Житомирський апеляційний суд
Справа №276/153/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/119/25
Категорія ст..422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Житомирі матеріали судового провадження №276/153/25 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 23.01.2025,

в с т а н о в и в:

Зазначеною ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Відділення поліції №4 ЖРУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 . Застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 діб до 22 березня 2025 року. Обраховано строк тримання під вартою з моменту затримання - з 14 год. 22 хв. 22.01.2025 року.

Визначено ОСОБА_8 заставу у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121120 грн.

Строк дії ухвали встановлено до 22.03.2025 року (включно).

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну, та постанови нову, якою у задоволенні клопотання слідчої ОСОБА_10 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 в рамках кримінального провадження №0000449, від 10.04.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, відмовити в повному обсязі. При цьому, зазначає, що ОСОБА_8 добровільно 22.01.2025 з`явився до відділення поліції у м.Хорошів, де і фактично був затриманий працівниками поліції, що в судовому засіданні не заперечувалось самою слідчою, що свідчить про належну процесуальну поведінку останнього та відсутність обґрунтованих ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду. Крім того, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, органом досудового розслідування не підтверджуються та не обґрунтовуються, як клопотанням про обрання запобіжного заходу, так і жодним додатком, який був долучений до вказаного клопотання. Наголошує, що в додатках до клопотання про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 не долучено документів про доручення від органів державного бюро розслідувань розслідувати вказане кримінальне провадження органам національної поліції, що в свою чергу свідчить про незаконність затримання підозрюваного та відповідно обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляд тримання під вартою. Зазначає, що повідомлення про підозру щодо вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України здійснювалося без участі захисника, який на момент такого вручення вже був залучений за дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, відсутній підпис адвоката на повідомленні про підозру, що свідчить про порушення права на захист. Звертає увагу, що Шевченківським районним судом м.Києва здійснюється судовий розгляд у кримінальному провадженні № 0001304 від 14.02.2023 по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а тому, ОСОБА_8 , був вимушений з`являтися до органів досудового розслідування та суду, а тому був позбавлений можливості повернутися на військову службу, при цьому, на даний момент вирок по вказаній справі відсутній. Окрім того, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва по справі №761/112971/23 відносно ОСОБА_8 було застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, що також свідчить, що підозрюваний не переховувався від органів досудового слідства, перебував під домашнім арештом за адресою місця проживання на виконання вимог вищезазначеної Ухвали. Вважає, що вказаний запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_8 підтверджує поважність причин не повернення до військової служби. Звертає увагу і на те, що під час судового засідання ОСОБА_8 виявив бажання продовжити військову службу, а перебування його під вартою унеможливлює врегулювати питання з військовою частиною, підписати всі необхідні документи для того щоб захищати Батьківщину.

Заслухавши суддю доповідача, доводи захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 в підтримання апеляційної скарги, думку прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали клопотання слідчого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.

Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий та прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеного у клопотанні.

Норми ст.177 КПК України передбачають, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність у підозрюваного постійного місця роботи, репутацію підозрюваного, майновий стан підозрюваного, наявність судимостей, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при застосуванні щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу, фактично дотримався вимог ст.ст.132, 176-178, 183, 194 КПК України.

Як убачається з матеріалів провадження №276/153/25, у провадженні СВ ВП №4 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження №0000449 від 10.04.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, відносно ОСОБА_8 .

У відповідності до змісту клопотання слідчого, органом досудового розслідування встановлено, що наказом першого заступника командира військової частини ТОЗ 10 №9 від 13.01.2022 солдата ОСОБА_8 зараховано до списку особового складу частини та всіх видів забезпечення, з 03.02.2022 наказом №24 призначено на посаду старшого водія другого автомобільного відділення першого автомобільного взводу автомобільної роти - механіком відділення технічного обслуговування автомобілів другого автомобільного взводу автомобільної роти, ВОС 738256Т, шпк «старший солдат», надалі з 27.02.2022 наказом № 1 призначено на посаду механіка ремонтно-механічної майстерні взводу обслуговування та ремонту ремонтно- технічної роти, ВОС 738256Т.

