ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/4909/24

25 березня 2025 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Костопіль кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Рівне, Рівненської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з незакінченою вищою освітою (бакалавр), неодруженого, не працюючого, відповідно до статті 89 КК України не судимого обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_4 , 09 грудня 2024 року близько 15 год. 00 хв., перебуваючи в будинку по АДРЕСА_3 , діючи умисно, на ґрунті неприязних відносин зі своїм батьком ОСОБА_5 , з яким перебуває у сімейних стосунках в розумінні ч.2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», вчинив фізичне насильство стосовно останнього, а саме, наніс один удар кулаком правої руки в область перенісся та не менше шести ударів ногами в область голови та тулуба, внаслідок чого заподіяв потерпілому тілесні ушкодження у вигляді: синців обох очей, ділянки лівої носогубної складки з поширенням на облямівку та слизову обох губ зліва, правої виличної ділянки з поширенням на підщелепну ділянку, живота справа, спини зліва, тильної поверхні правого передпліччя, чола справа на надбрівній ділянці, садна спинки носа, правого зап`ястя, рани нижньої губи, закритої травми грудної клітки, перелом 7-8 ребер справа, 9-10 ребер ліва, які за ступенем тяжкості відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.122 КК України, а саме у спричиненні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

30 грудня 2024 року між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000551 від 12 грудня 2024 року була укладена угода про примирення, яку подано до суду для затвердження.

В угоді про примирення від 30 грудня 2024 року потерпілий та підозрюваний виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч.1 ст.122 КК України, які ніким не оспорюються, зазначили істотні для даного кримінального провадження обставини. Згідно угоди про примирення ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою вину у зазначеному діянні та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні, а також в підготовчому судовому засіданні попросити вибачення у потерпілого ОСОБА_5 за скоєне ним кримінальне правопорушення.

В угоді про примирення сторони узгодили призначення підозрюваному ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст.122 КК України у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку, з покладенням обов`язків, передбачених п.1, 2 ч.1, п.4 ч.3 ст.76 КК України.

Застосувати до ОСОБА_4 обмежувальний захід, передбачений п.5 ч.1 ст.91-1 КК України, а саме направити ОСОБА_4 для проходження програми для кривдників строком на три місяці.

В підготовчому судовому засіданні судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 вину визнає, цілком розуміє свої права, передбачені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, визначені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Обвинувачений ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні попросив вибачення у потерпілого ОСОБА_5 за скоєне ним кримінальне правопорушення та запевнив суд, що більше такого вчиняти не буде.

Судом з`ясовано, що потерпілий ОСОБА_5 цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені п.2 ч.1 ст.473 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні суд переконався у тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При перевірці угоди про примирення на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України судом встановлено, що угода у повному обсязі відповідає вимогам вказаного законодавства, дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.1 ст.122 КК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, відсутні будь-які підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним або сторони не примирилися, обвинувачений спроможний виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним засадам призначення покарання та санкції ч.1 ст.122 КК України.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття та активне сприяння в розкритті кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст.67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних стосунках та щодо особи похилого віку.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 не заперечувала проти затвердження угоди про примирення.

Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що укладена між сторонами угода про примирення підлягає затвердженню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.369-371, 373, 374, 376, 392-395, 475, 476 КПК України, ч.1 ст.122 КК України, суд

ЗАСУДИВ:

Угоду про примирення від 30 грудня 2024 року укладену між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000551 від 12 грудня 2024 року щодо останнього, якого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України затвердити.

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити узгоджене покарання у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до п.1, 2 ч.1, п.4 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.91-1 КК України, направити ОСОБА_4 для проходження програми для кривдників строком на три місяці.

Організацію виконання та проходження програми для кривдників ОСОБА_4 покласти на Рівненську міську раду Рівненської області.

Заходи забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_4 не застосовувались.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_1