УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року

м. Київ

справа № 398/1901/23

провадження № 51-2855ск24

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянула касаційну скаргу захисникаОСОБА_4 на вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 6 грудня

2023 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 22 січня 2025 року і

встановила:

за вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від

6 грудня 2023 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Попельнасте Олександрійського району Кіровоградської області, який проживає за адресою:, АДРЕСА_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України (далі - КК України)та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців.

Вирішено питання щодо речових доказів та заходів забезпечення кримінального провадження.

Кропивницький апеляційний суд ухвалою від 22 січня 2025 року вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 6 грудня

2023 року стосовно ОСОБА_5 залишив без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

Відповідно до обставин, які детально викладені у вироку, ІНФОРМАЦІЯ_2 близько 08:00 ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого мешкання у будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно наніс загостреною частиною сокири один цілеспрямований удар в область голови ОСОБА_7 . Після того, як останній від отриманого тілесного ушкодження втратив свідомість, ОСОБА_5 , усвідомлюючи доведення до кінця злочинного умислу, направленого на заподіяння смерті потерпілого, повернувся до будинку.

Надалі ОСОБА_7 , прийшовши до свідомості, попрямував до місця свого проживання, де в будинку АДРЕСА_1 від комплексу отриманих тяжких тілесних ушкоджень в період часу з 10:00 по 12:00 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі, захисник засудженого ОСОБА_4 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та неповноту судового розгляду, просить вирок місцевого суду та ухвалу апеляційного суду скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції. На обґрунтування своїх доводів зазначає, що ОСОБА_5 не мав мети, мотиву та умислу на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Вказує, що конфлікт між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 відбувся через співмешканку останнього, яка боялася його через застосування до неї фізичної сили. Наголошує, що після отримання тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_7 самостійно повернувся додому, а про його смерть засуджений дізнався пізніше. Вказує, що ОСОБА_5 хотів лише налякати ОСОБА_7 , однак завдав йому ненавмисного удару. Зазначає, що ОСОБА_5 не бажав заподіяти смерть потерпілому та помилково вважав, що удар був нанесений обухом сокири, що, на думку захисника, свідчить про наявність у його діях складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України.

Мотиви Суду

Колегія суддів перевірила доводи касаційної скарги, додані до неї судові рішення та дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.

Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому він перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Під час касаційного розгляду кримінального провадження колегія суддів виходить із фактичних обставин вчинення злочинів, встановлених судами нижчих інстанцій.

Доводи щодо неповноти судового розгляду, незгоди з даною судом оцінкою доказів, оспорювання встановлених за результатами судового розгляду фактів з викладенням власної версії події, стосуються по суті невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що, виходячи з положень статті 438 КПКУкраїни, не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Разом із тим при перевірці судових рішень не встановлено обставин, які би ставили під сумнів законність і обґрунтованість висновків судів першої та апеляційної інстанцій про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 370, п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України вказані висновки ґрунтуються на об`єктивно з`ясованих обставинах, які підтверджені доказами, безпосередньо дослідженими під час судового розгляду й оціненими судом відповідно до статті 94 зазначеного Кодексу.

Судові рішення свідчать, що суди ретельно перевіряли доводи, аналогічні тим, що викладені у касаційній скарзі. Зазначені в них мотиви про визнання цих доводів безпідставними колегія суддів знаходить обґрунтованими.

Твердження захисника ОСОБА_4 про відсутність умислу на вбивство потерпілого та необхідність перекваліфікації його дій на ст. 119 КК України, оскільки, на її думку, вони носили необережний характер, не заслуговують на увагу.

Стаття 115 КК України передбачає відповідальність за умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. З суб`єктивної сторони даний злочин характеризується умисною формою вини (прямим або непрямим умислом) коли винний усвідомлює суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини й бажає або свідомо припускає її настання.

Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їхні стосунки.

Спосіб відображає насамперед причинний зв`язок між діяннями і наслідками. Певна залежність між способом і метою вчинення тих чи інших діянь виявляється в тому, що спосіб і засоби вчинення злочинів обираються особою відповідно до поставленої цілі. Ціль є передумовою усвідомлення особою результатів і наслідків своїх діянь, що проявляє свою конкретизацію в способі вчинених діянь.

На відміну від умисного вбивства, вбивство з необережності має місце лише при необережній формі вини, для якої характерне поєднання усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру свого діяння (дії чи бездіяльності) та недбалого або самовпевненого ставлення до настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння.

Як встановили суди , вина ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1

ст. 115 КК України, підтверджується дослідженими у суді належними та допустимими доказами, а саме: показаннями потерпілого ОСОБА_8 , показаннями свідка ОСОБА_9 , показаннями свідка ОСОБА_10 .

Окрім того, винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину об`єктивно підтверджується наданими стороною обвинувачення належними і допустимими письмовими доказами, які всебічно перевірені судом першої та апеляційної інстанцій, зокрема: рапортом ст. інспектора - чергового СРПП Олександрійського РВП ГУНП у Кіровоградській області ОСОБА_11 , відповідно до якого 26.01.2023 о 14:24 надійшло повідомлення від чергового фельдшера Попельнастівської громади; витягом з Єдиного реєстру досудового розслідування № 0000157 від 26.01.2023 про реєстрацію кримінального провадження за ч. 1 ст. 115 КК України; копією лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_7 , що настала ІНФОРМАЦІЯ_2 , де зазначено хворобу (патологічний стан), що призвела до смерті: здавлення головного мозку, перелом склепіння черепу, напад з використанням гострого предмету з метою вбивства чи нанесення ушкодження та свідоцтвом про смерть ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2, серії НОМЕР_1 , видане виконавчим комітетом Попельнастівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області 30 січня

2023 року; протоколом огляду місця події з відеозаписом від 26.01.2023, об`єктом якого є територія домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . Відеозапис вказаної слідчої дії був відтворений під час судового засідання; протоколом огляду місця події з відеозаписом від 26.01.2023, об`єктом огляду якого є територія домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання потерпілого ОСОБА_7 ; постановою про визнання і долучення до кримінального провадження речових доказів та передачу їх на зберігання від 10.04.2023; протоколом проведення слідчого експерименту та відеозаписом до нього від 30.01.2023, під час якого обвинувачений детально відтворив обставини події, яка сталася 26.01.2023; протоколом проведення слідчого експерименту та відеозаписом до нього від 09.02.2023, під час якого свідок ОСОБА_9 детально відтворила обставини подій 25.01.2023 та 26.01.2023; протоколом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_10 від 09.02.2023 та відеозаписом до нього, в ході якого свідок пояснила та продемонструвала на місці обставини подій, що мали місце 26.01.2023; протоколом огляду трупа від 27.01.2023; висновком судово-медичної експертизи №42, проведеної у період з 27.01.2023-17.03.2023, згідно якої при дослідженні трупа ОСОБА_7 1975 р.н. виявлено тілесне ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми: крововиливів під м`яку та над твердою мозковими оболонками, переломів тім`яної та лобної кісток справа, крововиливу по внутрішній поверхні м`яких покровів голови в правій тім`яно-лобній ділянці, рани в тім`яно-лобній ділянці справа, підшкірного крововиливу на нижній повіці правого ока. Дане тілесне ушкодження утворились в наслідок одноразової травматичної дії середньої частини леза предмета, що рубає. Класифікується як тілесне ушкодження тяжкого ступеню, та знаходиться в прямому причинному зв`язку зі смертю.

Із долучених до матеріалів касаційного провадження за скаргою сторони захисту копій судових рішень убачається, що суд, оцінивши зібрані у кримінальному провадженні докази та інші письмові докази і доводи апеляційної скарги сторони захисту в їх сукупності, зробив висновок, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена. Суд першої інстанції, розглянувши матеріали кримінального провадження, правильно кваліфікував дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 115 КК України як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Також убачається, що матеріалами кримінального провадження доведено, що ОСОБА_5 , перебуваючи на території свого подвір`я в процесі сварки, яка переросла в бійку, зайшов до коридору свого будинку, при цьому мав можливість припинити або уникнути подальшого конфлікту. Проте, обвинувачений обрав інший спосіб вирішення та/або припинення конфлікту, взяв до рук сокиру, що має колючо-ріжучі властивості, тобто своїми діями бажав продовження конфлікту та мав на меті спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, повернувся на подвір`я та, підійшовши до останнього з переду, наніс сокирою один удар в область його голови, що є особливо важливим органом людини, що в подальшому призвело до смерті потерпілого та знаходиться в прямому причинному зв`язку з її настанням.