24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022, який затверджено Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, на всій території України введено воєнний стан з 05 год. ЗО хв. 24.02.2022, який станом на 06.03.2023 припинений або скасований не був.

Так, старший солдат ОСОБА_8 , будучи військовослужбовцем строкової військової служби, перебуваючи на посаді механіка ремонтно-механічної майстерні взводу обслуговування та ремонту ремонтно-технічної роти, військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 11, 16, 40, 49, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах воєнного стану, 06.03.2023 близько 08 год. 45 хв. самовільно залишив територію розташування військової частини НОМЕР_1 , з постійним місцем дислокації АДРЕСА_1 , та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням службових обов`язків до 22.01.2025, коли був затриманий працівниками відділення поліції №4 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області за адресою вул. 95-ї Бригади, 2, с-ще Хорошів, Хорошівської ОТГ Житомирського району Житомирської області.

За час відсутності у військовій частині НОМЕР_1 ОСОБА_8 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами військової частини, правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним самовільне залишення військової частини НОМЕР_2 та причини самовільного залишення військової частини не повідомив та проводить час на власний розсуд.

22.01.2025 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України.

Слідча СВ ВП №4 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 звернулась до відповідного слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 . За результатами розгляду цього клопотання, слідчим суддею постановлено оскаржуване рішення.

При цьому, на думку апеляційного суду, клопотання слідчої (з доданими до нього матеріалами) є відповідним вимогам ст.184 КПК України, містить всі визначені кримінальним процесуальним кодексом відомості та обставини, які враховуються при обранні міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Істотних порушень вимог КПК України в цій частині не встановлено.

В свою чергу, у відповідності до матеріалів судового провадження №276/153/25, прийняте рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя мотивував наявністю в матеріалах провадження доказів обґрунтованості підозри вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, та наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Наявні у провадженні докази, як вважає апеляційний суд, переконливо вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, у об`ємі, як того вимагає закон, на момент вирішення питання про обрання запобіжного заходу, виходячи із критеріїв «розумної підозри», тобто наявності фактів і іншої інформації, яка могла б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_8 міг би вчинити вище зазначене кримінальне правопорушення.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства», № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року).

Крім того, як вважає суд апеляційної інстанції, матеріали провадження об`єктивно вказують на можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, як і вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення.

Зокрема, на думку апеляційного суду при обранні запобіжного заходу, відповідно до ст.178 КПК України, слідчим суддею належно враховано тяжкість кримінального правопорушення інкримінованого ОСОБА_8 , фактичні обставини його вчинення, суспільну небезпеку, тощо.

В свою чергу, як убачається з матеріалів провадження, інкриміноване ОСОБА_8 кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.407 КК України, згідно з положеннями ст.12 КК України, є тяжким, санкція якого передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.

Зазначені обставини самі по собі можуть бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, тому апеляційний суд погоджується з тим, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного ОСОБА_8 , переховуватися від органу досудового розслідування чи суду.

Крім того, в даному випадку, слід врахувати і фактичні обставини вчиненого підозрюваним правопорушення, котрі пов`язанні саме з ухиленням від військової служби, як і довготривалий термін ухилення останнього від своїх обов`язків військовослужбовця, що опосередковано підвищує процесуальний ризик, можливого ухилення (переховування) підозрюваного від органу досудового розслідування/суду.

Також, апеляційний суд вважає доведеним і процесуальний ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, принаймні, з огляду на те, що ОСОБА_8 після самовільного залишення військової частини був притягнутий до кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, розгляд якого в суді на даний час триває (на що посилається і сторона захисту). Крім того, з акту проведення службового розслідування вбачається, що солдат ОСОБА_8 за час проходження військової служби неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності у вигляді штрафів за вживання наркотичних речовин (постанова №205/8084/22 від 10.01.2023, постанова №205/16/23 від 02.01.2023, постанова №205/459/23 від 16.02.2023), а його втеча є насамперед метою уникнення відповідальності за скоєння військово-адміністративного правопорушення.

Апеляційні посилання сторони захисту на не доведеність таких ризиків є об`єктивно безпідставними. В даному випадку, апеляційні посилання сторони захисту на ті факти, що підозрюваний має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, як і не порушення останнім умов запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, обораного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва по справі №761/112971/23, не можуть бути безумовними обставинами, які зводять до об`єктивного мінімуму вище зазначені процесуальні ризики. Крім того, вище зазначені дані характеризуючі особу підозрюваного, не залишено поза увагою слідчого судді при застосуванні запобіжного заходу.

Апеляційні посилання сторони захисту на порушення права підозрюваного ОСОБА_8 на захист та незаконність повідомлення останнього про підозру, процедуру якої проведено без участі захисника, є безпідставними, процедура повідомлення про підозру, регламентована главою 22 КПК України, не містить процесуальних норм (вимог) відносно обов`язковості залучення захисника при повідомленні особі про підозру, за винятком випадків передбачених нормами ст.52 КПК України.

В ході апеляційного розгляду провадження прокурором було спростовано апеляційні доводи захисника про відсутність доказів про доручення від органів державного бюро розслідувань розслідувати вказане кримінальне провадження органам національної поліції. На підтвердження законності здійснення досудового розслідування органом поліції прокурором надано відповідну постанову про доручення здійснення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування від 03.04.2024 винесену заступником Генерального прокурора ОСОБА_11 .

Апеляційний суд звертає увагу, що ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваним може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується саме з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Таким чином, як вважає апеляційний суд, в даному випадку, слідчим суддею правильно встановлено доведеність органом досудового розслідування, процесуальних ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Докази, які містяться в матеріалах судового провадження, вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра, яка разом з існуючими ризиками, конкретними обставинами провадження та з урахуванням особи підозрюваного, переконливо виключає можливість обрання відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Матеріали провадження не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

Отже, слідчий суддя обґрунтовано зазначив, що з огляду на встановлені в рамках даного кримінального провадження ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які об`єктивно існують, підозру останнього у вчиненні кримінального правопорушення, а також завдання даного кримінального провадження, які зводяться, в тому числі, до притягнення винної особи до кримінальної відповідальності, тому обрання запобіжного заходу підозрюваному у виді тримання під вартою, забезпечить та гарантуватиме належну процесуальну поведінку та буде сприяти забезпеченню досягнення завдань даного кримінального провадження на цій стадії.

В свою чергу, гарантії обвинуваченого (в суді апеляційної інстанції) дотримуватись належної процесуальної поведінки при зміні запобіжного заходу, не доводять по-за розумним сумнівом дотримання останнім відповідної сталої процесуальної поведінки, в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про обрання підозрюваному ОСОБА_8 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На момент апеляційної перевірки матеріалів провадження, вказаний запобіжний захід є необхідним у зазначеному кримінальному провадженні, буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного та забезпечить швидке та повне проведення досудового розслідування.

Разом з цим, в суді апеляційної інстанції, підозрюваний ОСОБА_8 переконливо заявив про своє бажання повернутись на військову службу в ЗСУ. В даному випадку, апеляційний суд вважає за необхідне, в порядку ст.404 КПК України, зобов`язати слідчого та прокурора забезпечити відповідні умови для реалізації права ОСОБА_8 на повернення на військову службу в Збройних силах України відповідно до Закону України «Про внесення зміни до глави XII «Прикінцеві положення» Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» щодо умов продовження військової служби під час дії воєнного стану окремим категоріям військовослужбовців» за №4197-IX від 09.01.2025.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 23.01.2025, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 діб до 22 березня 2025 року, включно, з визначенням застави в розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121120 грн., - без змін.

В порядку ст.404 КПК України зобов`язати слідчого ОСОБА_9 та процесуального прокурора ОСОБА_6 забезпечити умови реалізації права ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на повернення на військову службу в Збройних силах України відповідно до Закону України «Про внесення зміни до глави XII «Прикінцеві положення» Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» щодо умов продовження військової служби під час дії воєнного стану окремим категоріям військовослужбовців» за №4197-IX від 09.01.2025.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :