Справа № 274/9585/24
Провадження № 1-кп/0274/516/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2025 року місто Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області

у складі: головуючий - суддя ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.11.2024 за № 0001229, про обвинувачення

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Никонівка Бердичівського району Житомирської області, є громадянином України, здобув середньо-спеціальну освіту, неодружений, непрацевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

за ч. 1 ст. 299 КК України,

в с т а н о в и в :

27.11.2024 близько 23 год. у ОСОБА_5 , який перебував на території домогосподарства, розташованого за адресою: буд. АДРЕСА_3 , за місцем проживання ОСОБА_6 , виник злочинний умисел на жорстоке поводження з твариною, що відноситься до хребетних.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на жорстоке поводження з твариною, що відноситься до хребетних, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, діючи умисно, протиправно, грубо порушуючи суспільні відносини, що забезпечують загальноприйняті моральні принципи щодо поводження з тваринами, в порушення вимог ст. 18 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», ОСОБА_5 27.11.2024 близько 23 год., перебуваючи па території домогосподарства, а саме: біля вхідних дверей буд. АДРЕСА_3 , за місцем проживання ОСОБА_6 побачив кота по кличці «Рижик», рудого забарвлення, породи метис, віком приблизно 1 рік, який відноситься до хребетних та належить ОСОБА_6 , схопив правою рукою його за хвіст та розмахнувшись, вдарив його об стінку будинку, яка розташована поруч вхідних дверей, що завдало тварині фізичного болю, спричинило відкритий перелом другого шийного хребця, гематоми підшкірної клітковини та забій м`язів в області лицевої частини черепа, гематоми грудної клітки між 4-5 ребром, гематоми верхніх легень, в наслідок чого відбувся параліч серцево-легеневої мускулатури, що призвело до загибелі тварини.

Кримінальна відповідальність за злочин, у вчиненні якого ОСОБА_5 визнається винуватим, передбачена ч. 1 ст. 299 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, підтвердив фактичні обставини вчиненого ним діяння, викладені у обвинувальному акті. Дав показання про те, що приблизно за місяць до початку нового 2025 року близько 23 год. він до будинку АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_6 , привіз м`ясо, яке поклав на ганку будинку. До м`яса підбіг кіт господині помешкання, якого ОСОБА_5 спочатку відганяв, а потім схопив за хвіст, вдарив об стіну, та відкинув в сторону криниці. Зазначив, що не бажав вбивати тварину. Вважав, що кіт вижив. Заявив, що кається у скоєному.

Окрім повного визнання вини обвинуваченого, його винуватість також підтверджується сукупністю й інших зібраних та досліджених у судовому засіданні доказів, а саме:

- даними протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 28.11.2024, відповідно до якого ОСОБА_6 , попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, повідомила, що 27.11.2024 близько 23 год на території її домогосподарства будинку АДРЕСА_3 ОСОБА_5 жорстоко побив її кота, на прізвисько « ОСОБА_7 », від чого останній загинув (а.п. 27);

- даними протоколу огляду місця події від 28.11.2024 з ілюстративною таблицею до нього, при проведенні якого за згодою власниці житла ОСОБА_6 в присутності двох понятих на території домоволодіння будинку АДРЕСА_3 виявлено на ганку та стіні будинку плями речовини бурого кольору, на подвір`ї на сніговому покриві - поодинокі плями червоного кольору. Окрім того, на ділянці, розташованій поряд з будинком АДРЕСА_3 , за три метри від проїзної частини, виявлено тіло кота, рудого кольору. ОСОБА_6 підтвердила, що це її кіт. Труп тварини було вилучено для подальшого дослідження (а.п. 27-31);

- даними звіту про результати дослідження патологічного (біологічного) матеріалу № 003407 м.п./24 від 02.12.2024, за результатами якого встановлено, що причиною загибелі кота, належного ОСОБА_6 , є відкритий перелом другого шийного хребця, гематоми підшкірної клітковини та забій м`язів в області лицевої частини черепа, гематоми грудної клітки між 4-5 ребром, гематоми верхніх легень (а.п. 32);

- даними протоколу № 14 розтину трупа кота від 02.12.2024, в ході якого встановлено, що внаслідок розтину трупа кота, рудого забарвлення, породи метис, власником якого є ОСОБА_6 , смерть кота настала наслідок паралічу серцево-легеневої мускулатури, зумовленого відкритим переломом другого шийного хребця, чисельними гематомами та забоями м`яких частин тіла тварини (а.п. 33).

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази в їхній сукупності, суд вважає винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення доведеною та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 299 КК України як жорстоке поводження з твариною, що належить до хребетних, яке призвело до загибелі тварини.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.

Санкція ч. 1 ст. 299 КК України передбачає покарання у виді обмеження волі на строк від одного до трьох років або позбавлення волі на строк від двох до трьох років з конфіскацією тварини.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 299 КК України, з урахуванням положень ст. 12 КК України, є нетяжким умисним злочином.

Обвинувачений ОСОБА_5 є не працевлаштований, неодружений; за місцем проживання характеризується з негативної сторони за його агресивну поведінку, схильність до конфліктів та зловживання спиртними напоями; на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, за психіатричною допомогою до лікаря-психіатра не звертався; раніше не судимий.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи обставини справи, особу обвинуваченого, суд призначає ОСОБА_5 покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та перевиховання, а також для попередження вчинення нових злочинів, у виді обмеження волі в межах санкції ч. 1 ст. 299 КК України.

Призначаючи обвинуваченому покарання у виді обмеження волі, суд визначає розмір такого покарання, передбачений ч. 1 ст. 299 КК України, строком 1 рік 6 місяців, при цьому враховує обставини події, беззастережне визнання ним своєї вини та надання зізнавальних показань.

Правових підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає, оскільки обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, судом не встановлено. Окрім того, призначення обвинуваченому більш м`якого покарання, ніж передбачено ч. 1 ст. 299 КК України, у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, як пропонувала в судовому засіданні захисник, є невиправданим, оскільки ОСОБА_5 є непрацевлаштований, підтвердженої інформації про отримання ним доходів немає.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання, зокрема, у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 20.03.2018 року у справі № 302/904/16-к (провадження № 51-966 км 18), загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в межах якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Враховуючи особу обвинуваченого, те, що він щиро розкаявся, а також зважаючи на поведінку обвинуваченого після скоєння злочину та беручи до уваги позицію сторін кримінального провадження при призначенні покарання, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України.

З огляду на прийняття судом рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, враховуючи положення ч. 1 ст. 59, ч. 1 ст. 77 КК України, та оскільки дії обвинуваченого призвели до загибелі тварини, її конфіскація судом не застосовується.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не подано.

Долю речових доказів суд вирішує згідно з вимогами ст. 100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна не застосовувалися.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Підстав для обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу, враховуючи його особу та зважаючи на відсутність клопотань з цього приводу, суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 299 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк один рік шість місяців.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_5 не обирати.

На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя ОСОБА_1