ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 691/232/25
провадження № 1-кп/691/247/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 рокум. Городище

Городищенський районний суд Черкаської області під головуванням судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 , законного представника особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Городище Черкаської області клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_5 , у зв`язку з вчиненням ним суспільно небезпечних діянь, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, в кримінальному провадженню № 0000002 від 01.01.2025 року,

УСТАНОВИВ:

В провадженні Городищенського районного суду Черкаської області на розгляді перебуває кримінальне провадження № 0000002 від 01.01.2025 року, із клопотанням прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України.

08.04.2025 в судове засідання прибули прокурор Городищенського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_3 , особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 , законний представник особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 , та захисник (адвокат) ОСОБА_4 .

Потерпілий ОСОБА_7 до суду не з`явився, повідомлений належно, надійшла телефонограма, в якій просив розглянути кримінальне провадження без його участі, суду повністю довіряє та просить прийняти справедливе рішення.

Заслухавши думку прокурора, інших учасників судового розгляду, які висловились про можливість слухання справи за відсутності потерпілого ОСОБА_7 , суд вважає за можливе розглянути вказане кримінальне провадження, за відсутності потерпілого, з урахуванням поданої від нього телефонограми.

Підстав для відкладення судового розгляду клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру не встановлено.

Розглядаючи вказане клопотання, суд виходить із положень ст. ст. 93, 94 КК України, ст. ст. 512, 513 КПК України, розяснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові № 7 від 03 червня 2005 року "Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування".

Згідно статті 19 Закону України "Про психіатричну допомогу" примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку встановлених Кримінальним та Кримінально процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами. За рішенням суду застосовуються примусові заходи медичного характеру.

Встановлено, 18 грудня 2024 року, точного часу досудовим розслідуванням встановити не представилося можливим, ОСОБА_5 , знаходячись в с. Валява, Черкаського району, Черкаської області, з метою подальшого викрадення грошових коштів, здійснив привласнення платіжної (банківської) картки, яка видана АТ "Ощадбанк" № НОМЕР_1 на імя ОСОБА_7 , яку напередодні ОСОБА_7 надав останньому для здійснення покупок продуктів харчування, яку в подальшому ОСОБА_5 не повернув власнику.

У відповідності до Закону України "Про інформацію", Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в України", п. 1 ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" і ст. 200 КК України платіжні банківські картки є електронним платіжним документом. У відповідності до ст. 1 Закону України "Про інформацію", підпунктів 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1 п. 15.2 ст. 15 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", ч. 4 ст. 51 Закону України "Про банки та банківську діяльність" документом визнається будь - який матеріальний носій, що містить інформацію, функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі, а засобами доступу до банківських рахунків (платіжним інструментом) є засоби певної форми на паперовому електронному чи іншому виді носія інформації, використання якого ініціює переказ грошей з відповідного рахунку.

Один із видів доступу до банківських рахунків є спеціальні платіжні засоби, серед яких є платіжні картки, які є емітованими в установленому законодавством порядку пластиковими чи іншого виду картками, що використовуються для ініціювання переказу коштів з рахунку платника або в банку, а також для здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Спеціальним платіжним засобом разом із іншими визнається платіжна картка, що виконує функцію засобу ідентифікації, за допомогою якої її держатель, здійснює платіжні операції, установлені договором з емітентом - банком, що є членом платіжної системи та здійснює емісію спеціальних засобів, тобто проводить операції з її випуском.

Також він, 18 грудня 2024 року о 19 год 36 хв, знаючи, що на території України діє правовий режим воєнного стану, що запроваджений Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України "Про введення воєнного стану в Україні" № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в подальшому неодноразово продовжений, а востаннє Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про введення воєнного стану в Україні" від 29.10.2024 № 4020-ІХ, знаходячись в м. Городище, використовуючи банківську картку, видану АТ "Ощадбанк" № НОМЕР_1 на імя ОСОБА_7 , яку напередодні привласнив для зняття готівки в банкоматі, що по вул. Миру 86, м. Городище, Черкаського району, Черкаської області, діючи з корисливих мотивів з метою особистого збагачення, ОСОБА_5 18.12.2024 о 19 год 36 хв, скориставшись відсутністю власника та очевидців, шляхом вільного доступу, за допомогою банківської картки, виданої АТ "Ощадбанк" № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_7 , в банкоматі за адресою: вул. Миру 86, м. Городише, Черкаського району, Черкаської області, таємно викрав грошові кошти на загальну суму 6 000 грн., якими розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на вказану суму.

Дії ОСОБА_5 містять ознаки суспільно небезпечних діянь, передбачених за ч. 4 ст. 185 КК України (таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану), за ч. 1 ст. 357 КК України (привласнення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів).

Так, суд, визнавши доведеним, що особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру, з підстав, передбачених частиною 2 статті 513 КПК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання про застосування до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру, оскільки згідно висновку судово-психіатричної експертизи останній під час вчинення правопорушень і на даний час виявляє ознаки психічного розладу у формі легкої розумової відсталості, не міг тоді і не може в даний час усвідомлювати свої дії та керувати ними. Вважає, що досудовим слідством зібрано достатньо доказів на підтвердження того, що ОСОБА_5 вчинив суспільно небезпечні діяння, передбачені ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, які підтверджені в суді. Встановлено, що ОСОБА_5 неосудний, що виключає призначення йому покарання за вчинене. В зв`язку з цим, ОСОБА_5 потребує примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із надання психіатричної допомоги із звичайним типом нагляду, так як амбулаторно лікуватись останній бажання не має.

Особа, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 підтвердив обставини щодо вчинених кримінальних правопорушень, та пояснив, що 18.12.2024 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння взяв картку потерпілого ОСОБА_7 та без його відому зняв грошові кошти в сумі 6000 грн, які використав на власний розсуд, а саме купив продукти, сигарети. Розуміє що це не правильно, вину визнає, коли вживає алкоголь, то не контролює себе. З потерпілим ОСОБА_7 продовжує спілкуватися, останній претензій до нього немає. Не заперечував проти клопотання прокурора та застосування примусових заходів медичного характеру, вважає, що для нього краще буде стаціонарне лікування, а не амбулаторне.

В судовому засідання законний представник особи, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 , вважає необхідним клопотання прокурора задовольнити, застосувати до ОСОБА_5 примусові заходи медичного характеру, так як останній потребує лікування. Захисник (адвокат) ОСОБА_4 проти задоволення клопотання прокурора не заперечував.

З`ясувавши позиції учасників розгляду справи, дослідивши докази, суд визнає за необхідне клопотання задовольнити з таких мотивів і підстав.

Відповідно до статей 3, 28 Конституції України людина, її життя та здоров`я, честь і гідність, недоторканність та безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю і кожен має право на повагу до його гідності.

Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини у справі "G.v.France" п. 39, "Halilovic v.Bosnia and Herzegovina" п.18, почуття неповноцінності й безсилля, яке є типовим для особи, що страждає на психічні розлади, вимагає підвищеної уваги в контексті питання щодо дотримання вимог Конвенції.

Відповідно до статті 513 КПК України, під час постановлення ухвали щодо застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує, чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення, чи вчинено суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення, чи вчинено це діяння певною особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення в стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які саме.

Оцінюючи досліджені під час судового розгляду даного клопотання докази, а саме, протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_7 , дата 23.12.2024 року; виписку по картковому рахунку ОСОБА_7 ; постанову про зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису від 08.01.2025 року; протокол зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису від 08.01.2025 року; протокол перегляду відеозапису від 10.01.2025 року та зображеннями до нього; диск з камер внутрішнього відео спостереження АТ "Ощадбанк", що по вул. Миру, 86, м. Городище, Черкаського району, Черкаської області; запит до директора АТ "Ощадбанку"; фото-таблиці, суд визнає їх належними, допустимими та достовірними, а сукупність зібраних доказів достатніми та взаємозв`язаними між собою та приходить до висновку, що факт вчинення ОСОБА_5 суспільно небезпечних діянь, що підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового розгляду даного кримінального провадження, та доведено повністю.