Як слушно зазначив суд, такі дії ОСОБА_5 свідчать про спрямованість його дій та розуміння настання наслідків у вигляді смерті, оскільки обираючи знаряддям злочину сокиру, яка за своїми ознаками та характеристиками має колючо-ріжучі властивості та створює безпосередню загрозу настання наслідку у вигляді смерті людини, наніс цілеспрямований удар в область голови, що є особливо важливим органом людини.

Також, механізм нанесення та локалізацію тілесного ушкодження, від якого ОСОБА_7 помер, повністю доведено: висновком судово-медичної експертизи №42 від 27.01.2023, згідно якої при дослідженні трупа ОСОБА_7 виявлено тілесне ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми: крововиливів під м`яку та над твердою мозковими оболонками, переломів тім`яної та лобної кісток справа, крововиливу по внутрішній поверхні м`яких покровів голови в правій тім`яно-лобній ділянці, рани в тім`яно-лобній ділянці справа, підшкірного крововиливу на нижній повіці правого ока. Дане тілесне ушкодження утворились внаслідок одноразової травматичної дії середньої частини леза предмета, що рубає. Класифікується як тілесне ушкодження тяжкого ступеню, та знаходиться у прямому причинному зв`язку зі смертю; висновками судово-медичних експертиз №38 від 15 березня 2023 року та №50 від 03 квітня 2023 року при дослідженні фрагменту склепіння черепа трупа ОСОБА_7 та сокири, на склепінні черепа трупа ОСОБА_7 виявлене ушкодження тім`яної і луски лобової кісток справа рубленого характеру.

Вказане виключає можливість характеризувати дії засудженого як необережні.

Таким чином, урахувавши усі встановлені обставини справи, зокрема, характер та спосіб дій засудженого, місце вчення злочину, суди дійшли вірного переконання про наявність у ОСОБА_5 умислу саме на заподіяння смерті потерпілому, а тому його дії за ч.1 ст.115 КК України кваліфіковано вірно.

Як правильно зазначив суд апеляційної інстанції, версія сторони захисту про відсутність у засудженого умислу на вбивство не знайшла свого підтвердження під час дослідження матеріалів кримінального провадження. Тому відсутні підстави для висновку про вчинення засудженим вбивства через необережність.

Врахувавши характер знаряддя злочину - сокиру, яка придатна для спричинення смертельного тілесного ушкодження, механізм та локалізацію тілесного ушкодження - один цілеспрямований удар в область голови, що є особливо важливим органом людини, поведінку ОСОБА_5 після вчинення злочину - залишення ОСОБА_7 на подвір`ї без виклику швидкої медичної допомоги, не переймаючись щодо подальшої долі потерпілого, апеляційний суд вказав, що місцевий суд дійшов правильного висновку, що засуджений розумів можливі наслідки своїх дій, у тому числі й ті, що фактично настали, та бажав їх настання, його дії носили цілеспрямований характер, що свідчить про направленість умислу на позбавлення життя особи.

На підставі викладеного колегія суддів погоджується з висновками апеляційного суду про те, що дії ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 115 КК України кваліфіковано правильно.

Крім того, слід акцентувати, що доводи, викладені в касаційній скарзі захисника, були наведені і в її апеляційній скарзі.

Суд апеляційної інстанції перевірив їх та визнав безпідставними. При цьому апеляційний суд, відмовляючи в задоволенні апеляційної скарги захисника, навів в ухвалі докладні мотиви прийнятого рішення та підстави, на яких апеляційну скаргу визнав необґрунтованою.

З огляду на викладене, обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до вимог п. 2 ч. 2

ст. 428 КПК України.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

постановила:

відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисникаОСОБА_4 на вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 6 грудня 2023 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 22 січня 2025 року.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3