ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2025 року у кримінальному провадженні № 0000291 від 26 грудня 2023 року, про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Підгородне Дніпропетровської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1, ч. 2 ст. 307 КК України,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_5

захисника ОСОБА_4

в режимі відеоконференції

прокурора ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

За ухвалою слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2025 року задоволено клопотання прокурора Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши йому цілодобово залишати місце проживання до 30 квітня 2025 року.

Слідчий суддя дійшов висновку, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1, ч. 2 ст. 307 КК України, а також про існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, з огляду на те, що вказані злочини вчинялися ОСОБА_5 протягом невизначеного періоду часу, ця злочинна діяльність була припинена лише після проведення обшуку за місцем мешкання підозрюваного.

В апеляції:

- захисник ОСОБА_4 просить ухвалу слідчого судді скасувати та змінити підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід на більш м`який у вигляді домашнього арешту у нічний час.

Обґрунтовуючи апеляційній вимоги захисник вказує, що ОСОБА_5 раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем роботи, має постійне місце проживання та реєстрації, на обліку у лікарів не перебуває.

Також вказує, що під час обшуку ОСОБА_5 добровільно видав гранату, а також визнав, що всі вилучені у нього речовини належать саме йому та не оскаржує їх кількість. Також вказує на помилкову кваліфікацію дій ОСОБА_5 , оскільки відсутній факт збуту наркотичних засобів.

Заслухавши суддю-доповідача, думку захисника ОСОБА_4 та підозрюваного ОСОБА_5 , які просили задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, яка просила відмовити в задоволенні апеляції та залишити без змін ухвалу слідчого судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За положеннями ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби і може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Так, за матеріалами, долученими до клопотання, вбачається, що 26 грудня 2023 року до ЄРДР за № 0000291 внесені відомості за ч. 1 ст. 307 КК України, 27 січня 2025 року за цим же ЄРДР внесені відомості за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України.

26 лютого 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 263 КК України, а саме носіння, зберігання та придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу; за ч. 1 ст. 307 КК України, тобто незаконного придбання та зберігання психотропних речовин з метою збуту та за ч. 2 ст. 307 КК України, за незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів у великих розмірах з метою збуту.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, колегія суддів зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Для вирішення питання обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального кодексу ця особа підлягає відповідальності.

Так, до клопотання долученні відповідні докази на підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому злочинів передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1, ч. 2 ст. 307 КК України, зокрема: протокол обшуку від 27 січня 2025 року; висновок експерта № СЕ-19/113-25/908-НЗПРАП від 10 лютого 2025 року; висновок експерта № СЕ-19/113-25/901-НЗПРАП від 12 лютого 2025 року; висновок експерта № СЕ-19/113-25/977-НЗПРАП від 12 лютого 2025 року; висновок експерта № СЕ-19/113-25/903-НЗПРАП від 11 лютого 2025 року; висновок експерта № СЕ-19/113-25/899-НЗПРАП від 06 лютого 2025 року; висновок експерта № СЕ-19/113-25/888-НЗПРАП від 06 лютого 2025 року; висновок експерта № СЕ-19/113-25/907-НЗПРАП від 05 лютого 2025 року; висновок експерта № СЕ-19/113-25/980-НЗПРАП від 14 лютого 2025 року; висновок експерта № СЕ-19/113-25/979-НЗПРАП від 13 лютого 2025 року; висновок експерта № СЕ-19/113-25/982-НЗПРАП від 14 лютого 2025 року; висновок експерта № СЕ-19/113-25/981-НЗПРАП від 14 лютого 2025 року; висновок експерта № СЕ-19/113-25/909-НЗПРАП від 13 лютого 2025 року; висновок експерта № СЕ-19/113-25/905-НЗПРАП від 06 лютого 2025 року; висновок експерта № СЕ-19/113-25/978-НЗПРАП від 13 лютого 2025 року; висновок експерта № СЕ-19/113-25/889-НЗПРАП від 13 лютого 2025 року; висновок експерта № СЕ-19/113-25/904-НЗПРАП від 13 лютого 2025 року; висновок експерта № СЕ-19/113-25/910-НЗПРАП від 21 лютого 2025 року; протоколами допитів свідка ОСОБА_8 від 30 січня 2025 року; протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 30 січня 2025 року; протоколом огляду речі від 18 лютого 2025 року; висновок експерта № СЕ-19/113-25/971-ВТХ від 14 лютого 2025 року; які в достатній мірі свідчать про причетність ОСОБА_5 до скоєння інкримінованих йому злочинів.

Перевіряючи доведеність визначених в оскаржуваній ухвалі слідчого судді ризиків, враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України, згідно якої, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, також враховується вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється.

Встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, за вчинення яких передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років з позбавлення волі з конфіскацією майна, не має законного джерела доходу, вчиняє злочини, пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів, а тому останній може вчинити нове умисне кримінальне правопорушення.

В той же час також враховано, що підозрюваний ОСОБА_5 має постійне місце проживання, працює не тривалий період часу, він працевлаштувався лише після викриття злочинної діяльності. На даному етапі кримінального провадження, як слідує зі змісту клопотання слідчого, вже зібрані докази, які мають суттєве значення для кримінального провадження, що може свідчити про відсутність небезпеки і про можливість запобіганням вказаному вище ризику саме запобіжним заходом у виді цілодобового домашнього арешту, з покладення обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, та більш м`які запобіжні заходи, як на це вказує захисник, зокрема у виді зменшення часу домашнього арешту, на даному етапі кримінального провадження не забезпечать належної процесуальної його поведінки, а тому застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, є найбільш прийнятним за наявних умов.

Застосування саме такого запобіжного заходу відповідає вимогам вищевказаних норм закону, і, зокрема, правовій позиції, викладеній у рішенні Європейського суду у справі «Харченко проти України», та є у даному випадку достатнім дієвим механізмом контролю його поведінки під час здійснення досудового розслідування та відповідає завданням кримінального провадження.

Що стосується посилання захисника на відсутність факту збуту наркотичних засобів, то слід зазначити, що з'ясування таких питань і зібрання таких доказів здійснюються в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а не в контексті достатності підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.

Щодо доводів апеляційної скарги в тій частині, що ОСОБА_5 раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем роботи, має постійне місце проживання та реєстрації, на обліку у лікарів не перебуває, то вони не можуть бути достатнім важелем для зменшення встановлених ст. 177 КПК України ризиків, крім того, ці обставини існували і на момент вчинення кримінальних правопорушень, проте жодним чином не виступили стримуючим фактором в поведінці підозрюваного.

Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не встановлено, ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_5 , є законною, обґрунтованою, вмотивованою та такою, що не підлягає скасуванню, а тому, апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2025 року у кримінальному провадженні № 0000291 від 26 грудня 2023 року, про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1, ч. 2 ст. 307 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3