Крім того, матеріали кримінального провадження містять: постанову про призначення судово-психіатричної експертизи від 18.02.2025 року; висновок судово-психіатричного експерта № 108 від 21.02.2025 року.

Відповідно до частини 2 статті 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності, особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Пленум Верховного Суду України у пункті 3 Постанови № 7 від 03.06.2005 року "Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування" роз`яснив, що примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта Черкаської філії судових експертиз ДУ "ІСП МОЗ України" № 108 від 21.02.2025 року, яка проведена під час досудового слідства кримінального провадження № 0000002 від 01.01.2025 року, ОСОБА_5 , на період часу, до якого відноситься скоєння інкримінованих йому дій та на теперішній час, виявляв і виявляє ознаки легкої розумової відсталості в ступені помірно вираженої дебільності з психопатоподібними розладами емоційно-нестійкого дисоціального типу що обмежувало його здатність у повній мірі усвідомлювати свої дії та свідомо керувати ними. За психічним станом на теперішній час ОСОБА_5 також виявляє ознаки легкої розумової відсталості в ступені помірно вираженої дебільності з психопатоподібними розладами емоційно-нестійкого-дисоціального типу - що на теперішній час обмежує його здатність в повній мірі усвідомлювати свої дії та свідомо керувати ними, обмежує його здатність самостійно здійснювати свої процесуальні права та обов`язки під час проведення з ним слідчих дій. З огляду на виявлені особливості психічного стану ОСОБА_5 потребує надання йому психіатричної допомоги у примусовому порядку з метою запобігання вчинення ним суспільно-небезпечних діянь.

В силу статті 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння. Примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними, що передбачено частиною 4 статті 503 КПК України.

У судовому засіданні, з урахуванням висновку судово-психіатричного експерта Черкаської філії судових експертиз ДУ "ІСП МОЗ України" № 108 від 21.02.2025 року, встановлена неосудність ОСОБА_5 на момент вчинення суспільно небезпечних діянь, так як він не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними в період вчинення інкримінованого діяння і на даний час також не може віддавати звіт своїм діям та керувати ними.

Згідно із статтею 94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе та інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Таким чином, враховуючи висновок судово-психіатричного експерта, суд приходить до висновку, що з урахуванням характеру та тяжкості наявного психічного захворювання, ступеня небезпечності психічнохворого для себе та інших осіб, тяжкості вчинених суспільно небезпечних діянь, характеризуючих даних на особу ( ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується посередньо, з сусідами перебуває в нейтральних стосунках, схильний до зловживання спиртних напоїв, відповідно до даних про судимості, раніше в 2020, 2021, 2022, 2023 році вчиняв кримінальні правопорушення за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 185 КК України, засуджувався до застосування примусових заходів медичного характеру, за медичною допомогою звертався до лікаря-психіатра в січні 2025 року) та у зв`язку з вчиненням суспільно небезпечних діянь за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, ОСОБА_5 потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру, то до нього на підставі ст. 94 КК України необхідно застосувати примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом (визначаючи соціальну небезпечність ОСОБА_5 визначається як вже скоєним діянням і станом хворого в динамічному аспекті, так і впливом негативних факторів оточення, та за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння, потребує тримання у психіатричному закладі і лікування у примусовому порядку).

Цивільний позов по справі не заявлений.

Судові витрати, відсутні.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 93, 94 КК України, ст. ст. 100, 369 - 372, 392, 503, 512, 513, 516 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру, задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, місце проживання АДРЕСА_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

Початок примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 обчислювати з моменту приведення ухвали до виконання.

Речові докази в кримінальному провадженні, а саме: DVD-R диск з камер внутрішнього відеоспостереження "Ощадбанку", залишити в матеріалах кримінального судового провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подання через Городищенський районний суд Черкаської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію ухвали вручити прокурору, захиснику, законному представнику особи щодо якої вирішено питання про застосування примусових заходів медичного характеру та особі щодо якої вирішено питання про застосування примусових заходів медичного характеру.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1