Єдиний унікальний номер 389/928/25
провадження №1-кс/389/246/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року місто Знам`янка

Слідчий суддя Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Бандурове Олександрівського району Кіровоградської області, громадянина України, зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , одруженого, утриманці відсутні, працює робітником ТОВ ТД "Елітне Насіння", раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ ВП №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, у якому просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів.

Відповідно до клопотання досудовим розслідуванням встановлено, що 21.03.2025 приблизно о 19.00 год. ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_8 знаходились на території товариства з обмеженою відповідальності торговий дім «Елітне насіння» (надалі ТОВ ТД «Елітне насіння»), розташованого за адресою вул.Садова,14, с.Красносілка Кропивницького району Кіровоградської області. Перебуваючи у вказаному місці між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_5 раптово виник умисел на спричинення ОСОБА_8 умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Реалізуючи даний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, ОСОБА_5 під час сварки з ОСОБА_8 взяв у руки дерев`яну швабру, яка знаходилась на вказаній території, та, тримаючи її двома руками, наніс вказаною шваброю не менше 2 ударів в область голови ОСОБА_8 . Після чого, ОСОБА_5 продовжуючи свій умисел направлений на спричинення ОСОБА_8 умисного тяжкого тілесного ушкодження, взявши у руки дерев`яну палицю, яка знаходилась на вказаній території, та, тримаючи її двома руками, наніс вказаною палицею не менше 5 ударів в область голови ОСОБА_8 , спричинивши таким чином останньому тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток склепіння черепу, відкритої черепно-мозкової травми, які відповідно до «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. №6, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя в момент заподіяння.

Унаслідок отриманих за вищевказаних обставин тілесних ушкоджень ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер у КНП «Олександрівська лікарня» Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області.

Відомості про вказане кримінальне правопорушення 22.03.2025 СВ ВП №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000292, кваліфікація - ч.2 ст.121 КК України.

22.03.2025 о 10.20 год. у кримінальному провадженню №0000292 ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

22.03.2025 о 17.30 год. у кримінальному провадженню №0000292 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 обґрунтовується наявністю ризиків, передбачених п.п.1,2,3,5 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та суду, знищення, схову або спотворення речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, незаконний вплив на свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень.

Так, ОСОБА_5 будь-яких осіб на утриманні не має, з огляду на що вбачається, що він не має міцних соціальних зв`язків, скоїв тяжкий злочин, а тому, з метою ухилення від відповідальності він може переховуватися від органів слідства та суду. Також, вина ОСОБА_5 у вчиненні злочину, крім іншого, підтверджується, оглядами місця події, показами свідка ОСОБА_9 з огляду на що вбачається, що, з метою ухилення від відповідальності за скоєний злочин, ОСОБА_5 може незаконно впливати на вказаного свідка. Враховуючи те, що ОСОБА_5 скоїв тяжкий злочин тому з метою уникнення від відповідальності останній може перешкоджати кримінальному провадженню будь яким іншим чином.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити вказуючи на його обґрунтованість.

Підозрюваний ОСОБА_5 просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, стосовно винуватості у скоєнному думки не висловив.

Захисник адвокат ОСОБА_6 заперечував щодо задоволення клопотання та просив обрати менш суворий запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, вказавши, що на час розгляду клопотання з матеріалами кримінального провадження ніхто не ознайомив і його підзахисний не визнає вину саме в інкримінованій кваліфікації злочину.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши додані до клопотання матеріали та документи подані під час судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення. ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру, розумна підозра передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

У справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна це питання, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й особисте зобов`язання.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок узгоджується з правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі Мюррей проти Сполученого Королівства № 14310/88 від 23.10.1994, в яких суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі Мюррей проти Об`єднаного Королівства від 28.10.1994, Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства від 30.08.1990).

Судом встановлено, що слідчим відділенням відділу поліції № 1 (м.Знам`янка) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування за матеріалам кримінального провадження №0000292 від 22.03.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

22.03.2025 о 10.20 год. у кримінальному провадженні №0000292 ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

22.03.2025 о 17.30 год. у кримінальному провадженні №0000292 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

Сукупність наданих стороною обвинувачення доказів, які вивчені слідчим суддею, свідчить про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України. Їх аналіз вказує на те, що вони об`єктивно зв`язують підозрюваного зі злочином, а тому слідчий суддя погоджується із доводами прокурора, що пред`явлена ОСОБА_5 підозра є обґрунтованою, а отже існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Слід відзначити, що на даному етапі досудового розслідування, слідчий суддя не входить в обговорення питань про наявність або відсутність у діях ОСОБА_5 складу інкримінованих йому кримінальних правопорушень, достатності або відсутності зібраних у справі доказів, їх належності та допустимості для доведеності або недоведеності обвинувачення.

Відтак, у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи одного із запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України.

Положенням статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод визначено, що нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

З урахуванням наявності долучених до клопотання доказів обґрунтованості підозри, обставин вчинення злочину, його тяжкості, міри покарання, а також особи підозрюваного, слідчим суддею встановлено наявність ризиків, передбачених п.2,3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: незаконного впливу на свідка у кримінальному провадженні; знищення, схов або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Так, слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, який класифікуються як тяжкий злочин, яким передбачено покарання строком до 10 років позбавлення волі, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання та сім`ю, а також постійне місце роботи, позитивно характеризується.

Підозра ОСОБА_5 у тому числі ґрунтується на показаннях свідка, а тому є вагомі підстави вважати, що у разі не застосування запобіжного заходу, останній може здійснювати незаконний вплив на нього з метою зміни наданих ними показань для уникнення від кримінальної відповідальності за скоєний ним злочин, тим самим перешкоджаючи кримінальному провадженню.

Також із матеріалів клопотання не вбачається, що підозрюваний ОСОБА_5 має на меті ухилятись від слідства та суду. Будь-яких доказів переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування чи ймовірності такого переховування, слідчому судді не надано. При цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Водночас, суд приймає до уваги, що підозрюваний має постійне місце проживання, дружину, раніш не притягувався до кримінальної відповідальності. Під час розгляду клопотання ОСОБА_5 обіцяв виконувати всі покладені на нього процесуальні обов`язки у разі обрання до нього запобіжного заходу, не по`язанного з утриманням під вартою.

При вирішенні клопотання суд враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

У п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України» вказан. що при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Згідно з ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті (наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор), але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті (недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні), слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід ніж той, який зазначений у клопотанні.

Слідчий суддя вважає, що у клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 відсутнє достатнє обґрунтування, що більш м`який запобіжний захід від такого виняткового запобіжного заходу, як тримання під вартою, не здатний запобігти ризикам у кримінальному провадженні, необхідність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді взяття під варту не доведено і в судовому засіданні.

З урахуванням наведеного, на переконання слідчого судді достатнім запобіжним заходом, який може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, за вказаного вище обґрунтування, є домашній арешт у певний період доби з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Згідно з ч.1, 2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про часткове задоволення клопотання слідчого та застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК, який в сукупності із встановленими конкретними обставинами кримінального провадження в повній мірі відповідає практиці Європейського суду з прав людини та статті 5 Конвенції, положення якої вказують, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність, нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом. Такий запобіжний захід співмірний з особою підозрюваного, забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків та буде запобігати встановленим ризикам. Підстав для застосування до підозрюваного більш м`яких видів запобіжних заходів ніж домашній арешт слідчий суддя не вбачає.

Визначаючи строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту, слідчий суддя враховує, що з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців. Оскільки ОСОБА_5 підозра повідомлена 22.03.2025, тому слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в межах строку досудового розслідування, тобто до 22.05.2025.

На підставі викладеного, керуючись ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 196-197, 376 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 2 (два) місяці, тобто до 22.05.2025 (в межах строку досудового розслідування), заборонивши йому цілодобово залишати місце свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, строком на 2 (два) місяці, тобто з 24.03.2025 до 22.05.2025, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати слідчому на зберігання паспорт громадянина України та у разі наявності паспорт для виїзду з України;

- утриматися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

- носити електронний засіб контролю.

Копію ухвали негайно після оголошення вручити підозрюваному.

Контроль за виконанням ухвали покласти на відділ поліції №1 (м.Знам`янка) Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградській області за місцем проживання підозрюваного.

Підозрюваному ОСОБА_5 роз`яснити, що працівники поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися до його житла за адресою: АДРЕСА_1 , вимагати від нього надати усні чи письмові пояснення з приводу питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього зобов`язань.

Дата закінчення дії даної ухвали 22.05.2025.

Звільнити ОСОБА_5 з-під варти із зали суду та зобов`язати невідкладно прибути до місця свого проживання.

У разі невиконання покладених обов`язків, до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і накладено грошове стягнення.

Копію ухвали для виконання та відома направити начальнику відділу поліції №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області, вручити прокурору та захиснику.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляція до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено о 10.10 год 25.03.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1