Номер провадження: 11-сс/813/202/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 30.12.2024, якою в межах к/п №0000693 від 08.05.2024 відносно:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Удобне Білгород-Дністровського р-ну Одеської обл., громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч.1 ст. 260 КК України продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком до 27.02.2025, без визначення застави

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання ст. слідчого в ОВС СВ УСБУ в Одеській обл. ОСОБА_9 та було продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 27.02.2025 із утриманням у ДУ «Одеський слідчий ізолятор» відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 260 КК України без визначення застави.

Обґрунтовуючи ухвалу, слідчий суддя зазначив, що органом досудового розслідування доведена обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину, врахував його суспільну небезпеку та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що виправдовує застосування найбільш суворого запобіжного заходу.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

Не погодившись із оскаржуваною ухвалою, захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що вона є необґрунтованою з таких підстав:

- підозра ОСОБА_8 є необґрунтованою, матеріали провадження не містять доказів його причетності до створення або участі у воєнізованому формуванні;

- тяжкість покарання, яке може бути призначене ОСОБА_8 не може бути безумовною підставою для застосування найбільш суворого безальтернативного запобіжного заходу. Посилання на існування ризику переховування з огляду на проживання підозрюваного у прикордонному районі носять виключно характер припущень, більш того він на початку 2024 викликався на допити та не змінював свого місця проживання. Ризик незаконного впливу свідків також не доведений, органом досудового розслідування не зазначено яким чином ОСОБА_8 може впливати на свідків, більш того не здійснені заходи щодо документування таких пояснень, до свідків не застосовані заходи безпеки. Запобігти спілкуванню підозрюваного зі свідками можна шляхом покладення на нього відповідного обов`язку. Як вбачається із повідомлення про підозру, ОСОБА_8 приймав участь у діяльності формування «ЛБП» виключно як учасник, а не як організатор, більш того, таку участь він брав протягом короткого проміжку часу та у подальшому припинив будь-яке спілкування зі всіма його учасниками. Відтак, ризик вчинення іншого кримінального правопорушення або продовження зазначеного не доведений;

- слідчий суддя не врахував належним чином відомості про особу підозрюваного ОСОБА_8 , який має місце роботи, навчається у ВНЗ, виховувався без батьків, водночас має опікуна, про якого дбає, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався;

- посилання сторони обвинувачення на те, що обставинами, які перешкоджали здійсненню необхідних процесуальних дій є особлива складність кримінального провадження та тривалість проведення експертних досліджень є такими, що не мають відношення до розгляду клопотання про продовження строку запобіжного заходу, адже відсутня аргументація того, яким чином Бекчив перешкоджає проведенню експертних досліджень. Оскаржувана ухвала взагалі не містить викладу обставин, хоча п. 2 ч. 3 ст. 199 КПК України є імперативною нормою, яка є інструментом для визначення підстав для продовження строку запобіжного заходу;

- стороною обвинувачення продубльовано текст клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який знайшов своє відображення у тексті клопотання про продовження строку запобіжного заходу, незважаючи на те, що таке клопотання повинно містити відомості, зазначені у ч. 3 ст. 199 КПК, які містяться в клопотанні лише формально, шляхом зазначення назви вищезгаданих норм без їхньої аргументації та будь-якого підтвердження;

- клопотання, а також висновки слідчого судді, які ґрунтуються на такому клопотанні не містять обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Обґрунтування, що надано достатньо доказів для переконання, що жоден із більш м`яких заходів не зможе запобігти доведеним під час розгляду ризикам не може вважатися належним, адже фактично не зазначено що саме сприяло виникненню такого переконання;

- з огляду на те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчинення нетяжкого злочину та на відомості про його особу, застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення застави є надто суворим;

За таких обставин, захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 30.12.2024 та постановити нову ухвалу, якою відмовити слідчому у задоволенні його клопотання.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі та просив її задовольнити, натомість прокурор заперечував проти її задоволення.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позиції учасників судового розгляду, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Разом з тим, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Надаючи оцінку доводам захисника відносно необґрунтованості оголошеної підозри ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 260 КК України, апеляційний суд приходить до таких висновків.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Так, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.2011, заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Як вбачається з матеріалів провадження, наданих апеляційному суду, органами досудового розслідування встановлено, що приблизно з 2010 громадянин України ОСОБА_10 , проживаючи у м. Севастополі АРК, розпочав створення ряду організаційних структур у вигляді громадських організацій та комерційних підприємств, основою яких стала повна особиста відданість ОСОБА_10 осіб, які працювали у цих організаційних структурах.

