В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 січня 2025 року м. Ужгород

Ужгородсьий міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Ужгороді угоду про визнання винуватості, укладену сторонами, у кримінальному провадженні № 0000532 внесеному до ЄРДР від 28.09.2024,року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Ужгород, Закарпатської області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , одружений,, військовослужбовець військової служби за контрактом, технік машиніст бульдозера групи дорожньо-будівельної та вантажо-підйомної техніки відділення інженерної підтримки НОМЕР_1 прикордонного загону, у військовому званні «майстер-сержант»,, раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.402 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника-адвоката ОСОБА_5

У С Т А Н О В И В:

15 листопада 2024 року до Ужгородського міськрайонного суду для розгляду по суті надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.402 КК України, та 07 січня 2025 року надано угоду про визнання винуватості від 2. 12.2024 року.

Угода про визнання винуватості досягнута між прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону, ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у присутності захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , 02.12.2024року - тобто, під час судового провадження. .

Відповідно до обвинувального акта майстер-сержант ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, проходячи її на посаді техніка машиніста бульдозера групи дорожньо-будівельної та вантажо-підйомної техніки відділення інженерної підтримки НОМЕР_1 прикордонного загону, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 6, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 36, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6, Дисциплінарного статуту Збройних сил України, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, свідомо бажаючи їх настання, 26.09.2024 біля 17 год. 00 хв., перебуваючи у пункті дислокації НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби, за адресою: АДРЕСА_3 , без поважних причин, маючи об`єктивну можливість виконати вказаний наказ, діючи протиправно, в умовах правового режиму воєнного стану, відкрито відмовився виконати наказ першого заступника Голови Державної прикордонної служби України від 20.09.2024 №1707-ОС та наказ начальника НОМЕР_1 прикордонного загону від 26.09.2024 №1009-ОС, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 402 КК України, а саме непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника, вчинену в умовах воєнного стану.

Зокрема, відповідно до вимог ст. 29 Статуту, єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця.

Відповідно до вимог ст. 35 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості. За крайньої потреби командир (начальник), старший за службовим становищем, ніж безпосередній начальник, може віддати наказ підлеглому, минаючи його безпосереднього начальника, про що повідомляє безпосереднього начальника підлеглого чи наказує підлеглому особисто доповісти своєму безпосередньому начальникові.

Відповідно до вимог ст. 37 Статуту, військовослужбовець після отримання наказу відповідає: «Слухаюсь» і далі виконує його. Для того, щоб переконатися, чи правильно підлеглий зрозумів відданий наказ, командир (начальник) може зажадати від нього стисло передати зміст наказу. Підлеглий має право звернутися до командира (начальника) з проханням уточнити наказ. Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Відповідно до вимог ст. 113 Розділу V Дисциплінарного Статуту України подання скарги військовослужбовцями не звільняє їх від виконання своїх службових обов`язків і наказів командирів (начальників).

Відповідно до вимог ст. 29 Статуту начальник 94 прикордонного загону ОСОБА_7 , а також заступниця начальника відділу кадрів НОМЕР_1 прикордонного загону підполковник ОСОБА_8 , являються начальниками за службовим становищем та за військовим званням відносно майстра-сержанта ОСОБА_3 , який в силу приписів ст.ст. 29, 30, 35, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний неухильно виконувати відданий йому наказ у зазначений начальником термін.

Натомість, майстр-сержант ОСОБА_3 , діючи всупереч інтересам служби та наведеним вимогам Статутів Збройних Сил України та законів України, став на шлях вчинення кримінального правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, за наступних обставин.

Як встановлено судом з обвинувального акту , близько 17 год. 00 хв. 26.09.2024, у пункті дислокації НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби, за адресою: АДРЕСА_3 , заступницею начальника відділу кадрів НОМЕР_1 прикордонного загону підполковником ОСОБА_8 , яка є начальником за військовим званням відносно військовослужбовця НОМЕР_1 прикордонного загону майстра-сержанта ОСОБА_3 , останньому доведено для виконання письмові накази першого заступника Голови Державної прикордонної служби України від 20.09.2024 №1707-ОС та начальника НОМЕР_1 прикордонного загону від 26.09.2024 №1009-ОС, відповідно до якого майстр-сержант ОСОБА_3 , військовослужбовець військової служби за контрактом, якого зараховано у розпорядження начальника НОМЕР_2 прикордонного загону та вибуває до НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону (військова частина НОМЕР_3 ), з 27.09.2024, а також вручено припис №1093-П.

Відповідно до припису від 26.09.2024 року №1093-П майстру-сержанту ОСОБА_3 запропоновано 27.09.2024 відбути для постійного проходження служби до НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України та прибути 28.09.2024.

Однак, майстер-сержант ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, проходячи її на посаді техніка машиніста бульдозера групи дорожньо-будівельної та вантажо-підйомної техніки відділення інженерної підтримки НОМЕР_1 прикордонного загону, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 6, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 36, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6, Дисциплінарного статуту Збройних сил України, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, свідомо бажаючи їх настання, 26.09.2024 біля 17 год. 00 хв., перебуваючи у пункті дислокації НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби, за адресою: АДРЕСА_3 , без поважних причин, маючи об`єктивну можливість виконати вказаний наказ, діючи протиправно, в умовах правового режиму воєнного стану, відкрито відмовився виконати наказ першого заступника Голови Державної прикордонної служби України від 20.09.2024 №1707-ОС та наказ начальника НОМЕР_1 прикордонного загону від 26.09.2024 №1009-ОС, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 402 КК України, а саме непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника, вчинену в умовах воєнного стану.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч.4 ст.402 КК України, непокора відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.402 КК України визнав повністю, щиро розкаявся та показав, що дійсно за викладених в обвинувальному акті обставин, вчинив непокору. У вчиненому щиро кається та просить суворо його не карати.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 та прокурор ОСОБА_6 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, на підставі ст. 468, 469, 472 КПК України, уклали угоду про визнання винуватості, із зазначенням сторін, формулюванням обвинувачення та його правової кваліфікації, із зазначенням статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини. ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.402 КК України за вказаних обставин. Між обвинуваченим у присутності захисника та прокурором в угоді досягнута домовленість про призначення ОСОБА_3 за ч.4 ст.402 КК України покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років, із застосуванням ст.75 КК України та покладенням обов`язків, передбачений ст.76 КК України. Роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, наслідки невиконання угоди. Угода підписана обвинуваченим ОСОБА_3 , його захисником ОСОБА_5 та прокурором. ОСОБА_6 .

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні повідомив, що йому цілком зрозумілі наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, а також вид покарання, яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом. При цьому, обвинувачений ОСОБА_3 повідомив про добровільність своєї позиції, просить суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити йому узгоджене покарання.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 у судовому засіданні просить затвердити угоду про визнання винуватості та призначити його підзахисному узгоджене сторонами покарання із застосуванням мінімального іспитового строку.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні просив угоду від 2.12.2024р. затвердити та призначити обвинуваченому ОСОБА_3 узгоджене в угоді покарання.

Заслухавши учасників судового провадження, які беруть участь у судовому засіданні, вивчивши зміст угоди про визнання винуватості, суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 474 КПК України якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Згідно з положеннями п. 2 ч.1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Частиною 4 статті 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Частиною 5 ст. 469 КПК України передбачено, укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент, після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

В судовому засіданні судом встановлено, що зміст дослідженої угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Угода про визнання винуватості, укладалася за участі захисника, відповідно до вимог ст. 52 КПК України.

Крім того, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, сторони цілком розуміють наслідки затвердження угоди судом, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів сторін та інших осіб.

Як вбачається з обвинувального акту ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.402 КК України, непокора відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану, який відповідно до приписів ст.12 КК України, є тяжким злочином, а відтак підпадає під дію ч.4 ст. 469 КПК України.

Узгоджена сторонами в угоді про визнання винуватості міра покарання установлена в межах санкції ч.4 ст.402 КК України, відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та з урахуванням особи обвинуваченого.

Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч.7 ст.474 КПК України судом не встановлено.

Відповідно до положень ч.3 ст.474 КПК України, якщо угои досягнуто під час судового провадження суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходть до розгляду угоди. у судовому засіданні та має право прийняти рішення про затвердження угоди.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого не встановлені.

Оскільки умови угоди про визнання винуватості укладеної від 2.12.2024року між прокурором та обвинуваченим у присутності захисника, повністю відповідають вимогам КПК України та КК України, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін, з врахуванням, що передбачена ч.2 ст.50 КК України, а мета кримінального покарання в такому випадку буде досягнута, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди та призначення обвинуваченому ОСОБА_3 узгодженої сторонами міри покарання, в межах санкції ч.4 ст.402 КК України, із застосуванням іспитового строку (ст.75 КК України) та покладенням на нього обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілим не заявлений.

Речові докази по справі суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК .

та процесуальні витрати відсутні.

Керуючись: п.1 ч.3 ст.314, ст. 372 - 374, 474, 475, ч.15 ст. 615 КПК України , суд-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості укладену між прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000532 , внесеному до ЄРДР від 28 вересня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.402 КК України, укладену у присутності захисника ОСОБА_5 2 грудня 2024 року.

Визнати ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.402 КК України, призначивши йому узгоджену сторонами угоди міру покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного цим вироком покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України,

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід обраний відносно ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у виді тримання під вартою відповідно до Ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 30.09.2024р - скасувати, звільнити з-під варти в залі судового засідання негайно.

Речовий доказ у справі - флеш носій " goodram" 16 gb з написом "193" на якому містяться файли "Відмовник 1" та "Відмовник 2" - зберігати при матеріалах кримінального провадження № 0000532 , внесеному до ЄРДР від 28 вересня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_3 .

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, у разі не подання на нього апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено з підстав передбачених ст.394 КПК України, до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

У разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості, у відповідності до ст. 476 КПК України, потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Копія вироку суду негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія повного тексту вироку, вручається учасникам судового провадження, негайно після проголошення його резолютивної частини, відповідно до положень ч.15 ст. 615 КПК України (зі змінами, внесеними згідно з Законом № 2462-ІХ від 27.07.2022).

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1