Провадження №1-в/359/706/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2024 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника виправної колонії ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні з повною технічною та відеофіксацією, клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення від покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку із усуненням караності вчиненого ним діяння, відповідно до положень Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024,

в с т а н о в и в :

До Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 , про звільнення його від покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку із усуненням караності вчиненого ним діяння, відповідно до положень Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024. В обґрунтування зазначив, що він засуджений за злочини проти власності (крадіжки), а тому він має право на звільнення, оскільки 09.08.2024 набрав чинності Закон № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів». Цим законом внесені зміни до ст. 51 КУпАП, згідно з якими викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати вважається дрібним, якщо його вартість на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. На підставі ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Враховуючи вищевикладене, засуджений просив суд вирішити питання про приведення вироків суду у відповідність до вимог закону.

Засуджений у судовому засіданні підтримав клопотання, просив суд задовольнити.

Прокурор та представник виправної колонії не заперечували щодо задоволення клопотання у зв`язку із зміною в законодавстві.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання та особову справу засудженого, вважає за необхідне клопотання задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. ч. 2 і 3 ст. 74 КК України.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених п. 13 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу.

09.08.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, відповідно до якого ч. 2 статті 51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна» викладена в наступній редакції: «Дія, передбачена частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян».

Пунктом 5 розділу ХХ Податкового кодексу України передбачено, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року. Згідно із підпуктом 169.1.1. пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік » з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць встановлено в розмірі 3028 гривень. Таким чином, відповідно до статті 51 КУпАП (в редакції закону станом на 09.08.2024), крадіжка чужого майна вважається дрібною, якщо вартість такого майна на момент здійснення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто 3028 грн. (2 ? (50% ? 3028)).

Таким чином, набрання чинності Законом України № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року призвело до зміни важливого диференціюючого критерію, яким є максимальний розмір дрібного викрадення. Після ухвалення цього закону частина діянь, які вважалися кримінально-караними «перейшли» у адміністративні правопорушення. Фактично відбулась зміна меж караності шляхом внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Наведене узгоджується з правовою позицією викладеною в постановах Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22 серпня 2024 року (справа № 567/507/23, провадження № 51-7110 км 23), Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 року (справа № 278/1566/21, провадження № 51-2555кмо24).

Встановлено, що ОСОБА_5 відбуває покарання у виді позбавлення волі у ДУ «Бориспільська виправна колонії №119».

ОСОБА_5 засуджений 15.07.2021 вироком Київського апеляційного суду за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано покарання за попереднім вироком Святошинського районного суду м. Києва від 21.01.2020 та остаточно ОСОБА_5 призначено покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі.

Як вбачається із вироку Святошинського районного суду м. Києва від 16.02.2021, який скасований вироком Київського апеляційного суду від 15.07.2021 року, ОСОБА_5 , серед іншого, засуджений за вчинення шахрайства 21.11.2020 на загальну суму 3 309 гривень 07 копійок.

21.01.2020 вироком Святошинського районного суду м. Києва, ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання із іспитовим строком 2 роки.

Як вбачається із вироку Святошинського районного суду м. Києва від 21.01.2020, ОСОБА_5 , серед іншого, засуджений за вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка) 24.11.2019 на загальну суму 500 гривень 00 копійок.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа засуджена за діяння караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Враховуючи, що у вчиненому засудженим діянні крадіжки майна яка відбулася 24.11.2019, вартість викраденого майна була меншою двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день вчинення крадіжки, тобто вчинене ним діяння передбачене вироком Святошинського районного суду м. Києва від 21.01.2020, відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року, не є кримінально- караним на цей час, суд дійшов висновку про необхідність звільнити засудженого ОСОБА_5 від призначеного покарання вироком Святошинського районного суду м. Києва від 21.01.2020, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

Водночас, ОСОБА_5 засуджений 15.07.2021 вироком Київського апеляційного суду за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано покарання за попереднім вироком Святошинського районного суду м. Києва від 21.01.2020 та остаточно ОСОБА_5 призначено покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі.

Отже, ОСОБА_5 засуджений за ч. 2 ст. 190 КК України вироком Київського апеляційного суду від 15.07.2021, та відбуває міру покарання у місцях позбавлення волі за злочин, що є кримінально караним діянням.

Вирок набрав законної сили 15.07.2021. Засуджений міру кримінального покарання відбуває у місцях позбавлення волі з 31.08.2021. Тому, приймаючи до уваги, що судом було звільнено ОСОБА_5 від призначеного покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України вироком Святошинського районного суду м. Києва від 21.01.2020, суд вважає необхідним привести вирок Київського апеляційного суду від 15.07.2021 у відповідність до вимог КК України, виключивши посилання на призначення остаточного покарання за правилами, передбаченими ст. 71 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень.

З огляду на викладене, за вироком Київського апеляційного суду від 15.07.2021, ОСОБА_5 вважається таким, що засуджений за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Вирішуючи питання про наявність підстав для подальшого відбуття покарання засудженим, суд враховує, що призначене покарання за ч. 2 ст. 190 КК України, за яким йому призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі, з врахуванням ч. 1 ст. 72 КК України, є таким, що повністю відбуте на день розгляду клдопотання, зважаючи на реальний строк відбутого покарання.

На підставі викладеного, керуючись: ст.ст. 4-6, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Святошинського районного суду м. Києва від 21.01.2020, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку із усуненням караності вчиненого ним діяння, відповідно до положень Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024.

Вирок Київського апеляційного суду від 15.07.2021 привести у відповідність до вимог Кримінального кодексу України та вважати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 72 КК України зарахувати засудженому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в строк відбування покарання за вироком Київського апеляційного суду від 15.07.2021, відбуте ним покарання у виді позбавлення волі.

Звільнити засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти у зв`язку із повним відбуттям покарання за вироком Київського апеляційного суду від 15.07.2021.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту його затримання, тобто з 31.08.2021, зарахувавши у строк відбування покарання строк перебування засудженого під вартою.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Ухвала суду набирає законної сили після завершення строку апеляційного оскарження, а в разі подання апеляційної скарги, - після завершення апеляційного розгляду такої скарги.

Копію ухвали вручити учасникам провадження.

Суддя ОСОБА_1