

Обвинувачений, в судовому засіданні, визнавши себе винним в обсязі обвинувачення інкримінованого йому діяння стороною обвинувачення, просив затвердити угоду про примирення з потерпілими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , захисник також просив затвердити угоди про примирення.

В судовому засіданні потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просили затвердити угоди та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував про затвердження даних угод про примирення.

Вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт та угоди про примирення, суд приходить до висновку про відсутність підстав для їх затвердження виходячи з наступного.

З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, тобто в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цими працівниками службових обов`язків, який відноситься до Розділу XV Особливої частини КК України.

Положеннями ч. 7 ст.474 КПК України передбачено випадки для відмови судом в затвердженні угоди, зокрема якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, умови угоди не відповідають інтересам суспільства; умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Відповідно до положень ч. 3 ст.469 КПК України, угода про примирення може бути укладена тільки у випадках, коли кримінальне правопорушення завдає шкоди приватним інтересам (інтересам фізичної особи) та/або майновим інтересам юридичної особи, тобто щодо діянь, які посягають на приватні інтереси та не зачіпають значною мірою публічних інтересів.

Наведене свідчить про те, що:

- умовами для укладення угоди про примирення є те, що кримінальне правопорушення стосується тільки приватних (особистих або майнових) інтересів конкретної фізичної особи або приватного інтересу юридичної особи, яка не є державним чи комунальним підприємством, установою;

- угода про примирення може бути укладена тільки у випадках, коли кримінальне правопорушення завдає шкоди приватним інтересам (інтересам фізичної особи) та/або майновим інтересам юридичної особи, тобто лише щодо діянь, які посягають на приватні інтереси та не зачіпають значною мірою публічних інтересів.

Разом з тим у даному випадку кримінальним правопорушенням було спричинено шкоду не тільки приватним інтересам потерпілих, а й суспільним інтересам, підірвано авторитет правоохоронних органів загалом, особисту недоторканість інтересів працівників правоохоронного органу, забезпеченням якої держава досягає необхідних умов для належного виконання такими працівниками своїх службових обов`язків, і тому суд приходить до висновку, що угоди про примирення у даному кримінальному провадженні суперечать вимогам КПК України, а тому їх затвердження є істотним порушенням вимог цього Кодексу.

Крім того, суд звертає увагу, що ні потерпілі, ні сам обвинувачений під час дослідження даних угод не змогли відповісти на питання суду, яке між ними було узгоджено покарання в межах даних угод, що свідчить про формальність даних угод.

Прокурор в судовому засіданні в обґрунтування відповідності даних угод вимогам законодавства та щодо відомостей, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_6 , надав суду лише вимогу ДІТ МВС України щодо судимостей останнього. Будь-яких інших матеріалів щодо характеризують особу обвинуваченого суду не надано, що дає підстави вважати, що стороною обвинувачення не в повній мірі зібрані матеріали відносно обвинуваченого ОСОБА_6 ..

Таким чином, суд приходить до висновку про невідповідність угод вимогам діючого законодавства, що відповідно до вимог ч. 7 ст.474 КПК України є підставою для відмови у їх затвердженні.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в затвердженні угод про примирення слід відмовити, а розгляд кримінального провадження підлягає продовженню.

Керуючись ст. 474 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити в затвердженні угоди про примирення обвинуваченого ОСОБА_6 з потерпілим ОСОБА_4 від 27.03.2025 року.

Відмовити в затвердженні угоди про примирення обвинуваченого ОСОБА_6 з потерпілим ОСОБА_5 від 27.03.2025 року.

Продовжити судовий розгляд в загальному провадженні.

Ухвала оскарженні не підлягає.

Суддя

Комунарського

районного суду м. Запоріжжя: ОСОБА_1