ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/673/25
Провадження № 1-кс/362/38/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.01.2025 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області клопотання слідчого СВ ВП № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , погодженого прокурором Васильківського відділу Обухівського окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263КК України,

в с т а н о в и в:

27.01.2025 року слідчий СВ ВП № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області ст. лейтенант поліції ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що25.01.2025 року, в період часу з 07 год. 51 хв. по 11 год. 34 хв. слідчим слідчого відділення відділу поліції №1 Обухівського РУП на підставі ухвали слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області (справа №362/592/25, провадження №1-кс/362/32/25) проведено обшук території домоволодіння АДРЕСА_1 , де в підсобному приміщенні (сараї) виявлено та вилучено: один предмет, зовні схожий на підривач до ручних гранат УЗРГМ з маркуванням на зовнішній стороні важеля «8-68….УЗРГМ 583», на внутрішній стороні «^-24-68», один предмет, зовні схожий до ручних гранат іноземного виробництва UZRGM з маркуванням на внутрішній стороні важеля «UZRGM 354Р-8 UZRGM 354R 58К», які поміщено до спеціального пакету «RIC200988», один предмет зовні схожий на корпус ручної гранати Ф-1 з маркуванням «3КТ13/7», один предмет зовні схожий на корпус ручної гранати Ф-1 з маркуванням «3К-360Т», які поміщено до спеціального пакету «RIC200987», один предмет зовні схожий на патрон калібру 9 мм., з маркуванням на ньому «Форт 22 LUGER 9 мм», один предмет зовні схожий на патрон калібру «7.62» з маркуванням на ньому «1288», які поміщено до спеціального пакету «CRI1195337», а також один предмет зовні схожий на постріл «ВОГ-17М» з маркуванням «10-30VOG-17M RDX LN63-20» та два предмети зовні схожі на кулі «МДЗ» калібру 12,7х108 та два предмети зовні схожих на гільзи до них, які мають сліди корозії та іржі, механічні пошкодження та сліди втручання в конструкцію.

Відповідно до довідки про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів вибухотехнічної служби ГУНП в Київській області від 25.01.2025 року один предмет, зовні схожий на підривач до ручних гранат УЗРГМ з маркуванням на зовнішній стороні важеля «8-68….УЗРГМ 583», на внутрішній стороні «^-24-68», один предмет, зовні схожий до ручних гранат іноземного виробництва UZRGM з маркуванням на внутрішній стороні важеля «UZRGM 354Р-8 UZRGM 354R 58К», віднесено до другої категорії вибухонебезпечності.

Відповідно до довідки про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів вибухотехнічної служби ГУНП в Київській області від 25.01.2025 року, один предмет зовні схожий на корпус ручної гранати Ф-1 з маркуванням «3КТ13/7», один предмет зовні схожий на корпус ручної гранати Ф-1 з маркуванням «3К-360Т», віднесено до третьої категорії вибухонебезпечності.

Відповідно до акту знищення (знешкодження) вибухових матеріалів або таких, що їх нагадують вибухотехнічної служби ГУНП в Київській області №28 від 25.01.2025 року один предмет зовні схожий на постріл «ВОГ-17М» з маркуванням «10-30VOG-17M RDX LN63-20», два предмети зовні схожі на кулі «МДЗ» калібру 12,7х108 та два предмети зовні схожих на гільзи до них, які мають сліди корозії та іржі, механічні пошкодження та сліди втручання в конструкцію відносяться до надзвичайної небезпечної категорії, які підлягають знищенню.

Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 263 КК України, а саме у незаконному придбанні та зберіганні бойових припасів, вибухових речовин, вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

25 січня 2025 року о 11 годині 34 хвилин, за адресою: АДРЕСА_1 , фактично затримано ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Слідчий у клопотанні вказав, що перебуваючи на волі ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, тобто наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України;може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, тобто наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст.177 КПК України.

Отже, у даному випадку до підозрюваного ОСОБА_8 необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали та просили його задовольнити, оскільки є ризики, що підозрюваний може не з`являтися за викликом до органів слідства з метою уникнення кримінальної відповідальності, може здійснювати вплив на свідків, а тому більш м`який запобіжний захід не є можливим.

ОСОБА_8 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання.

Захисник підозрюваного ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення клопотання, оскільки стороною обвинувачення не доведено ризиків зазначених в клопотанні. Свідки були присутні тільки при знищенні вибухо небезпечного предмету. ІІ підзахисний одружений має на утриманні повнолітню дочку, яка навчається, має постійне місце проживання де характеризується позитивно, постійне місце роботи де також характеризується позитивно, раніше не судимий, а тому просила у задоволенні клопотання відмовити.

Заслухавши прокурора, слідчого, захисника, пояснення підозрюваного, дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, а також матеріали кримінального провадження № 0000044 від 18.01.2025 року, слідчий суддя, ретельно перевіривши дотримання уповноваженими органами вимог статей 207 - 213 КПК України; відповідність поданого клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу вимогам ст. 184 КПК України, а також своєчасність надання підозрюваному та його захиснику копії клопотання та матеріалів, що були вручені підозрюваному та захисникам 25.01.2025 року, о 16 год. 34 хв., приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ ВП № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області перебувають матеріали досудового розслідування за № 0000044 від 18.01.2025 рокуза ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме: у незаконному придбанні та зберіганні бойових припасів, вибухових речовин, вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 25.01.2025 року, 25.01.2025 року о 11 годині 34 хвилин, за адресою: АДРЕСА_1 , фактично затримано ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.39-42).

25.01.2025 року слідчим СВ ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_7 складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яке погоджене прокурором Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та яке відповідно до вимог ч. 1 ст. 278 КПК України, 25.01.2025 року вручено підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за участі захисника ОСОБА_9 (а.с.54-58).

Підозра ОСОБА_8 на даній стадії підтверджується, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 19.01.2025 року;протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 19.01.2025 року;ухвалою слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області (справа №362/592/25, провадження №1-кс/362/32/25);протоколом обшуку території домоволодіння АДРЕСА_1 від 25.01.2025 року;протоколом огляду місця події від 25.01.2025 року;протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 25.01.2025 року;протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 25.01.2025 року.

За ч. 1 ст. 177 КПК України, метою і підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.

Положенням ч. 2 ст. 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Вичерпний перелік підстав застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено у ч. 2 ст. 183 КПК України та розширеному тлумаченню не підлягає.

Частина друга статті 29 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Конституційний Суд України неодноразово вказував на те, що право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які визначені в законі (абзац шостий підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011). Обмеження конституційного права на свободу та особисту недоторканність має здійснюватися з дотриманням конституційних гарантій захисту прав і свобод людини і громадянина.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Листі від 04 квітня 2013 року № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» (далі-Лист ВССУ) наголосив на тому, що вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний:

- здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону;

- пам`ятати, що критерії для обрання того чи іншого запобіжного заходу передбачені у ч. 1 ст. 194 КПК, а тому слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу, якщо за результатами розгляду клопотання встановить:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні;

4) перевіряти наявність підстав і мети застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, встановлювати обґрунтованість таких підстав з огляду на фактичні дані, установлені конкретні обставини кримінального провадження;

5) враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Зважати, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК України.

При розгляді клопотання про обрання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").

Відповідно до п. 5 Листа ВССУ, слідчий суддя має ретельно перевіряти відповідність поданого клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу вимогам ст. 184 КПК, а також своєчасність надання підозрюваному, обвинуваченому копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу (не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання).

У випадку недотримання слідчим, прокурором вимог ст. 184 КПК України слідчий суддя розглядає відповідне клопотання та відмовляє у його задоволенні.

Слідчий суддя, суд, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст. 178 КПК України:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення. У такий спосіб встановленню підлягає обґрунтованість підозри органу досудового розслідування про вчинення кримінального правопорушення підозрюваним, обвинуваченим;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3)вік (неповнолітня особа, особа похилого віку) та стан здоров`я (наявність тяжких хвороб, інвалідності, нездатність самостійно пересуватися) підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного у місці його постійного проживання, в тому числі наявність у нього родини й утриманців. Необхідно з`ясувати сімейний стан цієї особи, стан здоров`я членів його сім`ї, кількість та вік дітей, строк фактичного проживання у цій місцевості тощо;

5) наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного. При врахуванні цієї обставини слідчий суддя, суд зобов`язаний проаналізувати матеріали сторін кримінального провадження, об`єктивно оцінити надані характеристики підозрюваному з місця роботи, навчання, проживання; дані, що свідчать про перебування підозрюваного, обвинуваченого на обліку у наркологічному, психоневрологічному диспансері, тощо;

