ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 535/434/24 Номер провадження 11-кп/814/786/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000109, за апеляційною скаргою заступника керівника Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Котелевського районного суду Полтавської області від 05 серпня 2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком суду

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Котельва, Котелевського району, Полтавської області, громадянина України, маючого вищу освіту, одруженого, на утриманні маючого одну неповнолітню дитину, не працюючого, являється особою з інвалідністю другої групи внаслідок війни, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, визнано винуватим та засуджено:

- за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 грн.;

- за ч. 4 ст. 358 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 грн.

Вирішено порядок стягнення судових витрат та долю речових доказів.

Згідно з вироком суду, на початку березня місяця 2021 року (більш точної дати та часу в ході досудового розслідування встановити не виявилося можливим) ОСОБА_7 під час особистих зустрічей з невстановленою дізнанням особою, замовив у неї посвідчення водія серії НОМЕР_1 , заповнене на ім?я ОСОБА_7 з відкритими категоріями «А» та «В» та узгодив оплату вартості підробленого офіційного документу та усвідомлюючи, що у посвідчення водія будуть внесені завідомо неправдиві відомості, які не відповідають дійсності, особисто при зустрічі передав необхідні дані, а саме свої персональні дані, особистий підпис та фотознімок для внесення їх до підробленого посвідчення, тим самим здійснив сприяння (пособництво) вчиненню кримінального проступку.

Після цього, невстановлена під час дізнання особа, у невстановленому місці та у невстановлений час, виготовила посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 22.03.2021 на ім?я ОСОБА_7 , яке згідно з висновком судової технічної експертизи документів не відповідає аналогічним бланкам документів, які знаходяться в офіційному обігу, після чого особисто при зустрічі передала ОСОБА_7 вищезазначене посвідчення водія в м. Києві.

Тобто своїми вищевказаними умисними діями, що виразилися у співучасті, шляхом пособництва, у підробленні офіційного документа, яке видається визначеною державною установою та надає відповідні права, з метою його використання, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України.

Також досудовим розслідуванням встановлено, що 14.05.2024 близько 17:00 години ОСОБА_7 перебуваючи по АДРЕСА_2 , шляхом пред?явлення працівникам поліції, використав завідомо підроблений документ, а саме, посвідчення водія серії НОМЕР_1 , яке заповнене на ім?я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке згідно висновку судово-технічної експертизи документів не відповідає аналогічним бланкам документів, які знаходяться в офіційному обігу.

Тобто своїми вищевказаними умисними діями, що виразилися використанні завідомо підробленого документа, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі заступник керівника Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_8 просить вирок суду змінити та звільнити ОСОБА_7 від відбування, призначеного покарання за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 гривень, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності.

Виключити з вироку посилання на ч. 1 ст. 70 КК України та вважати ОСОБА_7 засудженим до покарання призначеного судом першої інстанції за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

У іншій частині вирок суду залишити без змін.

На обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що вирок суду є незаконним і підлягає зміні у частині призначення покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосуванням судом закону, який підлягає застосуванню та застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Вказує, що згідно ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 358 КК України віднесено до кримінальних проступків.

Зазначає, що ОСОБА_7 засуджений за кримінальний проступок, передбачений ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, який ним вчинено на початку березня 2021 року. Тобто, з часу його вчинення пройшло понад три роки, а отже минули строки притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності.

Вказує, що оскільки ОСОБА_7 клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності не заявлялось, на підставі п. 5 ст. 74 КК України, його необхідно звільнити від відбування призначеного вироком суду покарання за вказаною статтею.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор ОСОБА_6 підтримала апеляційну скаргу прокурора та просила задовольнити. Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні звернувся до апеляційного суду із клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, на підставі ст. 49 КК України.

Мотиви суду.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, у якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції, усупереч ч. 7 ст. 284 КПК України, при винесенні рішення не було з`ясовано думку обвинуваченого ОСОБА_7 про можливість звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, оскільки на момент розгляду справи 05.08.2024 закінчилися строки, передбачені ст. 49 КК України, у зв`язку із чим доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині є слушними.

Також в суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_7 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України та закриття кримінального провадження, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за необхідне, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 286 КПК України, невідкладно розглянути таке клопотання.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що інкриміноване ОСОБА_7 кримінальне правопорушення вчинено на початку березня 2021 року. Органом досудового розслідування та судом першої інстанції його дії кваліфіковано за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України.

Санкція ч. 1 ст. 358 КК України передбачає покарання у виді штрафу до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційний нагляд на строк до двох років, або обмеження волі на той самий строк.

У відповідності до положень ст. 12 КК України, вказане кримінальне правопорушення відноситься до категорії кримінальних проступків.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Колегія суддів вважає, що оскільки з дня вчинення інкримінованого ОСОБА_7 кримінального проступку минуло понад 3 роки, а саме з березня 2021 року по березень 2024 року, останній протягом цього періоду не ухилявся від досудового розслідування або суду, раніше не судимий - він може бути звільнений від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Оскільки закон не пов`язує можливість застосування правил ч. 1 ст. 49 КК України із визнанням особою вини, обов`язковою передумовою для закриття кримінального провадження у справі є наявність згоди особи на звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.

Обвинувачений ОСОБА_7 звернувся до апеляційного суду з клопотанням та просив звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, а кримінальне провадження щодо нього закрити, та вказав про свою обізнаність про наслідки звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно зі ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку щодо необхідності задоволення клопотання та звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження щодо нього за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України.

Через це також підлягає виключенню із вироку суду посилання на застосування положень ч. 1 ст. 70 КК України.

Враховуючи, що в частині визнання винуватим та засудження за ч. 4 ст. 358 КК України вирок щодо ОСОБА_7 не оскаржується, в цій частині вирок суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 417, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу заступника керівника Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Котелевського районного суду Полтавської області від 05 серпня 2024 року щодо ОСОБА_7 в частині визнання винуватим та призначення покарання за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України скасувати.

Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000109, в частині обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Виключити із резолютивної частини вироку суду посилання на призначення покарання із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 4 ст. 358 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4