Справа № 463/2194/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/830/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові у режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 11 березня 2025 року, якою застосовано до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного за ч. 4 ст. 402, ч. 5 ст. 407 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

встановила :

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 11 березня 2025 року задоволено клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_9 , погодженого прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 у кримінальному провадженні за № 0001208 від 26.11.2024.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рудники Стрийського району Львівської області, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, з утриманням у Державній установі «Львівська установа виконання покарань № 19».

Строк тримання під вартою ОСОБА_6 визначено рахувати з 18 год. 00 хв. 11 березня 2025 року до 09 травня 2025 року.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою визначити ОСОБА_6 заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник покликається на те, що наведені в клопотанні ризики відсутні.

Звертає увагу, що ОСОБА_6 має ряд тяжких психічних захворювань, пов`язаних з проходженням служби, у зв`язку з чим перебування в СІЗО може призвести до незворотних змін для його здоров`я без надання належного лікування.

Зазначає, що умисел ОСОБА_6 на самовільне залишення частини був єдиним та пов`язаним з хворобою та лікуванням, а відтак має право та бажання повернутися в частину, в яку він зарахований 07.03.2025.

Стверджує, що ОСОБА_6 не мав наміру уникати службових обов`язків, оскільки з 30.06.2023 був виведений «поза штат», тобто зарахований у розпорядження командира ВЧ НОМЕР_1 у зв`язку із захворюванням та виплатою зарплати в розмірі 600 грн. Вважає, що саме такі незаконні дії і спричинили вчинення дій, які інкримінуються ОСОБА_6 .

Вказує, що жодних «прогулів» у ОСОБА_6 не було, що, на думку захисника, свідчить про невідповідність поданих ВЧ матеріалів та порушення останніми ведення обліку робочого часу, бухгалтерських документів та надання завідомо неправдивих показань.

Звертає увагу, що підозрюваний має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, раніше несудимий, позитивно характеризується за місцем проживання та реєстрації, також має ряд хронічних захворювань, лікування яких неможливе в умовах слідчого ізолятора, крім цього ОСОБА_6 є учасником бойових дій.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_7 , підозрюваного ОСОБА_6 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_8 про залишення судового рішення без зміни, а апеляційної скарги без задоволення, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й перевіривши матеріали кримінального та судового провадження, колегія суддів дійшла таких висновків.

У провадженні Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Львові) ТУ ДБР, розташованого у м. Львові перебувають матеріали кримінального провадження № 0001208 від 26 листопада 2024 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 402, ч. 5 ст. 407 КК України.

11 березня 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою вищенаведеної статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно зі ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно з ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Під час вирішення питання про задоволення клопотання слідчого слідчим суддею першої інстанції враховано вагомість наявних доказів про підозру вчинення ОСОБА_10 кримінального правопорушення, те, що останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення,яке належить до категорії тяжких та за яке передбачено покарання у вигляді до 10 років позбавлення волі, кримінальне правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 вчинено в умовах воєнного стану, запровадженого у зв`язку із широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти Української Держави та Українського Народу та спрямоване на грубе порушення суспільних відносин у сфері несення військової служби.

Зокрема, слідчим суддею враховано, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інші кримінальні правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, саме тому слідчий суддя дійшов висновку, що запобіжний захід у виді тримання під вартою зможе належним чином забезпечити поведінку останнього під час досудового розслідування та може запобігти ризикам, пов`язаним із перешкоджанням здійсненню кримінального провадження у будь-яких формах та цим ризикам неможливо запобігти шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які підтверджують вчинення солдатом ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану, що підтверджується матеріали кримінального провадження, у тому числі актом службового розслідування військової частини, рапортом про самовільне залишення військової частини, показаннями свідків, які слідчим долучені до клопотання.

На переконання колегії суддів апеляційного суду, долучені до клопотання докази свідчать про причетність ОСОБА_6 до вчинення наведеного вище кримінального правопорушення, така причетність є вірогідною та достатньою для застосування до підозрюваного заходу забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Окрім цього, враховано, що відносно ОСОБА_6 на розгляді в інших судах перебувають на розгляді кримінальні провадження про його обвинувачення за ч. 1 ст. 382 КК України та ч. 5 ст. 407 КК України.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що додані до клопотання слідчого докази в своїй сукупності дають можливість переконати об`єктивного спостерігача в ймовірності вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, та наявні фактичні обставини кримінального провадження дають можливість об`єктивно його пов`язати із вчиненням даного злочину.

Ураховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_6 повідомлено про підозру, дані про його особу та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчим суддею обґрунтовано обрано саме такий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Доводи апелянта стосовно того, що ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки, має постійне місце проживання, колегія суддів апеляційного суду не вбачає підставою для скасування оскарженого рішення, адже хоч такі дані і враховуються при вирішенні питання обрання, продовження запобіжного заходу, однак не можуть бути безумовними підставами для застосування більш м`якого запобіжного заходу. Крім того, колегія суддів вважає, що вказані обставини у цьому випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Встановлені слідчим суддею ризики відповідно до ч.2 ст. 177, ст. 183 КПК України виправдовують застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і нівелюють твердження апелянта в цій частині.

Правових підстав для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді застави (як про це просить сторона захисту), колегія суддів не вбачає і вважає, що застосування до ОСОБА_6 тримання під вартою без визначення розміру застави здійснене з дотриманням вимог закону та з врахуванням конкретних обставин кримінального провадження та особи підозрюваного.

Крім того, згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109 - 114-2, 258 - 258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

Слідчий суддя, зважаючи на характер суспільного інтересу, завдання військової служби в умовах воєнного стану, особу підозрюваного та наявні ризики, а також те, що у випадку доведення вини підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, йому загрожує реальна міра покарання, то суд відповідно до положень абзацу 3 ч. 4 ст. 183 КПК України при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України, вважав за можливе не визначати підозрюваному альтернативний вид запобіжного заходу у вигляді застави, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про існування достатніх підстав для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави ОСОБА_6 , відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні злочинів, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно продовжують існувати зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують запобіжний захід у виді тримання підозрюваного під вартою.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Ураховуючи вищенаведене, на переконання колегії суддів апеляційного суду, оскаржувана ухвала слідчого судді є обґрунтованою, вмотивованою й підстав для її скасування та задоволення апеляційних вимог немає.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів -

постановила :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 11 березня 2025 року, якою застосовано до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного за ч. 4 ст. 402, ч. 5 ст. 407 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: