Справа № 127/7012/24
Провадження № 1-кп/127/196/24

В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2025 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Вінниці кримінальне провадження № 0000242 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженки м. Калинівка Вінницької області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , з вищою освітою, вдови, має на утриманні одну неповнолітню дитину, працевлаштованої офіційно, раніше несудимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 209 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою легалізації незаконно набутої у приватну власність земельної ділянки з кадастровим номером :01:004:0259, перебуваючи у приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області ОСОБА_6 , яка здійснює свою діяльність за адресою: вулиця Київська, 2/13, місто Вінниця, у денну пору доби, 25.06.2019, точний час не встановлено, уклала договір купівлі-продажу земельної ділянки від 25.06.2019, який зареєстрований в реєстрі за №799, із ОСОБА_7 . За даним договором ОСОБА_4 відчужила ОСОБА_7 земельну ділянку з кадастровим номером :01:004:0259, площею 0,09 га, за грошові кошти в сумі 48000 (сорок вісім тисяч) гривень.

Внаслідок вищеописаних дій ОСОБА_4 розпорядилася земельною ділянкою з кадастровим номером :01:004:0259, площею 0,09 га, яка розташована на території Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області та перебувала на праві приватної власності у громадянки ОСОБА_8 , шляхом вчинення правочину, достовірно знаючи, що таке майно одержано злочинним шляхом.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 не оспорювала час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини за інкримінованим їй кримінальним правопорушенням, свою вину визнала у повному обсязі, підтвердила обставини його скоєння, викладені в обвинувальному акті та погодилася з кваліфікацією її дій. Зокрема, повідомила, що таку аферу їй запропонував провести знайомий на ім`я ОСОБА_9 , який пообіцяв їй за це грошову винагороду у вигляді 200 доларів США. Після виконання всіх узгоджених домовленостей вона отримала вказані кошти. Потерпіла наголошувала на тому, що є удовою, сама виховує дитину, тому ці кошти їй були дуже потрібні. Також акцентувала увагу на тому, що наразі їй про цього ОСОБА_9 нічого не відомо. Окрім того, зазначила, що про вчинене щиро шкодує та просила суд її суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилась, однак ще 21.02.2024 надала письмову заяву, в якій вказала, що завдані даним кримінальним правопорушенням збитки їй повністю відшкодовані, тому будь-яких претензій у неї ні до кого немає.

В ході судового розгляду судом всебічно та ретельно досліджено наявні в матеріалах кримінального провадження письмові докази.

Зокрема, судом було досліджено витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, відповідно до якого відомості про вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення були внесені до ЄРДР за № 0000242 від 01.02.2020.

Заява ОСОБА_8 про вчинення кримінального правопорушення, подана до Вінницької місцевої прокуратури від її імені адвокатом ОСОБА_10 з долученими до неї завіреними копіями документів на підтвердження права володіння нею земельною ділянкою з кадастровим номером :01:004:0266, площею 0,09 га, яка розташована на території Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області.

Копія паспорта громадянки України ОСОБА_8 .

Копія архівної довідки №01-29/350 від 27.11.2019, виданої Архівним відділом Вінницької РДА Вінницької області, в якій зазначено, що у Додатку до розпорядження голови райдержадміністрації від 02.06.2008 № 947, Списку громадян, яким передаються у власність земельні ділянки для ведення садівництва на території Агрономічної сільської ради за межами населеного пункту, масив «Науковий» значиться: № ділянки на плані 36, ПІП ОСОБА_8 , розмір земельної ділянки 0,0900 га.

Копія розпорядження Вінницької РДА Вінницької області № 947 від 02.06.2008 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам для ведення садівництва на території Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області, за межами населеного пункту».

Копія списку громадян, яким передаються у власність земельні ділянки для ведення садівництва на території Агрономічної сільської ради за межами населеного пункту, який є додатком до розпорядження голови РДА від 02.06.2008 за № 947, де в графі масив «Науковий» значиться: № ділянки на плані 36, ПІП ОСОБА_8 , розмір земельної ділянки 0,0900 га.

Копія списку межових знаків, переданих на зберігання.

Копія квитанцій про сплату ОСОБА_8 земельного податку.

Копія списку громадян, яким передаються у власність земельні ділянки для ведення садівництва на території Агрономічної сільської ради за межами населеного пункту, який є додатком до розпорядження голови РДА від 02.06.2008 за № 947, де під № 36 значиться вже ОСОБА_4 та вказано розмір земельної ділянки 0,0900 га.

Копія письмової відповіді на адвокатський запит Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області №36-запит від 18.07.2019, в якій зазначено, що Агрономічна сільська рада не видавала жодних дозволів або ж погоджень стосовно розпорядження або ж володіння земельною ділянкою з кадастровим номером :01:004:0259. Дана земельна ділянка знаходиться в межах населеного пункту с. Агрономічне з грудня 2016 року (до зазначеної дати розпорядником земель була Вінницька РДА).

Копія довідки архівного відділу Вінницької РДА Вінницької області №01-29/388/2019 від 02.01.2020, наданої на адвокатський запит, в якій зазначено, що у період з 2012 по 2019 р.р. за електронним реєстром видача довідок громадянці ОСОБА_4 не виявлена.

Копія справи №206, заведена Вінницькою РДА щодо с/р Агрономічне, СМ «Науковий», діл. 36 від 20.06.2019 за заявою ОСОБА_4 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності), а саме земельної ділянки з кадастровим номером :01:004:0259.

Копія наказу Міністерства юстиції України від 02.05.2023 №1006/7 про проведення камеральної перевірки державного реєстратора виконавчого комітету Вінницької міської ради ОСОБА_11 .

Копія акта за результатами проведення камеральної перевірки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державного реєстратора виконавчого комітету Вінницької міської ради ОСОБА_11 , згідно з яким комісією було встановлено наявність порушень при реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :01:004:0259.

Копія поземельної книги, відкритої Відділом Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області 24.07.2008 щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:004:0259, власник ОСОБА_7 , державна реєстрація речового права на нерухоме майно проведена Вінницьким районним нотаріальним округом 25.06.2019.

Протокол огляду від 13.04.2023, об`єктом якого був інтернет-сайт https://register.minjust.gov.ua/ з метою огляду реєстраційної справи за об`єктом нерухомого майна 206, а саме земельної ділянки з кадастровим номером :01:004:0259.

Договір купівлі-продажу від 25.06.2019, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області ОСОБА_6 та зареєстрований в реєстрі за №799, відповідно до якого ОСОБА_4 продала ОСОБА_7 земельну ділянку з кадастровим номером :01:004:0259, площею 0,09 га, яка розташована на території АДРЕСА_3 .

Копія звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим номером :01:004:0259 за 2019 рік.

Заява ОСОБА_4 , надана нотаріусу 25.06.2019 при укладенні договору купівлі-продажу, в якій ОСОБА_4 повідомляє, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:004:0259 набута нею в особисту приватну власність внаслідок приватизації земельної ділянки, одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Висновок експерта №6844/23-21 від 19.01.2024 за результатами проведення оціночно-земельної судової експертизи, яким встановлено, що ринкова вартість земельної ділянки з кадастровим номером :01:004:0259, площею 0,09 га, цільове призначення 01.05 для індивідуального садівництва, розташованої за адресою: Вінницька область, Вінницький район, Агрономічна сільська рада, садівничий масив «Науковий», станом на 20.06.2019 складала 141945 (сто сорок одна тисяча дев`ятсот сорок п`ять) гривень.

Висновок експерта №653/24-21 від 16.02.2024 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи, яким встановлено, що: «Підпис у договорі купівлі-продажу земельної ділянки від 25.06.2019, зареєстрованому в реєстрі за №799, посвідченому приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу ОСОБА_6 , розташований після рукописного тексту «… ОСОБА_4 », - виконаний ОСОБА_4 . Підпис у заяві від 25.06.2019, яка розпочинається друкованим текстом «Я, ОСОБА_4 , цією заявою повідомляю, що земельна ділянка площею...», розташований після рукописного тексту «... ОСОБА_4 » та вище друкованого тексту «Зі змістом цієї заяви я, ОСОБА_7 , ознайомлена...», - виконаний ОСОБА_4 . Підпис у заяві від 25.06.2019, яка розпочинається друкованим текстом «Я, ОСОБА_7 , станом на 13 годину 45 хвилин 25 червня 2019 року, в шлюбі не перебувала та не перебуваю...», розташований після рукописного тексту «... ОСОБА_4 », - виконаний ОСОБА_4 ».

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 27.02.2024 по справі №127/5879/24 накладено арешт на майно, яке перебуває у власності ОСОБА_4 , а саме:

- нежитлове приміщення, загальною площею 35,9 м2, що за адресою: АДРЕСА_4 , яке перебуває у приватній власності ОСОБА_4 ;

- нежитлове приміщення, загальною площею: 43,2 м2, що за адресою: АДРЕСА_5 , яке перебуває у приватній власності ОСОБА_4 ;

- нежитлове приміщення, загальною площею: 45,4 м2, що за адресою: АДРЕСА_6 , яке перебуває у приватній власності ОСОБА_4 ;

- нежитлове приміщення, загальною площею 15,5 м2, що за адресою: АДРЕСА_7 , яке перебуває у приватній власності ОСОБА_4 ;

- нежитлове приміщення, загальною площею 41,9 м2, що за адресою: АДРЕСА_8 , яке перебуває у приватній власності ОСОБА_4 ;

- нежитлове приміщення, загальною площею 41,2 м2, що за адресою: АДРЕСА_9 , яке перебуває у приватній власності ОСОБА_4 ;

- земельну ділянку з кадастровим номером :10:001:0020, площею 0,85 га, для ведення особистого селянського господарства, розташована на території Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницька область, яка перебуває у приватній власності ОСОБА_4 ;

- квартиру, загальною площею 78,7 м2, житловою площею 45,1 м2, розташовану за адресою: АДРЕСА_10 , яка перебуває у спільній частковій власності 1/8 ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

За ч. 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Таким чином, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Даючи ретельну оцінку висновкам експертів, які були зроблені під час досудового розслідування, суд враховує, що вони призначені і проведені з дотриманням вимог закону, компетентними експертами у своїй галузі, висновки експертів ґрунтуються на правильно зібраних досудовим слідством даних та доказах, відповіді експертів на поставлені питання логічні, обґрунтовані, повні та переконливі, а також узгоджуються з іншими, дослідженими і перевіреними у судовому засіданні зібраними в ході досудового розслідування, доказами.

Відповідних клопотань про визнання будь-якого доказу недопустимим стороною захисту, з посиланням на переконливі аргументи, не заявлялось.

Підстав для визнання доказів недопустимими не установлено, оскільки не було з`ясовано факту істотних фундаментальних порушень прав і свобод учасників провадження регламентованих ст. 87 КПК України.

За змістом ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Вина обвинуваченої ОСОБА_4 підтверджується безпосередньо її показаннями, які повністю узгоджуються з дослідженими судом письмовими доказами.

Будь-яких вагомих, достовірних доказів, які надають розумні підстави сумніватися у доведеності вини ОСОБА_4 у судовому засіданні не встановлено.

Відтак, всебічно дослідивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний зібраний доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність доказів обвинувачення з точки зору достатності та взаємозв`язку, аналізуючи показання обвинуваченої, суд вважає, що винуватість обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй злочину «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.

При кваліфікації дій обвинуваченої, суд ураховує позицію Верховного Суду від 05.04.2018 в справі № 658/1658/16-к, відповідно до якої, кваліфікація злочину це кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому КК України, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК України.

Так, за змістом диспозиції ч. 1 ст. 209 КК України (в редакції на час вчинення злочину) кримінально караним є вчинення фінансової операції чи правочину з коштами або іншим майном, одержаними внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, а також вчинення дій, спрямованих на приховання чи маскування незаконного походження таких коштів або іншого майна чи володіння ними, прав на такі кошти або майно, джерела їх походження, місцезнаходження, переміщення, зміну їх форми (перетворення), а так само набуття, володіння або використання коштів чи іншого майна, одержаних внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів.

Відповідно до ч. 1 примітки до ст. 209 КК України (в редакції на час вчинення злочину) суспільно небезпечним протиправним діянням, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, відповідно до цієї статті є діяння, за яке Кримінальним кодексом України передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, або діяння, вчинене за межами України, якщо воно визнається суспільно небезпечним протиправним діянням, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, за кримінальним законом держави, де воно було вчинене, і є злочином за Кримінальним кодексом України та внаслідок вчинення якого незаконно одержані доходи.

Обов`язковою ознакою кримінального правопорушення, передбаченого ст. 209 КК України, є спеціальна мета легалізації майна надання правомірного вигляду володінню, користуванню і розпорядженню предметами, визначеними ст. 209 КК.

З огляду на встановлені судом обставини справи, суд вважає, що дії обвинуваченої ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 209 КК України (в редакції на час вчинення злочину), як вчинення правочину з майном, одержаним внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, не встановлено.

Відтак, суд, за внутрішнім переконанням, дійшов висновку про те, що встановлені судом обставини дозволяють ухвалити обвинувальний вирок щодо обвинуваченої ОСОБА_4 .

Призначаючи покарання обвинуваченій, суд керується вимогами ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями, викладеними у пунктах 1, 2, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинене кримінальне правопорушення, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому виді й розмірі, яке, з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження нових кримінальних правопорушень.

На підставі вимог статті 65 КК України суд призначає покарання за вчинене кримінальне правопорушення відповідно до Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

В рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03.10.2002 Європейський суд з прав людини зазначив, що «виконання вироку, який передбачає позбавлення свободи, призупиняють, якщо можна розраховувати, що вирок служитиме засудженому як попередження і що він не здійснюватиме нові злочини в майбутньому, навіть без впливу, спричиненого відбуванням покарання. Роблячи такий прогноз суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою».

Загальні засади призначення покарання, визначені ст. 65 КК України, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

За змістом ч. 1 ст. 77 КК України у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням можуть бути призначені додаткові покарання у виді штрафу, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу, позбавлення державної нагороди України.

Таким чином, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує наступне: висловлену в судовому засіданні позицію сторін судового провадження щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченої до вчиненого (визнання вини, щире каяття та добровільне відшкодування завданої шкоди в повному обсязі); ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (відповідно до статті 12 КК України відносяться до тяжких злочинів); особливості й обставини його вчинення (злочин вчинений з корисливих мотивів); особу обвинуваченої (раніше несудима, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, вдова, має на утриманні неповнолітню дитину).

При призначенні ОСОБА_4 покарання, згідно зі статтею 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої, суд визнає: щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Щире каяття проявилося у визнанні обвинуваченою факту вчинення кримінального протиправного діяння, критичній оцінці своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні нести кримінальну відповідальність за вчинене.

Добровільне відшкодування завданого збитку полягає в тому, що обвинувачена відшкодувала потерпілій завдану шкоду, у зв`язку з чим в останньої відсутні будь-які матеріальні претензії.

Водночас, суд дійшов висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченої, не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєного злочину, не зменшують його суспільну небезпеку до рівня, який виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченої статті 69 КК України призначення більш м`якого покарання, ніж передбаченого законом.

Обставин, передбачених статтею 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.

Відповідно до положень статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдання фізичних страждань або приниження людської гідності.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 судом враховано тяжкість вчиненого злочину, проаналізовано поведінку обвинуваченої після його вчинення, а саме: визнання вини, щире каяття та добровільне відшкодування завданої шкоди, відсутність обтяжуючих покарання обставин, з метою захисту прав і законних інтересів особи, суспільства і держави, зважаючи на вимоги справедливості і мету правосуддя, враховуючи позицію прокурора та потерпілої щодо міри покарання, суд дійшов переконання, що виправлення обвинуваченої та її перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, а тому ОСОБА_4 необхідно і доцільно призначити основне покарання у виді позбавлення волі на певний строк у межах санкції частини статті обвинувачення (в редакції на час вчинення злочину) з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю в органах державної влади та місцевого самоврядування на певний строк в межах санкції статті, із звільненням від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покладенням на неї відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винної, є гуманним, справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої, а також для попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень у майбутньому, досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України, та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року. При цьому, визначене покарання не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Початок іспитового строку обвинуваченій необхідно обчислювати з моменту проголошення вироку.

Запобіжний захід в межах даного кримінального провадження обвинуваченій не обирався та об`єктивних підстав для обрання такого до набрання даним вироком законної сили суд не вбачає.

Згідно з ст. 124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченої ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз, а саме: почеркознавчої експертизи №653/24-21 від 16.02.2024 в розмірі 7527,80 грн та судової оціночно-земельної експертизи №6844/23-21 від 19.01.2024 в розмірі 14586,96 грн, на загальну суму 22114 (двадцять дві тисячі сто чотирнадцять) грн 76 коп., оскільки їхнє проведення було обумовлено розслідуванням скоєного ним злочину.

Згідно з ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Речові докази в даному кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 50, 65-67, 75-77, 209 КК України, ст. 124, 174, 337, 371, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати винуватою ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 209 КК України, та призначити їй покарання у виді 3 років позбавлення волі, із позбавленням права обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю в органах державної влади та місцевого самоврядування на строк 2 роки, без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

У відповідності до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати засуджену ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Початок іспитового строку обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на проведення судових експертиз на загальну суму 22114 (двадцять дві тисячі сто чотирнадцять) грн 76 коп.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 27.02.2024 по справі № 127/5879/24.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення, копію вироку направити учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Суддя: