Справа № 161/2857/25
Провадження № 1-кп/161/634/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 17 березня 2025 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді- ОСОБА_1 ,

за участю секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора- ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

потерпілої - ОСОБА_7 ,

представника потерпілої - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001432, що надійшов з Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону 11.02.2025 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Горохів Волинської області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, гр. України, з середньою освітою, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 у званні «старший сержант», одруженого, має одну малолітню дитину, не судимого;

- у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.119 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_5 17.04.2024 близько 23.00 год., перебуваючи поблизу будинку № 5, по вулиці Ковельській міста Луцька Волинської області, під час конфлікту, який виник на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із ОСОБА_9 , не маючи наміру на заподіяння йому умисних тяжких тілесних ушкоджень та смерті, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді його смерті, хоча повинен був і міг їх передбачити, наніс один удар лівою рукою в ділянку правої частини лицьової щелепи ОСОБА_9 , внаслідок чого потерпілий втратив рівновагу та впав на асфальтове покриття, ударившись потиличною частиною голови об тверду поверхню (асфальтове покриття) та отримав тілесні ушкодження.

В результаті вказаних дій обвинуваченого та згідно висновку судово-медичного експерта ОСОБА_9 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді важкої закритої черепно-мозкової травми у вигляді двох субдуральних гематом, одна з яких - в ділянці локалізації кісти на полюсі скроневої долі справа, друга - в тім`яній ділянці справа, забою головного мозку (в проекції локалізації гематом) з дислокацією серединних структур головного мозку, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент спричинення. 19.05.2024 ОСОБА_9 від отриманих тілесних ушкоджень помер у КП «Волинська обласна клінічна лікарня».

Таким чином, ОСОБА_5 скоїв вбивство, вчинене через необережність, тобто, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 119 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, суду дав показання, що 17.04.2024 повернувся додому з навчання, лягли спати, незнайомий чоловік, який перебував у стані алкогольного сп`яніння, зайшов у їх подвір`я - по АДРЕСА_2 , почав стукати та шукати якогось «Славіка». Він вийшов, пояснив, що такого у них нема та провів його за ворота. Через кілька хвилин той знову повернувся до них у подвір`я, почав кричати, тому він знову вийшов, вивів його за куртку за межі подвір`я та вздовж вулиці, де наніс йому один удар кулаком в обличчя, він похитнувся та впав, вдарившись головою, а він ще притримав його п`яткою ноги, щоб не вставав. Після чого почув хрип, злякався, оскільки зрозумів, що чоловіку погано, почав надавати йому допомогу, викликав швидку. Останнього забрали до лікарні, однак він помер. Ствердив, що ні наміру наносити удари, ні вбивати потерпілого у нього не було, все вийшло спонтанно. Цивільний позов потерпілої про відшкодування моральної шкоди та стягнення грошових коштів на утримання дітей, у зв`язку зі смертю батька - визнає, однак суму моральної шкоди вважав дещо завищеною. На момент судового розгляду ним частково сплачено моральну шкоду в сумі 30 000 грн. У фактично вчинених діях - розкаявся, вибачився перед потерпілою та просив суворо його не карати.

Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні дала показання, що безпосереднім очевидцем події не була, про її обставини дізналась від медиків та працівників поліції. Ствердила, що її чоловік - ОСОБА_9 теж військовослужбовець, перебував дома на лікуванні, 17.04.2024 пішов з дому та не повернувся, працівники поліції повідомили, що він у лікарні. Після отриманих травм він місяць перебував у комі, однак не зважаючи на проведені операції та вжиті заходи, помер у лікарні. Збитки частково відшкодовані, зокрема в сумі 30 000 грн, в зв`язку з чим поданий цивільний позов про відшкодування моральної шкоди та стягнення грошових коштів на утримання дітей, у зв`язку зі смертю батька підтримує частково, просить стягнути з обвинуваченого 470 000 грн. моральної шкоди та кошти на утримання дітей (щомісячно). Щодо покарання, то не наполягала на позбавленні волі обвинуваченого.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_5 , його винуватість у вбивстві, вчиненому через необережність, підтверджується зібраними на досудовому слідстві доказами, фактичні обставини яких не оспорюються учасниками судового провадження, а тому судом, за погодженням з усіма учасниками, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, не проводиться їх дослідження.

При обранні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і дані про особу винного.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.66 КК України, суд відносить щире каяття та надання медичної або іншої допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, часткове добровільне відшкодування завданої шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України, суд не вбачає.

Відповідно до ст.50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При призначенні покарання також слід враховувати і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а це означає з`ясування судом, насамперед питання про те, до злочинів якої категорії тяжкості відносить закон (ст.12 КК) вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у ст.12 КК дається лише видова характеристика ступеня тяжкості злочину, що знаходить своє відображення у санкції статті, встановленій за злочин цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно ст.12 КК України, хоча і відноситься до категорії нетяжкого злочину, однак ним вчинено дії, які призвели до тяжких та непоправних наслідків - смерті людини, поряд з цим слід врахувати спосіб посягання - нанесення лише 1 удару, спричинення тяжких наслідків внаслідок вчинення необережних дій, те, що він не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, винуватість у вчиненому визнав повністю та щиро розкаявся, приніс щирі вибачення перед потерпілою, частково відшкодував завдану моральну шкоду, яку зобов`язується сплачувати і в подальшому, не заперечує свого обов`язку сплачувати кошти на утримання дітей, внаслідок смерті батька через його необережні дії, те, що він є військовослужбовцем та неодноразово перебував у зоні активних бойових дій, по місцю несення служби характеризується виключно позитивно (усі зазначені обставини документально підтверджені), він одружений на його утриманні та вихованні також перебуває донька ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому суд, з врахуванням думки потерпілої, яка просила суворо не карати та не позбавляти волі обвинуваченого, призначає покарання у межах санкції ч.1 ст.119 КК України у виді обмеження волі, з застосуванням ст.75, 76 КК України (з визначенням іспитового строку на строк, що ближчий до максимального).

На думку суду, обрана міра покарання, є необхідною та достатньою для його виправлення та попередження вчинення нових правопорушень.

На підставі ст.ст.128, 129 КПК України, ст.1167, 1168 ЦК України цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_5 про відшкодування завданої моральної шкоди та стягнення коштів на утримання малолітніх дітей, у зв`язку із смертю батька внаслідок кримінального правопорушення, задовольнити частково, виходячи з наступних підстав.

І. в частині вимог про стягнення моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_5 .

Так, в судовому засіданні встановлено, що внаслідок необережних дій обвинуваченого ОСОБА_5 , настала смерть ОСОБА_9 , який був чоловіком потерпілої ОСОБА_7 .

Відтак між сторонами виникли правовідносини з приводу відшкодування моральної шкоди, оскільки потерпіла ОСОБА_7 має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Стаття 3 Конституції України визначає, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Як принцип всієї практичної діяльності держави, всіх її органів та посадових осіб за ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість функціонування держави, їх утвердження і забезпечення і є головним обов`язком держави.

На забезпечення ефективного захисту прав та свобод людини направлені норми Конституції України про розповсюдження юрисдикції судів на всі правовідносини, які виникають у державі, а також на відшкодування моральної та матеріальної шкоди, як результат порушених прав фізичних та юридичних осіб.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.01.1995 р. під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Розмір відшкодування моральної шкоди тісно пов`язаний з обставинами справи, з самою особою, оскільки різні протиправні дії призводять до неоднакових наслідків емоційно - психологічного характеру для різних потерпілих залежно від їхніх фізичних та психологічних особливостей тощо.

Обставинами, які підтверджують негативний емоційний стан потерпілого, можуть бути: неможливість продовжувати активне суспільне життя, втрата певних навичок та здібностей, вимушена зміна чи обмеження у виборі професії, втрата роботи, погіршення відносин з оточуючими людьми тощо.

В частині відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що позивачу ОСОБА_7 , як дружині загиблого, обвинуваченим ОСОБА_5 були спричинені моральні страждання, а також душевні страждання, у зв`язку з чим, враховуючи майновий стан обвинуваченого, який є військовослужбовцем, має на утриманні малолітню дитину та дружину, яка перебуває у декретній відпустці, окрім того, до нього заявлено позов і про стягнення коштів на утримання дітей загиблого (щомісячно, до досягнення ними повноліття), та виходив з засад розумності, виваженості, справедливості та вважає, що моральна шкода у розмірі 170 000 (сто сімдесят тисяч) грн., враховуючи глибину її душевних страждань, відповідатиме обсягу та характеру спричинених страждань потерпілої та характеру вимушених змін у її життєвих стосунках, а тому позовну вимогу потерпілої, в цій частині, задовольняє частково.

При цьому, судом також враховується часткове добровільне відшкодування моральної шкоди потерпілій ОСОБА_7 в сумі 30 000 грн.

ІІ. в частині вимог про стягнення коштів на утримання малолітніх дітей, внаслідок вчиненого кримінального правопорушення та смерті батька Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до Законів України.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Такий обов`язок нерозривно пов`язаний із особою батька дитини.

Згідно з ст.1200-1202 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають право непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Судом встановлено, що на момент смерті у ОСОБА_9 було двоє малолітніх дітей - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що стверджується копіями свідоцтв про їх народження, відповідно, серії НОМЕР_2 від 18.10.2012, серії НОМЕР_3 від 21.09.2023.

Факт смерті ОСОБА_9 стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 20.05.2024.

Матеріалами кримінального провадження підтверджено факт настання смерті ОСОБА_9 внаслідок неправомірних дій обвинуваченого ОСОБА_5 , а тому позов в цій частині підлягає задоволенню та слід стягувати з ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_5 ) в користь ОСОБА_7 грошові кошти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_9 - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 3 196 (три тисячі сто дев`яносто шість) грн.; ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 2 563 (дві тисячі п`ятсот шістдесят три) грн., як відшкодування шкоди, заподіяної смертю батька, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову ( з 21.02.2025) і до досягнення дітьми повноліття.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.119 КК України та призначити покарання - 3 (три) роки обмеження волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки:

-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_5 про відшкодування завданої моральної шкоди та стягнення коштів на утримання малолітніх дітей, у зв`язку із смертю батька внаслідок кримінального правопорушення, задовольнити частково.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 в користь потерпілої ОСОБА_7 170 000 (сто сімдесят тисяч) грн завданої моральної шкоди.

Стягувати з ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_5 ) в користь ОСОБА_7 грошові кошти на утримання малолітньої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 3 196 (три тисячі сто дев`яносто шість) грн., як відшкодування шкоди, заподіяної смертю батька, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову ( з 21.02.2025) і до досягнення дитиною повноліття.

Стягувати з ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_5 ) в користь ОСОБА_7 грошові кошти на утримання малолітньої ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 2 563 (дві тисячі п`ятсот шістдесят три) грн., як відшкодування шкоди, заподіяної смертю батька, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову ( з 21.02.2025) і до досягнення дитиною повноліття.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1