Провадження № 1-кп/344/1466/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши під час підготовчого судового засідання кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Прикмище Городенківського району Івано-Франківської області, українки, громадянки України, зареєстрованої по АДРЕСА_1 , проживаючої по АДРЕСА_2 , з вищою освітою, неодруженої, непрацюючої, раніше не судимої, РНОКПП НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

При невстановлених досудовим розслідуванням місці та обставинах у ОСОБА_4 виник протиправний умисел на незаконне збагачення шляхом таємного викрадення чужого майна, а саме грошових коштів, які належать ОСОБА_6 , з якою підозрювана ОСОБА_4 проживала в одній квартирі за адресою: АДРЕСА_3 . Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на незаконне збагачення, 26 жовтня 2024 року ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, діючи умисно, в період дії на території України воєнного стану, який введений згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (з наступними змінами), достовірно знаючи, що ОСОБА_6 перебуває у ванній кімнаті, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, таємно викрала із шухляди комоду, який знаходився в кімнаті кухні, грошові кошти в сумі 7000 гривень, які безпосередньо знаходилися в полімерному конверті, та грошові кошти в сумі 2000 гривень, які знаходилися в сумочці чорного кольору, на вішаку в коридорі, які належали ОСОБА_6 . Після вчинення крадіжки ОСОБА_4 викраденими грошовими коштами розпорядилася на власний розсуд, чим спричинила потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 9000 гривень.

28 листопада 2024 року між прокурором Окружної прокуратури міста Івано-Франківська ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості, на що потерпілою ОСОБА_6 надано відповідну письмову згоду.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просила затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 28 листопада 2024 року між ним та ОСОБА_4 .

В підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 беззастережно в повній мірі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, щиро каялася та просила суд затвердити угоду про визнання винуватості від 28 листопада 2024 року, наслідки укладення та затвердження якої, а також вид покарання, яке буде застосовано до неї, їй зрозумілі.

Захисник обвинуваченої також просив суд затвердити укладену 28 листопада 2024 року між прокурором та обвинуваченою угоду про визнання винуватості.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву, в якій просила провести таке у її відсутності.

Заслухавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши наслідки укладення та затвердження угоди відповідно до вимог ст. 473 КПК України, переконавшись, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, дослідивши матеріали кримінального провадження з цього приводу, суд вважає, що угоду про визнання винуватості, укладену 28 листопада 2024 року між прокурором Окружної прокуратури міста Івано-Франківська ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 слід затвердити, виходячи з наступного.

Так, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнала себе винуватою, згідно з ст. 12 КК України є тяжким злочином, внаслідок якого шкода завдана правам та інтересам окремих осіб, у яких бере участь потерпіла ОСОБА_6 , яка надала відповідну письмову згоду прокурору на укладення угоди про визнання винуватості, тому, виходячи з положень ст.ст. 468, 469 КПК України, дана угода при викладених вище обставинах може бути укладена.

Суд зазначає, що дана угода відповідає вимогам, які ставляться до угоди про визнання винуватості, що передбачені ст.ст. 469, 472 КПК України, в тому числі щодо міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди.

Обставин, які б вказували на необхідність відмови в затвердженні даної угоди, судом не встановлено.

Суд вважає, що дії обвинуваченої ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Згідно з ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про можливість затвердження наданої сторонами угоди суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, характеризуючі дані про особу обвинуваченої, яка не одружена, не працює, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає повне та беззастережне визнання вини, щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Отже, враховуючи вищенаведене та виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд вважає, що узгоджене обвинуваченій ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування основного покарання з випробуванням, встановленням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік та з покладенням відповідно до ст. 76 КК України обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, - буде достатнім, справедливим та необхідним для її виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як нею, так і іншими особами.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати покласти на обвинувачену, а долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід щодо обвинуваченої ОСОБА_4 не обирався.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ст.ст. 368, 373, 374, 474, 475, 615 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 28 листопада 2024 року між прокурором Окружної прокуратури міста Івано-Франківська ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 в кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України.

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України та призначити їй карання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи;

не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 5571 (п`ять тисяч п`ятсот сімдесят одну) гривню 30 копійок процесуальних витрат в кримінальному провадженні за проведення експертизи.

Речові докази: два змиви (постанова слідчого від 29 жовтня 2024 року), п`ять слідів пальців рук та дві дактилокарти (постанова слідчого від 20 листопада 2024 року) знищити.

Вирок може бути оскаржено лише з підстав, передбачених у ч. 4 ст. 394 Кримінального процесуального кодексу України, шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку вручити обвинуваченій та прокурору негайно після його проголошення, інші учасники судового провадження мають право отримати його копію.

Головуючий-суддя ОСОБА_7