Справа № 638/7045/23
Провадження № 1-кп/638/736/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2025 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань суду кримінальне провадження №0000597 від 08.04.2023 року стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізюм Харківської області, громадянина України, українця, який не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз

- 12.04.2023 року вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч.1 ст. 115 КК України до 9 років позбавлення волі;

у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів передбачених ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 289 КК України-

встановив:

Судом встановлено, що що в квітні 2022 року, більш точної дати судовим розглядом встановити не вдалося, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реалізуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з корисливих мотивів, користуючись відсутністю власника, шляхом вільного доступу до транспортного засобу, упевнившись, що ніхто не зможе завадити доведенню його злочинного наміру до кінця, проник на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , пройшов у гараж, який знаходиться на території домоволодіння , і незаконно заволодів мопедом Suzuki Lets, червоного кольору 49,9 м3, державний номерний знак « НОМЕР_1 », № РАМИ САІКА - НОМЕР_5, 1996 року випуску, який згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 належить ОСОБА_5 , викотив мопед за межі домоволодіння, і в подальшому продав ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду, згідно висновку судової авто-товарознавчої експертизи, на суму 8404,42 грн.

Крім того, судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_4 , в червні 2022 року більш точної дати в ході судового розгляду встановити не виявилось можливим, у період дії воєнного стану в Україні, який введено із 05 годин 30 хвилин 24.02.2022 Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-ІХ, та Указом від 12.08.2022 року №573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року №2500-ІХ, Указ від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року №2738-ІХ, продовженого з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, Указом від 06 лютого 2023 року затверджений Законом України від 14 лютого 2023 року № 2915- ІХ продовженого з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб), реалізуючи протиправний умисел на крадіжку чужого майна, з метою збагачення, з корисливих мотивів, достовірно знаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом пошкодження вікна проник до будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , звідки викрав но комп`ютерний блок переважного синього кольору з синьою передньою вставкою та комп`ютерний монітор LG чорного кольору, моделі Flatron W2343-PF, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду, згідно судово-товарознавчої експертизи, на суму 3071,88 грн, після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Крім того, судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_4 , в червні 2022 року більш точної дати в ході судового розгляду встановити не виявилось можливим , у період дії воєнного стану в Україні, який введено із 05 годин 30 хвилин 24.02.2022 Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-ІХ, та Указом від 12.08.2022 року №573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року №2500-ІХ, Указ від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року №2738-ІХ, продовженого з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, Указом від 06 лютого 2023 року затверджений Законом України від 14 лютого 2023 року № 2915- ІХ продовженого з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб), реалізуючи протиправний умисел на крадіжку чужого майна, з метою збагачення, з корисливих мотивів, достовірно знаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом пошкодження вікна проник до будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , звідки викрав ноутбук Asus чорного кольору, моделі К52С, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду, згідно судово-товарознавчої експертизи, на суму 4306,11 грн, після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Допитаний в судовову засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся у скоєних злочинах, погодився з кваліфікацією вчинених ним діянь.

Винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому злочинів ніким не оспорюється. Інші докази згідно ч.3 ст. 349 КПК України було визнано недоцільним досліджувати в судовому засіданні щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає доведеною винність ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаній з проникненням у житло, вчинена в умовах воєнного стану та у незаконному заволодінні транспортного засобу та кваліфікує його дії за ч.4 ст.185, ч.1 ст. 289 КК України.

