Провадження №1-кп/127/977/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

сторони захисту: адвоката ОСОБА_4 ,

особи, стосовно якої розглядається клопотання, - ОСОБА_5 ,

законного представника ОСОБА_5 ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі № 12 клопотання прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_3 про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 309 Кримінального кодексу України, у зв`язку з дійовим каяттям,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває клопотання прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_3 про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 309 Кримінального кодексу України (далі КК), у зв`язку з дійовим каяттям.

Прокурор у судовому засіданні своє клопотання підтримала та просила його задовольнити з підстав, викладених у ньому. Разом з тим, просила приєднати до матеріалів справи відомості щодо речових доказів, накладеного у кримінальному провадженні арешту, а також щодо вартості проведених під час досудового розслідування кримінального провадження судових експертиз, а також документи, які характеризують особу підозрюваного.

ОСОБА_5 , його захисник та законний представник ОСОБА_6 клопотання прокурора підтримали та просили його задовольнити. При цьому зазначили, що наслідки звільнення від кримінальної відповідальності їм зрозумілі.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, суд дійшов до такого висновку.

З частини третьої статті 314 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) випливає, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: 1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу; 2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу; 3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу; 4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження; 5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру; 6) доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

Порядок звільнення особи від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, визначений параграфом 2 Глави 24 КПК.

Зокрема, відповідно до положень пункту 1 частини другої статті 284 КПК кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з частиною першою статті 285 КПК особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до статті 45 КК особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення кримінального правопорушення щиро покаялася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Суд вважає за доцільне зауважити, що в абзаці третьому пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» (далі Постанова від 23.12.2005) зазначив, що дійове каяття полягає в тому, що після вчинення злочину особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду. Відсутність хоча б однієї із зазначених складових дійового каяття виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності за статтею 45 КК. Виняток можуть становити лише випадки вчинення злочину чи замаху на нього, внаслідок яких не заподіяно шкоду або не завдано збитки.

В абзаці четвертому пункту 3 Постанови від 23.12.2005 ВСУ роз`яснив, що щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Відповідно до роз`яснень, наданих у абзаці п`ятому пункту 3 Постанови від 23.12.2005 активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи.

Згідно з роз`ясненнями, наданими у абзаці шостому пункту 3 Постанови від 23.12.2005, повне відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди полягає в добровільному задоволенні винним або іншими особами, зокрема батьками чи близькими родичами, обґрунтованих претензій потерпілого щодо відшкодування заподіяної злочином матеріальної та моральної шкоди, загладжуванні її в інший спосіб, наприклад, шляхом прилюдного вибачення за завдану образу.

Верховний Суд (далі ВС) у своїй постанові від 09.10.2018 (справа № 756/4830/17-к) зазначив, що щире каяття це певний психічний стан винної особи, коли вона засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх відомих їй обставин вчиненого діяння, вчиненням інших дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину, або відшкодування заданих збитків чи усунення заподіяної шкоди.

Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім.

Отже, щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

При цьому, суд також враховує, що у постанові від 18.09.2019 (справа № 166/1065/18) ВС зазначив, що розкаяння передбачає, крім визнання факту скоєння злочину, ще й дійсне визнання власної провини, щирий жаль та осуд своєї поведінки.

Аналогічна правова позиція сформована у постанові ВС від 27.11.2019 (справа № 629/847/15-к).

Частиною другою статті 286 КПК регламентовано, що встановивши на стадії досудового розслідування підстави для звільнення від кримінальної відповідальності та отримавши згоду підозрюваного на таке звільнення, прокурор складає клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та без проведення досудового розслідування у повному обсязі надсилає його до суду.

Частиною першою статті 288 КК визначено, що розгляд клопотання прокурора про звільнення від кримінальної відповідальності здійснюється у присутності сторін кримінального провадження та потерпілого в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, із особливостями, встановленими цією статтею.

У судовому засіданні встановлено, що прокурор отримала письмову згоду підозрюваного ОСОБА_5 на звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям. Наслідки звільнення від кримінальної відповідальності зрозумілі як підозрюваному так і його законному представнику. Саме тому суд вважає за доцільне розглянути клопотання прокурора по суті та надати відповідну правову оцінку доводам сторін кримінального провадження.

Згідно з клопотанням прокурора ОСОБА_5 01.09.2024, використовуючи мобільний додаток призначений для миттєвого обміну повідомленнями «Телеграм», здійснив покупку психотропної речовини 4-ММС (метилметкатинон), після чого невстановлена особа надіслала ОСОБА_5 фото із місцезнаходженням вказаної речовини. Усвідомлюючи, що куплена речовина є психотропною речовиною, у ОСОБА_5 виник умисел спрямований на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, обіг якої заборонений, 4-ММС (метилметкатинон), без мети збуту.

Реалізуючи свій умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», ОСОБА_5 направився у лісопаркову місцевість, що по вул. Хмельницьке шосе в м. Вінниця, де підняв поліетиленові упакування із кристалічною речовиною, тим самим здійснив незаконне придбання психотропної речовини, обіг якої заборонений 4-ММС (метилметкатинон), та став її незаконно зберігати при собі без мети збуту.

02.09.2024 близько 13:05 год. ОСОБА_5 , продовжуючи свій кримінально-протиправний умисел, направлений на незаконне зберігання без мети збуту психотропної речовини, обіг якої заборонений 4-ММС (метилметкатинон), незаконно зберігаючи її при собі та перебуваючи лісопарковій місцевості, був помічений і зупинений працівниками БУПП у Вінницькій області ДПП ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . На запитання працівників поліції, чи має він предмети або речовини, зберігання яких заборонене законом, ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що його дії, спрямовані на незаконне зберігання психотропної речовини будуть викриті, повідомив, що зберігає при собі поліетиленові упакування, всередині яких міститься психотропна речовина, обіг якої заборонений, 4-ММС (метилметкатинон).

При виїзді слідчо-оперативної групи в ході проведення огляду місця події 02.09.2024 в період часу з 16:24 год. по 16:36 год. ОСОБА_5 за добровільною письмовою згодою дістав із нагрудної сумки та видав працівникам поліції поліетиленове упакування, всередині якого містилася психотропна речовина, обіг якої заборонений, 4-ММС (метилметкатинон), яку зберігав для власного вживання.

У кристалічних речовинах, масами 0,0885 г, 0,2390 г та 0,0300 г, міститься особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонений, 4-ММС (метилметкатинон), масами 0,0712 г, 0,1923 г та 0,0240 г відповідно. Загальна маса 4-ММС (метилметкатинон) становить 0,2875 г.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфіковані за частиною першою статті 309 КК за ознаками незаконного придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту. ОСОБА_5 та його законний представник проти такої кваліфікації дій не заперечували.

Отже в судовому засіданні встановлено, що неповнолітній ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, тобто вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення вперше, після вчинення кримінального правопорушення щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, а саме добровільно видав працівникам поліції наявну у нього психотропну речовину, а також вказав джерело придбання речовини. Крім того, суд також враховує, що ОСОБА_5 03.09.2024 по 03.12.2024 пройшов стаціонарний курс психосоціальної реабілітації. При цьому проти звільнення від кримінальної відповідальності з підстав, передбачених статтею 45 КК, ОСОБА_9 не заперечував.

З огляду на викладене, суд вважає, що правові підстави, які б унеможливлювали закриття кримінального провадження, визначені частиною восьмою статті 284 КПК, в судовому засіданні встановлені не були. Саме тому суд дійшов до переконання, що клопотання прокурора необхідно задовольнити.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до приписів статті 100 КПК.

Разом з тим, згідно з наданою стороною обвинувачення копією ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 05.09.2024 на речові докази у кримінальному провадженні накладено арешт, який згідно з приписами частини четвертої статті 174 КПК доцільно скасувати.

Відповідно до частини першої статті 126 КПК суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Суд також враховує позицію Верховного Суду, висловлену в постанові від 17.06.2020 (справа № 598/1781/17), згідно з якою КПК не обмежує процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат, у тому числі витрат на правову допомогу, виключно обвинувальним вироком. Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

З наданих стороною обвинувачення доказів випливає, що сума витрат на залучення експертів у кримінальному провадженні становить 9087,36 грн.

Враховуючи, що ОСОБА_5 є неповнолітнім, суд вважає за доцільне витрати на залучення експертів стягнути з його законного представника ОСОБА_6 .

Керуючись статтями 314, 331, 371 КПК, суд

УХВАЛИВ:

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 309 Кримінального кодексу України, на підставі статті 45 Кримінального кодексу України у зв`язку з дійовим каяттям.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 309 Кримінального кодексу України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.09.2024 за № 0000366, закрити.

Речовий доказ, а саме речовини, які поміщені до спецпакетів № 200258421, 200258417, 200258422, 200258418 та передані до камери зберігання речових доказів Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області, - знищити.

Арешт, накладений на вказаний речовий доказ, на підставі ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 05.09.2024, скасувати.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 9087 (дев`ять тисяч вісімдесят сім) гривень 36 (тридцять шість) копійок витрат на залучення експертів.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: