УХВАЛА

про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

08 січня 2025 рокуСправа № 495/2848/24
Номер провадження 1-кп/495/38/2025

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білгороді-Дністровському Одеської області клопотання прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.02.2024 за №0000179 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області судді ОСОБА_7 від 29.03.2024 перебувало кримінальне провадження з обвинувальним актом, відомості про, що внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000179 за обвинуваченням ОСОБА_4 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

Розпорядженням №613 керівника апарату Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області / ОСОБА_8 / та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.11.2024 визначено головуючу суддю ОСОБА_1

08.01.2025 до суду надійшло клопотання (вхід. №436/25) прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .

Із вказаного клопотання прокурора вбачається, що досудовим розслідуванням установлено, що близько 29 січня 2024 року о 15: 00 годин, більш точний час в ході проведення досудового розслідування не встановлено ОСОБА_4 , перебував на території покинутої будівлі, що розташована за координатами 46,17196 30,36723 поруч з перехрестям вул. Південна та Паркова у м. Білгород-Дністровський, Одеської області, де також знаходилась його співмешканка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В подальшому у ОСОБА_4 в ході раптово виниклої сварки, зі своєю співмешканкою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка виникла на ґрунті ревнощів, виник умисел на спричинення останній тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 взяв зі столу ніж та тримаючи його у руці, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді тілесних ушкоджень, наніс ним один удар в область другого міжребер`я справа по пригрудинній лінії потерпілій ОСОБА_9 .

Внаслідок нанесеного ОСОБА_4 удару, потерпілій ОСОБА_9 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення передньої поверхні грудної клітки справа у другому міжреберному проміжку по пригрудинній лінії, з ушкодженням по ходу ранового каналу шкіри та підлеглих м`яких тканин другого міжреберного проміжку вздовж верхнього краю III ребра, плеври, переднього (III) сегменту верхньої долі правої легені.

Проникаюче колото-різане поранення грудної клітки з ушкодженням правої легені, виявлене у ОСОБА_9 призвело до розвитку загрожуючого життю явища легеневої (дихальної) недостатності, за цим критерієм, згідно з п. 2.1.1 (а) та п. 2.1.3 (й,о) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 року по відношенню до живих осіб, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні просив задовольнити на підставі викладеного та продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Обвинувачений ОСОБА_4 категорично заперечив свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, відтак вказав, що і відсутні підстави для тримання його під вартою, відповідно.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання також заперечував. Вказав, що сама лише важкість можливого покарання не може бути підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу.

Представник потерпілого ОСОБА_6 підтримав доводи прокурора.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши доводи клопотання та матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 331 КПК України суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

П. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Разом з цим, тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості.

Метою застосування запобіжного заходу, відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховатися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, серед яких: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію обвинуваченого; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей у обвинуваченого; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Судом встановлено, що судове провадження по кримінальному провадженню не закінчено, строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 відповідно до ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13.11.2024 закінчується 11.01.2025.

Враховуючи наявність обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_4 , у разі визнання його винуватим, а саме те, що досудове розслідування інкримінує обвинувачення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, враховуючи його вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, зокрема, що обвинувачений немає постійного місця проживання, роботи, а також те, що на даний час по кримінальному провадженню не допитані обвинувачений та свідки, суд дійшов висновку про те, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, що унеможливлює запобігання ризиків, передбачених ч.1, 3, 5 ст. 177 КПК України. Крім того будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, керуючись положеннями ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, ст.ст. 5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 доцільно продовжити строк тримання під вартою на 60 діб.

Крім цього, суд при постановленні цієї ухвали суд враховує підстави та обставини, передбачені ч. 4 ст. 183 КПК України та приходить до висновку, що застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави є недоцільним та не визначає її розмір.

На підставі встановленого, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 193, 194, 196, 315 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання (вхід. №436/25) прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуртаруи Одеської області ОСОБА_3 про продовження у відношенні ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на строк, що не перевищує 60 діб, тобто до 08 березня 2025 року включно в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор».

Розмір застави, відповідно до п.2 ч.4 ст.183 КПК України, не визначати.

Ухвала про продовження запобіжного заходу може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_10