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених злочинів, які відповідно до ст.12 КК України - є тяжким та нетяжким злочинами, відомості про особу винного, наявність обставин, які пом`якшують та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покаранняОСОБА_4 , судом не встановлено.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_4 не працевлаштований, на утриманні осіб не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий, останній раз вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.04.2023 року за злочин проти життя та здоров`я особи, на диспансерному (профілактичному) обліку в КЗОЗ «Обласний наркологічний диспансер» не перебуває; впродовж останніх п`яти років за медичною допомогою до КЗОЗ «Харківський міський психоневрологічний диспансер №16» не звертався.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує фактичні обставини кримінального провадження, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого, суб`єктивне ставлення обвинуваченого до скоєного та його поведінку після вчинення злочинів, соціальну характеристику особи: її вік, стан здоров`я, соціальне становище, наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, та зваживши на всі фактори в їх сукупності і взаємозв`язку, приходить до висновку про призначення покарання у межах санкції інкримінованих статей у виді позбавлення волі, не вбачаючи підстав для можливості виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання чи призначення іншого виду чи розміру покарання.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися, як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Дане ж покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 року, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 року, «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 року).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається, як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема, права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його, як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають, як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх забезпечення.

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

При цьому також суд враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд керується також положенням п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23.10.2003 року, згідно якого суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України.

Крім того, встановлено, що вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.04.2023 року ОСОБА_4 засуджено за ч.1 ст. 115 КК України до 9 років позбавлення волі.

Відповідно до вимог ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах 1,2,3 цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 КК України.

Кримінальні правопорушення за даним обвинувальним актом ОСОБА_4 скоїв у квітні 2022 року, тобто, до засудження його за вищевказаним вироком, у зв`язку з чим, при призначенні обвинуваченому остаточного покарання за цим вироком необхідно застосувати положення ч.4 ст.70 КК України.

Запобіжний захід ОСОБА_4 в рамках даного кримінального провадження не обирався.

Отже, враховуючи, що остаточне покарання призначено за ч. 4 ст. 70 КК України, до ОСОБА_4 в даному кримінальному провадженні запобіжний захід не було обрано, суд дійшов висновку, про те, що строк відбуття покарання необхідно рахувати з 03.01.2023 року, який встановлений вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експерта під час здійснення досудового розслідування - підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 289, ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.4 ст.185 КК України - у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

- за ч.1 ст.289 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

В силу ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення більш суворим покаранням менш суворого покарання призначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання за цим вироком та вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.04.2023 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , остаточно призначити покарання у вигляді 9 (років) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 в даному кримінальному провадженні не обирався.

Строк початку покарання вираховувати з 03.01.2023 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь державина відшкодування процесуальних витрат за проведення судово - товарознавчих експертиз №2040/23 від 25.04.2023 року в сумі 400,00 грн., №2835/23 від 23.05.2023 року в сумі 280,00 грн, та №2837/23 від 23.05.2023 року в сумі 260,00 грн., а всього стягнути 940,00 грн.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області по справі №185/5031/23 від 19.04.2023 року.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова по справі №638/4783/23 від 25.05.2023 року.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова по справі №638/4785/23 від 25.05.2023 року.

Речові докази - мопед SUZUKI LETS, державний номерний знак НОМЕР_3 , № рами НОМЕР_4 , червоного кольору; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , мопед SUZUKI LETS, державний номерний знак НОМЕР_3 , № рами НОМЕР_4 , червоного кольору на ім`я ОСОБА_5 , комп`ютерний монітор LG чорного кольору, моделі Flatron W2343S-PF, з діагоналлю екрану 23, максимальною роздільною здатністю дисплея 1920х1080, часом реакції матриці - 5мс, з горизонтальним кутовим оглядом 176 градусів, з відношенням сторін 16:9 та комп`ютерного блоку переважно синього кольору з синьою передньою вставкою, з процесором AMD Athlon™ 64, 2.70 GHz, з пам`яттю ОЗУ 4,00 ГБ, з типом системи 64 - розрядна операційна система, з дисководом Asus, з блоком живлення на 300 ВТ, без відео карти, з двома охолоджуючими кулерами; ноутбук Аsus чорного кольору, моделі K52C з діагоналлю екрану 15,6, процесором АМD Athlon II P320 2100 Mhz, оперативною пам`яттю 2 гб, жорстким диском 320 гб, відеокартою ATI Mobility Radeon HD 5470 512 MB, вагою 2.62 кг. Придбаний у 2015 році в новому стані та з того часу в експлуатаціїї, у справному стан - залишити власникам.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: