Справа № 953/1255/24
н/п 1-кс/953/8963/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2024 р. м. Харків

Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_2 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.06.2023 за № 0000192, прокурором відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про зміну запобіжного заходу відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Довжанськ Луганської області, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3

підозрювана ОСОБА_4

захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5

секретар судового засідання - ОСОБА_6

у с т а н о в и в:

1. Суть питання, що вирішується ухвалою, та встановлені судом обставини.

1.1. Слідчим управлінням ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування в об`єднаному кримінальному провадженні № 0000192 від 30.06.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190, ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст.190 КК України, на підозрою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 на початку квітня 2024 року, знаходячись в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, запропопувала ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та в подальшому не пізніше 20.04.2024 ОСОБА_8 , з якими перебувала у дружніх відносинах, прийняти участь у спільній злочинній діяльності в складі організованої групи з метою систематичного вчинення кримінальних правопорушень.

На вказану пропозицію ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та в подальшому ОСОБА_8 погодилися і висловили бажання вчиняти корисливі злочини на постійній основі у складі організованої групи.

Відповідно до розробленого плану злочинної діяльності, ОСОБА_7 та учасники організованої групи ОСОБА_8 , ОСОБА_11 і ОСОБА_9 , на виконання вказівок останньої, здійснювали телефонні дзвінки на згенерований номер (випадковий набір цифр) будь-якої особи, в ході розмови з якими імітували близьких їм осіб: доньки, сина, онука або онучки, шляхом використання тихого тембру голосу, супроводжуючи це плачем, та звертаючись до співрозмовника проговорюючи слова "мама", "папа", "дедушка" або "бабушка".

Під час розмови ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 чи ОСОБА_9 , повідомляли завідомо неправдиву попередньо вигадану інформацію про нібито виниклі неприємності через негативні події, у зв`язку із випадковим травмуванням сторонньої дитини.

Після того, як потенційна потерпіла особа сприймає дану інформацію як правдиву й достовірну, та проговорює ім`я своєї доньки, сина, онука або онучки, намагаючись тим самим докладніше дізнатися про вказану подію, то ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 чи ОСОБА_9 , розуміючи, що особа знаходиться в стані психологічного потрясіння, негайно використовували ситуацію, що склалася, а саме: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 змінували тембр та звичайним голосом представлялися потерпілій особі співробітником поліції, а саме: начальником відділу, в свою чергу ОСОБА_11 чи ОСОБА_9 передавали слухавку ОСОБА_7 або ОСОБА_8 для послідуючого виконання вказаних дій.

У подальшому під час бесіди, ОСОБА_7 чи ОСОБА_8 повідомляли потерпілій неправдиву інформацію стосовно можливого притягнення їх сина, доньки, онука чи онучки до кримінальної відповідальності за нібито спричинення малолітній особі тілесних ушкоджень. Водночас, ОСОБА_7 чи ОСОБА_8 пропонували потерпілій особі варіант вирішення проблеми перед нібито батьками даної малолітньої особи та послідуючого закриття кримінального переслідування шляхом виплати грошової суми (компенсації) у розмірі 2000 доларів США, або в залежності від обставин іншої наявної у потерпілої грошової суми.

При цьому ОСОБА_7 чи ОСОБА_8 для унеможливлення зв`язку потерпілої особи зі своєю донькою, сином, онуком або онучкою під час здійснення шахрайських дій намагалися постійно тримати з нею зв`язок, та зазначали останній про те, що її син, донька, онук чи онучка позбавлені можливості приймати дзвінки на свій мобільний телефон, у зв`язку із перебуванням у відділі поліції.

В свою чергу, ОСОБА_11 , виконуючи відведену йому функції, під час спілкування ОСОБА_7 чи ОСОБА_8 з потерпілою особою, продовжував розмову та представлявся останній нібито батьком потерпілої малолітньої особи, зазначаючи про необхідність виплати додаткової грошової суми для лікування своєї дитини, погрожуючи при цьому кримінальною відповідальністю та тюремним строком відносно його доньки або сина.

Надалі, потерпіла особа, будучи введеною в оману, сприймаючи зазначені обставини як дійсні, перераховувала наявні грошові кошти у національній валюті по курсу НБУ на зазначені ОСОБА_7 чи ОСОБА_8 номери підконтрольних їм банківських карток (рахунків), використовуючи термінали самообслуговування, мобільний додаток та послуги «NovaPay».

Після переведення потерпілою особою грошових коштів на вказані ОСОБА_7 чи ОСОБА_8 банківські рахунки, ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , маючи доступ до зазначених банківських рахунків, здійснювали заволодіння грошовими коштами шляхом зняття готівки через банкомат.

У подальшому ОСОБА_7 розподіляла між всіма співучасниками організованої групи отримані від злочинної діяльності грошові кошти.

Вищевказаними діями ОСОБА_4 у складі організованої групи з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 шахрайським шляхом заволоділи коштами потерпілих, а саме: ОСОБА_12 , спричинивши майнову шкоду на суму 40000 грн, ОСОБА_13 , спричинивши майнову шкоду на суму 11000 грн, ОСОБА_14 , спричинивши майнову шкоду на загальну суму 10000 грн, ОСОБА_15 , спричинивши майнову шкоду на суму 38000 грн, ОСОБА_16 , спричинивши майнову шкоду на суму 3000 грн.

21.06.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 25.06.2024 відносно підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у межах строку досудового розслідування по 21.08.2024 (включно), який полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово за адресою: АДРЕСА_3 (з можливістю відвідування найближчого укриття у разі оголошення повітряної загрози).

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 16.08.2024 продовжено підозрюваному ОСОБА_4 строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у межах строку досудового розслідування по 21.09.2024 (включно), який полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово за адресою: АДРЕСА_3 (з можливістю відвідування найближчого укриття у разі оголошення повітряної загрози).

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 18.09.2024 підозрюваному ОСОБА_4 змінено запобіжний захід, застосований ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 25.06.2024 та продовжений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 16.08.2024 у вигляді домашнього арешту, який полягає у забороні підозрюваному залишати житло цілодобово за адресою: АДРЕСА_3 (з можливістю відвідування найближчого укриття у разі оголошення повітряної загрози), на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у межах строку досудового розслідування по 18.11.2024 (включно), який полягає у забороні підозрюваному залишати житло у період часу з 22:00 години до 08:00 години за адресою: АДРЕСА_3 (з можливістю відвідування найближчого укриття у разі оголошення повітряної загрози).

30.09.2024 ОСОБА_4 повідомлено про нову підозру та зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190 КК України, тобто у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), вчиненому організованою групою.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 13.11.2024 підозрюваному ОСОБА_4 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у межах строку досудового розслідування по 21.12.2024 (включно), який полягає в забороні підозрюваному залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 (з можливістю відвідування найближчого укриття у разі оголошення повітряної загрози) у період часу з 22:00 години до 08:00 години.

Старший слідчий СУ ГУНП в Харківській області підполковник поліції ОСОБА_2 звернувся до суду із клопотанням, яким просить змінити раніше застосований до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді застави.

Клопотання обгрунтовує тим, що відповідно ч. 4 ст. 181 КПК України сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового рослідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Сукупний шестимісячний строк дії запобіжного заходу у вигляді длмашнього арешту стосовно ОСОБА_4 закінчується 21.12.2024, проте, ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України на даний час продовжують існувати.

Крім того, відповідно до ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження. Відповідно до ч. 5 цієї статті, строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 290 КПК україни, не включається у строки досудового розслідування.

Слідчий зазначає, що найближчим часом стороною обвинувачення планується завершення досудового розслідування, виконання вимог ст. 290 КПК України, та ознайомлення підозрюваних, їх захисників та потерпілих з матеріалами кримінального провадження.

Проте, враховуючи кількість підозрюваних осіб (шість), їх захисників, віддалених місць їх мешкання по відношенню до міста розташування органу досудового розслідування, а саме: м. Кривий Ріг та м. Дніпро, великого об`єму матеріалів кримінального провадження (понад 12 томів), речових доказів, носіїв інформації, а також віддалених місць мешкань потерпілих осіб, ознайомлення сторін кримінального провадження з матеріалами кримінального провадження буде відбуватися тривалий час, тобто понад строку дії ухвали про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а саме 21.12.2024.

Крім того, слідчий зазначає, що додатковий період часу необхідний для складання та затвердження обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, скерування їх до суду та проведення підготовчого судового засідання.

Таким чином, враховуючи, що сукупний шестимісячний строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно ОСОБА_4 спливає 21.12.2024, ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на даний час продовжують існувати та не зменшилися, слідчий вважає, що існує необхідність змінити застосовний до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді застави, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 184 КПК України, що свідчить про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

2. Позиція сторін кримінального провадження у судовому засіданні.

2.1. У судовому засіданні прокурор вимоги клопотання підтримав, яке просив задовольнити, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

2.2. Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували, посилаючись на його безпідставність та необгрунтованість, та просили змінити підозрюваному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

3. Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

3.1. Розділ ІІ КПК України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення. До них, згідно з п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, віднесені також запобіжні заходи.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ч. 4 ст. 182 КПК України).

Відповідно до положень ч. 1 та ч. 2 ст. 200 КПК України слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому статтею 184 цього Кодексу, до слідчого судді із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, чи про зміну способу їх виконання.

У клопотанні про зміну запобіжного заходу обов`язково зазначаються обставини, які: (1) виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу; (2) існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які слідчий на той час не знав і не міг знати.

3.2. Продовження існування ризиків.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Так, у клопотанні слідчий посилається на наявність ризиків, які свідчать про можливе вчинення ОСОБА_4 дій, передбачених пунктами 1, 3, 4, 5 частини 1 статті 177 КПК.

3.2.1. Продовження існування ризику переховування від органів досудового розслідування.

Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Тяжкість ймовірного покарання особливо сильно підвищують ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

ОСОБА_4 усвідомлюючи реальну можливість та побоюючись отримати значний термін покарання у вигляді позбавлення волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

3.2.2. Продовження існування ризику незаконного впливу на учасників у цьому кримінальному провадженні.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (частина 4 статті 95 КПК України).

В свою чергу, частиною 11 ст. 615 КПК України визначено, що показання, отримані під час допитусвідка, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо хід і результати такого допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації. Показання, отримані під час допиту підозрюваного, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо у такому допиті брав участь захисник, а хід і результати проведення допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації.

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України.

3.2.3. Продовження існування ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та ризик вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя не погоджується із доводами сторони обвинувачення про те, що на даному етапі досудового розслідування продовжує існувати ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також того, що підозрюваний ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки вказані ризикі не доведено ані слідчим у клопотанні, ані прокурором під час судового розгляду. Навпаки, зі змісту клопотання слідує, що підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягався та не судимий, відтак, у останнього відсутні ознаки прокримінальної поведінки.

4. Висновки за результатами розгляду клопотання.

4.1. Проаналізувавши вказане клопотання, додані до нього матеріали, заслухавши доводи сторін кримінального провадження щодо наявності таких обставин, слідчий суддя вважає, що органом досудового розслідування не доведено, що на даному етапі кримінального провадження відносно підозрюваному ОСОБА_4 слід змінити запобіжний захід на заставу.

Як установлено у ході судового розгляду, підтверджується доданими до клопотання документами та не спростовується стороною обвинувачення, підозрюваний ОСОБА_4 під час досудового розслідування проявив вищу ступень сприяння органу досудового розслідування у проведенні кримінального провадження щодо нього та інших осіб, відверто та об`єктивно повідомив слідчому істотні для кримінального провадження обставини, деталі та механізм вчинених протиправних діянь.

Крім того, ОСОБА_4 добровільно став на шлях співпраці із органом досудового розслідування у викритті кримінального правопорушення, бездоганно виконує обов`язки підозрюваного, свідомо сприяє у забезпеченні швидшого досудового розслідування і подальшого судового провадження.

Також, слідчий суддя під час розгляду клопотання враховує наявність інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; наявність у нього утриманців; відсутність судимостей та повідомлень про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; сумлінного дотримання підозрюваним умов застосованого запобіжного заходу; мінімальний ризик продовження протиправної поведінки; відсутність доступу до зброї.

На переконання слідчого судді, досліджені під час судового засідання та описаний у цій ухвалі ризики свідчать про те, що до підозрюваного можливо застосувати менш суворий запобіжний захід, ніж зазначений у клопотанні, і це не має негативно відобразитися на здійсненні швидкого та ефективного досудового розслідування.

Таким чином, з урахуванням положень ч. 4 ст. 194 КПК України, слідчий суддя вважає достатнім застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Наведене вище свідчить, що це буде достатнім стримуючим фактором від реалізації встановлених ризиків і не створить можливості для вчинення ОСОБА_4 позапроцесуальних дій з метою перешкоджання кримінальному провадженню, та не завадить виконанню завдань кримінального провадження на даному його етапі.

Відтак, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання слідчого, та зміну відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

При цьому, слідчий суддя вважає за необхідне відзначити, що відповідно до положень статті 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Керуючись ст. 177, 178, 179, 181 ,182, 200 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_2 , - задовольнити частково.

Змінити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає у забороні підозрюваному залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 (з можливістю відвідування найближчого укриття у разі оголошення повітряної загрози) у період часу з 22:00 години до 08:00 години на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання в межах строку досудового розслідування по 21.12.2024 (включно).

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до вимог ч. 5 ст. 194 КПК України, наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора за першою вимогою;

2) повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання;

3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали встановити по 21.12.2024 (включно).

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_2 .

Копію ухвали вручити підозрюваному, прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складений і підписаний 12.12.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1