БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 1-кп/356/31/25
Справа № 356/762/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.2025 року Березанський міський суд Київської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

З участю секретаря ОСОБА_2

Прокурора ОСОБА_3

Обвинуваченого ОСОБА_4

Захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Баришівського відділу Броварської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 80000170 від 15.09.2024 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Чортків Чортківського району Тернопільської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , освіта середня, офіційно не працевлаштований, не одружений, раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Березанського міського суду Київської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 80000170 від 15.09.2024 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 .

В обґрунтування необхідності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 прокурор зазначив, що 15.09.2024 року приблизно о 14 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , а саме за місцем проживання потерпілої ОСОБА_6 звернув увагу на жіночу сумку, яка належить потерпілій ОСОБА_6 .

Того ж дня, приблизно о 14 годині 10 хвилин ОСОБА_4 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2402-ІХ, який неодноразово продовжувався та діє на всій території України до цього часу, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, маючи мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи їх негативні наслідки, підійшов до ОСОБА_6 , та вирвав з її рук сумку, в якій знаходились грошові кошти у сумі 3 600, 00 гривень, після чого, ігноруючи вимогу потерпілої зупинитись та повернути належну їй сумку з грошовими коштами, залишив місце вчинення злочину, розпорядившись грошовими коштами на власний розсуд.

Своїми умисними, протиправними, незаконними діями ОСОБА_4 завдав майнової шкоди потерпілій ОСОБА_6 на суму 3 600, 00 гривень.

15.09.2024 року ОСОБА_4 затримано у порядку ст. 208 КПК України та цього ж дня повідомлено про підозру у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненого в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 17.09.2024 ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб до 15.11.2024 включно.

Окрім того, ухвалою Березанського міського суду Київської області від 14.11.2024 року ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 12.01.2025 року.

Підставою для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_4 є наявність достатніх підстав вважати про існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що він може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків.

Про наявність даного ризику свідчить те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та усвідомлюючи міру покарання, яка йому загрожує у разі визнання його винним (від 7 до 10 років позбавлення волі), може переховуватись суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Також після вчинення злочину ОСОБА_4 пішов у невідомому напрямку, що свідчить про те, що він намагався втекти з місця вчинення кримінального правопорушення та уникнути відповідальності за скоєний ним злочин.

Застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти вищевказаним ризикам, пов`язаними із перешкоджанням здійсненню кримінального провадження шляхом переховування від суду та впливу на свідків, потерпілу.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, якщо жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Прокурор вважає, що є достатні підстави вважати, що будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, не може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 .

Неможливе застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, оскільки на момент повідомлення йому про підозру та звернення до слідчого судді із вказаним клопотанням до органу досудового розслідування, прокурору не надійшло жодної заяви від осіб, які заслуговують на довіру, про обрання відносно підозрюваного саме такого запобіжного заходу.

Застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є неможливим у даному кримінальному провадженні, оскільки він не підтримує дружніх відносини зі своєю сім`єю, про що свідчить незацікавленість родичів про звернення до органу досудового розслідування із клопотанням особистої поруки.

Єдиним запобіжним заходом, який здатен забезпечити виконання обвинуваченим покладеним на нього обов`язків та унеможливить реалізацію викладених вище ризиків є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

За таких обставин прокурор вважає, що є всі достатні та обґрунтовані підстави вважати, що будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 , а тому просить продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 діб та утримувати його в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, розташованому за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 13.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, 24.12.2024 року через канцелярію суду подала заяву, у якій просила проводити судові засідання без її участі.

Захисник ОСОБА_5 вважав продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою безпідставним та необґрунтованим, просив змінити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід на інший, не пов`язаний з триманням під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши думку учасників процесу, суд приходить до наступного висновку.

З реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 19.09.2024 року відносно ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 15.11.2024 року включно.

Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 14.11.2024 року ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 12.01.2025 року.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Положеннями статті 29 Конституції України кожному гарантовано право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України. Санкція ч. 4 ст. 186 КК України передбачає покарання у вигляді карається позбавленням волі на строк від семи до десяти років.

Отже, в розумінні п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України до ОСОБА_4 може застосовуватися запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Судом перевірено наявність визначеної ч. 2 ст. 177 КПК України підстави застосування запобіжного заходу, а саме наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Суд при вирішенні питання доцільності продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 бере до уваги тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків.

Враховуючи вказане, дані про особу підозрюваного ОСОБА_4 , встановлені обставини події кримінального правопорушення, які поза розумним сумнівом свідчать про його причетність до вказаного злочину, суд приходить до висновку, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання запобіжного заходу, продовжують існувати. Будь-яких доказів, які б свідчили про їх зменшення чи відсутність, а також підстави для зміни обраного запобіжного заходу на більш м`який, суду надано не було та в судовому засіданні їх не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, докази та обставини, на які посилається прокурор у своєму клопотання є такими, що виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, відтак, суд приходить до висновку про доцільність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на 60 діб.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 194, 199, 205, 392-393, 395 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою, обраний ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 17.09.2024 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, строком на 60 діб, тобто до 14 години 20 хвилин 09 березня 2025 року та утримувати його в Державній установі «Київський слідчий ізолятор».

Строк дії ухвали становить 60 діб.

Початок строку дії ухвали обчислюється з 14 години 20 хвилин 09 січня 2025 року.

Закінченням строку дії ухвали є 14 година 20 хвилин 09 березня 2025 року.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду, а обвинуваченим в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Повний текст ухвали суду буде оголошено 10.01.2025 року о 08 годині 00 хвилин.

Суддя ОСОБА_1