Справа № 466/4282/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/159/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 05 грудня 2024 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Львова, громадянина України, неодруженого, раніше не судимого, інваліда 3 ї групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , інваліда третьої групи, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

оскарженим вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі 4 (чотири) роки.

- ч. 2 ст. 307 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі 6 (шість) років з конфіскацією усього майна, яке є його власністю.

- ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі 6 (шість) років з конфіскацією усього майна, яке є його власністю.

Вирішено питання речових доказів та судових витрат.

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 , у невстановлений досудовим розслідуванням точний час, але до 18 год. 45 хв., 02.02.2024 за невстановлених досудовим розслідуванням обставин придбав та зберігав з метою подальшого збуту, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, наркотичний засіб метадон, обіг якого обмежено, загальною масою не менше 0,3727 грам.

Так, 02.02.2024 приблизно о 18 год. 45 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи неподалік вулиці Стефаника у м. Дубляни, отримав від ОСОБА_9 грошові кошти в розмірі 1000 грн. та передав останньому 1 (один) полімерний прозорий зіп-пакет із вмістом кристалоподібної речовини білого кольору невідомого походження, який в подальшому вилучений в ході огляду місця події під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину, та у якому згідно висновку експертизи наркотичних засобів психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів №СЕ-19/114-24/2804-НЗПРАП від 20.02.2024 виявлено метадон, який відноситься наркотичних засобів, обіг яких обмежено, загальною масою 0,3727 грам, тим самим всупереч вимогам ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995, ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанням ними» від 15.02.1995, незаконно збув наркотичний засіб метадон обіг якого обмежено, з корисливих мотивів та з метою власного збагачення.

Окрім цього, ОСОБА_6 , у невстановлений досудовим розслідуванням точний час але до 18 год. 21 хв., 26.02.2024 за невстановлених досудовим розслідуванням обставин придбав та зберігав з метою подальшого збуту, наркотичний засіб метадон, обіг якого обмежено.

Так, 26.02.2024 приблизно о 18 год. 21 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи неподалік будинку №12, що по вулиці Клепарівська у м. Львові, отримав від ОСОБА_9 грошові кошти в розмірі 2000 грн. та передав останньому 1 (один) поліетиленовий згорток із вмістом кристалоподібної речовини, невідомого походження, яка в подальшому вилучений в ході огляду місця події під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину, та у якій згідно висновку експертизи наркотичних засобів психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів №СЕ-19/114-23/4758-НЗПРАП від 15.03.2024, в наданій на експертизу кристалічній речовині білого кольору, виявлено метадон. Метадон віднесений до наркотичних засобів, обіг яких обмежено. Маса метадону в кристалічній речовині білого кольору становить 1,3557 грам, тим самим всупереч вимогам ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995, ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанням ними» від 15.02.1995, ОСОБА_6 незаконно збув наркотичний засіб метадон обіг якого обмежено, з корисливих мотивів та з метою власного збагачення.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 26.02.2024 приблизно о 19 год. 14 хв. проходячи по вул. Клепарівська у м. Львові, точне місце органом досудового слідства невстановлене, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання психотропних речовин у порушення вимог Закону України « Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року, придбав (знайшов) поліетиленовий зіп-пакет із кристалоподібною речовиною синього кольору, з метою власного вживання, без мети збуту, та таким чином незаконно придбав (знайшов) та зберігав психотропну речовину PVP, без мети збуту.

В подальшому, а саме 26.02.2024 приблизно о 19 год. 14 хв., ОСОБА_6 перебуваючи неподалік будинку №12 по вул. Клепарівська, у м. Львові, після проведення негласної слідчої (розшукової) дії контролю за вчиненням злочину був зупинений оперативними працівниками СКП ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області та в ході поверхневої проведеної перевірки в гаманці, чорного кольору, було виявлено поліетиленовий зіп-пакет із кристалоподібною речовиною синього кольору, у якому згідно висновку експертизи наркотичних засобів психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів №СЕ-19/114-24/4756-НЗПРАП від 15.03.2024, в наданій на експертизу кристалічній речовині синього кольору, виявлено PVP, який віднесений до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, масою 0,2512 грам, який він, всупереч вимогам ст.7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995, ст.1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» від 15.02.1995, незаконно придбав та зберігав, при собі, без мети подальшого збуту.

На вказаний вирок захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій просить змінити оскаржений вирок, призначити ОСОБА_6 покарання із застосуванням положень статті 69 КК України за ч. 2 ст. 307 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим підзахисному остаточно призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Застосувати до ОСОБА_6 положення статті 75 КК України шляхом звільнення від призначеного покарання з випробуванням із визначенням іспитового строку терміном 3 (три) роки.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою скасувати.

У решті вирок лишити без змін.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що обвинувачений визнав свою провину у повному обсязі, щиро покаявся, активно сприяв розкриттю вчиненого та вказав на наявність бажання соціалізуватися і не вчиняти нових кримінальних правопорушень, що на думку захисту суттєво впливало на вирішення питання про достатнє покарання щодо його строку та спосіб його відбування.

Тому вважає, що до його підзахисного слід застосувати положення статей 69 та 75 КК України, за якими за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на підтримку апеляційних вимог, прокурора ОСОБА_8 , який заперечив проти апеляційних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку щодо ОСОБА_6 дотримано.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України, за наведених у вироку суду обставин, та правильність кваліфікації його дій є вірним та в апеляційному порядку учасниками кримінального провадження не оскаржується і не може бути оскаржено.

Щодо призначеного судом першої інстанції ОСОБА_6 покарання, то слід зазначити наступне.

Згідно зі ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Крім того, призначене особі покарання має бути необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

У відповідності до позиції, висловленої у постанові Верховного суду від 17 жовтня 2019 року у справі № № 205/7091/16-к (№ 51 - 1532 км 19), поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

При призначенні покарання, суд першої інстанції належним чином врахував усі конкретні обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, одне з яких, згідно положення ст. 12 КК України, є тяжким злочином, характеризуючі дані на обвинуваченого, який раніше несудимий, на обліках у психо-, наркологічному диспансерах не перебуває, не працює, неповнолітніх та непрацездатних осіб на утриманні немає. Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 15 листопада 2023 року справа N641/1067/23, суд першої інстанції дійшов вірного переконання, що необхідною і достатньою мірою покарання для перевиховання обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів може бути покарання у виді позбавлення волі, оскільки його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Покликання адвоката ОСОБА_7 на ту обставину, що призначене покарання є занадто тяжким та є підстави до застосування до обвинуваченого положень ст. 69 КК України, не заслуговує на увагу, а тому підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_6 більш м`якого покарання колегія суддів не вбачає.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника обвинуваченого не можуть бути визнані достатніми підставами для скасування вироку суду, так як є необґрунтованими та не підтверджені належними доказами.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 не підлягає задоволенню, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону або неправильного застосування норм кримінального закону, що могли б бути підставами для скасування вироку суду першої інстанції, не встановлено, вирок суду першої інстанції є законним, вмотивованим та обґрунтованим, а тому його слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 05 грудня 2024 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Касаційна скарга на рішення суду може бути подана до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а особою, що перебуває під вартою - у той самий строк з дня отримання копії такого рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4