Судді ОСОБА_2 на постанову об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 24 лютого 2025 року
справа № 552/4770/19
провадження № 51-1524 кмо 24
У цьому кримінальному провадженні об`єднана палата ККС дійшла висновку, що внесення змін постановою Кабінету Міністрів України від 24 травня 2024 року №653 до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року №770, не є змінами до законодавства України про кримінальну відповідальність і така постанова відповідно до ст. 5 КК не має зворотної дії у часі.
З даного питання я маю окрему думку, тому вважаю за необхідне висловити наступне.
В Україні визнається і діє принцип верховенства права, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України мають пряму дію, це означає, що ці норми застосовуються безпосередньо (ст. 8 Конституції України).
Статтею 58 Конституції України закріплено один з загальновизнаних принципів права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.
Закріплення названого принципу на конституційному рівні є
гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин
між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у
тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш
пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.
Водночас Основним Законом задекларовано, що з цього принципу допускається виняток.
Так, відповідно до частини першої ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти мають зворотну дію в часі, лише у випадках коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
З цього конституційного припису, який є нормою прямої дії, випливає, що нормативно-правові акти мають зворотну дію в часі, суть якої полягає в тому, що їх приписи поширюються на правовідносини, які виникли до набрання ними чинності, за умови, якщо вони скасовують або пом`якшують відповідальність особи.
Цей принцип також гарантований ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Він втілюється в правилі, відповідно до якого, якщо існують відмінності між кримінальним законодавством, чинним на момент вчинення злочину, та наступними кримінальними законами, прийнятими до винесення остаточного рішення, суди повинні застосовувати закон, положення якого є найбільш сприятливими для обвинуваченого.
Кримінально-правова норма має зворотну дію в часі в тій її частині, в якій вона пом`якшує або скасовує відповідальність особи. Це стосується випадків, коли в диспозиції норми звужено зміст кваліфікуючих ознак; зменшено коло предметів посягання; виключено із складу злочину якісь альтернативні суспільно-небезпечні наслідки; обмежено відповідальність особи шляхом конкретизації в бік звуження способу вчинення злочину тощо.
Бланкетна диспозиція кримінально-правової норми лише називає або описує злочин, а для повного визначення його ознак відсилає до інших галузей права або інших підзаконних актів (інструкцій, переліків, статутів, положень, наказів, правил тощо). Основна особливість бланкетної диспозиції полягає в тому, що така норма має загальний і конкретизований зміст.
Загальний зміст бланкетної диспозиції передається словесно-документною формою відповідної статті Особливої частини Кримінального кодексу України і включає положення інших нормативно-правових актів у тому вигляді, в якому вони сформульовані безпосередньо в тексті статті.
В свою чергу, конкретизований зміст бланкетної диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює кримінально-правову норму більш конкретним змістом.
У цьому кримінальному провадженні ОСОБА_1 визнано винним та засуджено за незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також у незаконному збуті наркотичного засобу, вчиненого повторно, предметом яких був особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс. Дії засудженого кваліфіковано за ч.2 ст.307 КК України.
За способом викладення диспозиція ч.2 ст.307 КК України є бланкетною. Тому для встановлення змісту ознак злочину, предметом якого були особливо небезпечні наркотичні засоби або психотропні речовини, вона відсилає до іншого підзаконного нормативно-правового акту - переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770, у якому закріплено список особливо небезпечних наркотичних засобів, до яких, крім інших, відносився канабіс.
Однак 16 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 21 грудня 2023 року № 3528-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо державного регулювання обігу рослин роду коноплі (Cannabis) для використання у навчальних цілях, освітній, науковій та науково-технічній діяльності, виробництва наркотичних засобів, психотропних речовин та лікарських засобів з метою розширення доступу пацієнтів до необхідного лікування».
На виконання вимог вказаного Закону постановою Кабінету Міністрів України від 24 травня 2024 року № 653, яка набрала чинності 16 серпня 2024 року, було внесено зміни до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770.
Зокрема, канабіс, смола канабісу, екстракти і настойки канабісу виключено зі списку особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено (список 1, таблиця 1) та віднесено до наркотичних засобів, чий обіг обмежено (список 1, таблиця 2).
Як наслідок злочинні діяння, визначені у диспозиції ст.307 КК України, предметом яких був канабіс, вже не охоплюються ч.2 цієї норми за кваліфікуючою ознакою «особливо небезпечний наркотичний засіб», і відповідно, за умови відсутності інших кваліфікуючих ознак, підлягають кваліфікації за ч.1 ст. 307 цього Кодексу.
Таким чином, внаслідок змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 24 травня 2024 року № 653 до підзаконного нормативно-правового акту - переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, в бланкетній диспозиції ч.2 ст. 307 КК України звужено зміст кваліфікуючої ознаки тому, що з переліку особливо небезпечних наркотичних засобів виключено канабіс, хоча сама кримінально-правова норма залишається незмінною. Отже, ці зміни мають кримінально-правове значення.
У контексті викладеноговважаю, що правильним було б виключити із судових рішень щодо ОСОБА_1 посилання на кваліфікуючу ознаку злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, - особливо небезпечний наркотичний засіб.
Суддя ОСОБА_2