04.04.2025
Справа №642/1156/25
Провадження № 1-кп/642/319/25
ВИРОК

іменем України

04 квітня 2025 року

м.Харків

Ленінський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові обвинувальний акт укримінальному провадженні за №0000439 від 29.11.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Вовчанськ, Чугуївського району району, Харківської області, громадянин України, українець, з вищою освітою, Фізична особа-підприємець, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

І. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним

ОСОБА_4 , всупереч Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» та Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», усвідомлюючи про кримінальну караність злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів, ігноруючи вимоги ст.ст.7,12,17,25.Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 №60-95-ВР (в редакції Закону №3528-1X від

21.12.2023), Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також зловживання ними» №62/95-ВР від 15.02.1995 (в редакції Закону № 2849-IX від 13.12.2022), наказу Міністерства охорони здоров?я України №481 від 20.08.2008 та наказу Міністерства охорони здоров`я України №2712 від

06.12.2021 «Про внесення змін до Наказу міністерства охорони здоров`я

України від 01.08.2000 року №188, маючи прямий умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - 4-ММС, у великому розмірі, усвідомлюючи суспільно - небезпечний, протиправний характер своїх дій, бажаючи цього, з метою подальшого особистого вживання, в невстановлений час, проте не пізніше 18-18 год. 28.11.2024, перебуваючи на території України, в невстановлений досудовим розслідуванням спосіб, у невстановленої особи (осіб), особистість якої (яких) процесуально встановити в ході досудового розслідування не виявилось за можливе, замовив в невстановлений досудовим розслідуванням спосіб, та у невстановленому досудовим розслідуванням місці умисно придбав особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - 4-ММС, який перебував у прозорому полімерному пакеті з фіксатором та полімерному пакеті з фіксатором чорного кольору, які сховав у свою сумку чорного кольору та почав незаконно зберігати для подальшого особистого вживання, без мети збуту, до моменту вилучення.

28.11.2024 продовжуючи реалізовувати свій умисел, направлений на незаконне зберігання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - 4-ММС, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, ОСОБА_4 , пересуваючись по Холодногірському району міста Харкова, в особистих справах, незаконно зберігаючи при собі, а саме: у сумці чорного кольору особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонений - 4-ММС, дійшов до будинку №6, по вулиці Слов?янскій, в місті Харкові, де його протиправні дії, пов`язані з незаконним придбанням і зберіганням особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонений - 4-ММС, були припинені працівниками Національної поліції, якими під час проведення огляду місця події 28.11.2024 у період часу з 18-27 год. по 18-33 год. за адресою: м.Харків, вул.Слов?янська біля будинку № 6, в присутності двох понятих у ОСОБА_4 , було виявлено та вилучено полімерний зіп-пакет з порошкоподібною кристалічною речовиною білого кольору; чорний зіп-пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору.

Згідно висновку експерта Харківського наукового-дослідного експертно-криміналістичного центра № CE-19/121-24/36865-НЗПРАП від 30.12.2024 року, надані на дослідження кристалоподібні речовини бежевого кольору, масою: 5,6779 г, 2,0871 г, містять у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - 4ММС. Маса 4-ММС становить: 3, 7813 г, 1, 4066 г.

Загальна маса придбаної ОСОБА_4 при вищезазначених обставинах без мети збуту особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - 4-ММС, складає 5, 1879 грам, що згідно пункту 1.2. Наказу МОЗ України від 01.08.2000 № 188 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», відноситься до великих розмірів.

ІІ. Позиція обвинуваченого ОСОБА_4 щодо пред?явленого обвинувачення та висновки суду

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та пояснив, що вчинив його при вищезазначених обставинах, не оспорював фактичні обставини кримінального правопорушення, викладеного в обвинувальному акті. Свої дії ОСОБА_4 піддав критичній оцінці та висловив жаль щодо скоєного, активно сприяв розкриттю злочину, щиро каявся.

За змістом ст. 62 Конституції Українипід час розгляду кримінальних проваджень суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Обвинувачений ОСОБА_4 вважав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ним не оспорюються. Цю позицію також висловив прокурор.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи той факт, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у повному обсязі та не заперечує фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Окрім цього, відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня1978року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011року, Європейський суд з прав людини зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

При цьому судом з`ясовано в учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст визнаних фактичних обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, та на виконання вимог ч.3ст.349 КПК України роз`яснено їм, що у такому випадку учасники будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження в порядку, передбаченому ч.3ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого.

З огляду на те, що кримінальне провадження розглянуто судом в порядку ч.3 ст.349КПК України, інші докази, здобуті в ході досудового розслідування, під час судового розгляду не досліджувались.

ІІІ. Частина статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений

Таким чином, суд приходить до висновку, що своїми умисними та протиправними діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.309 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини без мети збуту, у великих розмірах.

ІV. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також мотиви суду при призначенні покарання

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше не судимий, є фізичною особою-підприємцем, не одружений на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, не має на утриманні неповнолітніх дітей або батьків похилого віку, щиро розкаявся у вчиненому, що ґрунтується на критичній оцінці ним своєї протиправної поведінки, її осуді.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до п. 1 ч.1 ст.66 КК України, є щире каяття.

Верховний Суд України у постанові від 30 жовтня 2018 року у справі № 559/1037/16-к (провадження № 51-3612км18) вказав, що основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім. Щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ч.1 ст.67 КК України судом не встановлено.

Кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди не завдано.

Прокурор у судовому засіданні просив призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст.309 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки з застосуванням ст.75 КК України, призначити обвинуваченому іспитовий строк та покласти обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Вимогами ч. 2 ст. 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з ч.2 ст. 65 КК Україниособі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Згідно з ч.6 ст.368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України та практику Європейського суду з прав людини, яка застосовується як джерело права.

Так, у постанові ВСУ від 01 лютого2018року (справа № 634/609/15-к, провадження № 51-658 км17) зазначено, що підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції;принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, якіє багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих таобтяжуючих покарання обставин (статті 66,67 КК України), визначенні «інших обставин справи».

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня2005року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня2005року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня2008року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

За таких обставин, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить з положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України є нетяжким злочином, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу винного, позицію прокурора по справі, який просив суд призначити покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком, у зв`язку з чим суд вважає можливим призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.309 КК України, яке є необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Але, враховуючи щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, суд приходить до висновку про необхідність призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі з застосуванням ст.75 КК України, оскільки вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства і саме таке покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Суд також покладає на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст.76 КК України, які сприятимуть його виправленню.

V. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку

В ході досудового розслідування ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова від 26.02.2025 по даному кримінальному провадженню ОСОБА_4 обирався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, але підстав для його продовження на даний час суд не вбачає, тому він підлягає скасуванню.

Цивільний позов не заявлено.

Відповідно до ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати за проведену експертизу матеріалів, речовин та виробів № СЕ-19/121-24/36865-НЗПРАП від 30.12.2024 у розмірі 3 979,50 грн.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимогст. 100 КПК України.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 368,370,374,376,381,382 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обовязки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати за проведену судову експертизу матеріалів, речовин та виробів №СЕ-19/121-24/36865-НЗПРАП від 30.12.2024 у розмірі 3 979,50 (три тисячі дев`ятсот сімдесят дев`ять грн., 50 коп.) грн.

Речові докази по справі, а саме: кристалоподібні речовини бежевого кольору, масою: 5,6779 г, 2,0871 г., які містять у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - 4ММС. Маса 4-ММС становить: 3,7813 г., 1,4066 г. (Загальна маса 4-ММС становить 5,1879 г.); речовина рослинного походження, масою 2,6618 г. канабіс, що віднесено до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено. Маса канабісу в перерахунку на суху речовину складає 2,4037 г., які зберігаються в камері схову речових доказів ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області, після набрання вироком законної сили - знищити.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК Українидо Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м.Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_5