7) майновий стан підозрюваного. Слід встановити наявність належного цій особі нерухомого майна у місцевості проживання та інших місцевостях, транспортних засобів, грошових банківських вкладів, їх розмір (за наявності відомостей, наданих стороною захисту);

8) наявність судимостей у підозрюваного;

9) дотримання підозрюваним, умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Загальною декларацією прав людини (статті 3, 9) та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України (стаття 5), визначено, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість і ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «ЛУЦЕНКО ПРОТИ УКРАЇНИ» у остаточному рішенні від 19 листопада 2012 року у пункті 62 зазначено: «Суд наголошує, що стаття 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим свободи або мати гарантії від продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції. Цей перелік винятків, встановлений у вищезазначеному положенні, є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме - гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи (рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), № 38717/04, пункт 26, з подальшими посиланнями). Будь-яке свавільне тримання під вартою не може відповідати пункту 1 статті 5 Конвенції. У цьому контексті термін «свавільність» розуміється ширше, ніж лише невідповідність національному законодавству. Як наслідок, законне позбавлення свободи за національним законодавством усе одно може бути свавільним і, таким чином, може порушувати Конвенцію, зокрема, коли з боку державних органів мала місце недобросовісність або введення в оману (рішення від 09 липня 2009 року у справі «Моорен проти Німеччини» (Mooren v. Germany) [ВП], заява № 11364/03, пункти 72, 77 та 78, з подальшими посиланнями), або коли таке позбавлення свободи не було необхідним за конкретних обставин (рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештак проти Словаччини» (Nestak v. Slovakia), заява № 65559/01, пункт 74)».

Слідчий суддя, оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 263 КК України; його вік та стан здоров`я, який тільки переніс оперативне втручання (а.с.85); міцність соціальних зв`язків у місці його постійного проживання, те що він одружений, має на утриманні повнолітню дочку, яеа продовжує навчання, має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де характеризується позитивно та проживає разом із дружиною та дітьми (а.с.84); працює в ТОВ «Прем`єр Фуд» на посаді водія де характеризується також позитивно (а.с. 65, 82); відсутність негативних характеристик за місцем проживання, роботи; те, що він раніше не судимий, компрометуючих матеріалів на ОСОБА_8 прокурор та слідчий не володіють; також прокурором та слідчим не надано слідчому судді реальних доказів, яким чином підозрюваний може незаконно впливати на свідків, які вже допитані слідчим, а тому приходить до обґрунтованого висновку про недоведеність прокурором наявності всіх обставин, передбачених частиною першою статті 194 КПК України.

Прокурором та слідчим, окрім того, не підтверджено можливість ОСОБА_8 переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки не було надано реальних доказів, що до нього раніше застосовувались запобіжні заходи, умови яких він порушував, а тому відсутні підстави вважати, що відносно ОСОБА_8 дієвим буде лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з матеріалів справи не вбачається.

При цьому, слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Таким чином, враховуючи, ступінь ризиків, які існують у кримінальному провадженні та недоведеність прокурором, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатний запобігти вказаним ризикам, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити в застосуванні щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати щодо нього альтернативний запобіжний захід, а саме: особисте зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Такий запобіжний захід є співмірним з існуючим ризиком ч. 2 ст. 177 КПК України, а саме із пред`явленою підозрою, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленої йому підозри, може забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Керуючись ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», статтями 176, 177, 178, 183, 184, 193, 194, 195, 196, 197, 206, 309 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання слідчого СВ ВП № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , погодженого прокурором Васильківського відділу Обухівського окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Васильків, Київської області, громадянина України, українця, маючого середню освіту, одруженого, маючого на утриманні повнолітню дочку, яка навчається, працюючого водієм автотранспортних засобів ТОВ «Premier FOOD», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першим викликом;

- не відлучатись із населеного пункту, де він зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,без дозволу прокурора,слідчого, слідчого судді або суду;

- повідомляти прокурора, слідчого, слідчого суддю, суд про зміну свого місця проживання або місця роботи.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_8 ,що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Звільнити підозрюваного ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти в залі суду негайно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на відділ поліції №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області.

Строк дії ухвали складає два місяці з дня затримання та до «25» березня 2025 року, включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу протягом п`яти діб з дня її ухвалення може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду.

Повний текст ухвали оголошено 03.02.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1