Після переїзду у першій половині 2014 ОСОБА_10 та групи його послідовників до м. Одеси, ОСОБА_10 продовжив і примножив свої зусилля по створенню кола осіб, повністю відданих йому особисто і готових беззастережно виконувати його накази і вказівки. З цією метою ОСОБА_10 розробив та зробив обов`язковими серед своїх співробітників і послідовників спеціальні правила поведінки (так звані "регламенти"), а також систему контролю за їх виконанням та покарання за їх порушення (в тому числі побиття). Крім того, у вказаний період часу ОСОБА_10 став привносити у діяльність створених ним організаційних структур елементи єдиноначальності, підпорядкованості, дисципліни, а також запровадив військову, фізичну та спеціальну (тактичну, медичну, психологічну) підготовку серед своїх співробітників і послідовників.

За таких обставин, на основі створених ОСОБА_10 організаційних структур та осіб, які в них працювали і перебували у їх складі, у м. Одесі у 2014-2021 роках утворилось стійке, ієрархічне неформальне об`єднання, головною ознакою якого стала повна особиста відданість співробітників і учасників ОСОБА_10 та яке умовно можна назвати "організацією ОСОБА_10 ".

Після початку 24.02.2022 широкомасштабного вторгнення російських військ на територію України, усвідомлюючи їх намір окупувати м. Одесу, ОСОБА_10 і учасник його організації, громадянин України ОСОБА_11 , маючи стійкі прорадянські та проросійські погляди, не пізніше 18.04.2022 вступили у злочинну змову, направлену на насильницьку зміну, повалення конституційного ладу, захоплення державної влади, шляхом захоплення влади в м. Одесі, захоплення будівель і споруд, які займали відповідні місцеві органи державної влади і органи місцевого самоврядування, проголошення себе відповідними службовими особами, здійснення "владних" повноважень.

Згідно зі спільно розробленим та погодженим ОСОБА_10 і ОСОБА_11 планом вчинення кримінального правопорушення, на базі попередньо утвореної ОСОБА_10 "організації" та її учасників передбачалось створити не передбачене законами України воєнізоване формування - "Оперативно-бойовий підрозділ" (надалі "ОБП"), та озброїти його. За задумом ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , учасники вказаного незаконного воєнізованого формування мали при наближенні російських військ до м. Одеси забезпечити останнім сприяння в окупації території міста, у тому числі шляхом вбивства українських військовослужбовців та інших захисників України, заволодіння належними ним зброєю та боєприпасами, а також подолання спротиву Сил оборони України іншими діями і засобами військового характеру. Після евакуації з м. Одеси місцевих органів державної влади і органів місцевого самоврядування, учасники "організації Мальцева" мали захопити владу в м. Одесі, шляхом захоплення будівель і споруд, які займали відповідні місцеві органи державної влади і органи місцевого самоврядування, проголошення себе відповідними службовими особами, здійснення "владних" повноважень. Силове захоплення, штурм будівель і споруд, які займали відповідні місцеві органи державної влади і органи місцевого самоврядування, подолання опору незаконному захопленню державної влади в м. Одесі українських правоохоронних органів і Сил оборони України передбачалось здійснювати у насильницький спосіб силами озброєного "ОБП", в тому числі із застосуванням вогнепальної зброї по людях аж до вбивства людей, які їм протидіють. Після окупації м. Одеси російськими військами, що визначалось керівниками організації як "повоєнний період" та "організаційний повоєнний період", ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , розраховуючи до цього часу захопити владу в м. Одесі, планували увійти до окупаційних органів влади Російської Федерації на території м. Одеси і включити до їх складу інших учасників "організації Мальцева".

Реалізуючи свій злочинний умисел, 18.04.2022, у невстановлений час, ОСОБА_10 , знаходячись за межами України, організував інтерактивну нараду зі ОСОБА_11 та іншими учасниками "організації Мальцева", на якій довів до присутніх про свої наміри захопити владу в м. Одесі при наближенні російських військ, увійти до окупаційних органів влади Російської Федерації на території м. Одеси, для реалізації цієї мети створити воєнізоване формування "ОБП". ОСОБА_11 і інші присутні на нараді учасники "організації Мальцева" схвалили його рішення і зобов`язались їх виконувати.

Керівником воєнізованого формування "ОБП" ОСОБА_10 призначив себе, співкерівником - ОСОБА_11 , на що останній погодився.

20.04.2022 ОСОБА_10 , знаходячись за межами України, розмістив у закритій Telegram-групі "Батухан", адміністратором якої він був особисто і в яку входили учасники його організації, повідомлення про затвердження нового стратегічного плану "організації" на воєнний, післявоєнний і організаційний післявоєнний період, а також про створення в "організації" воєнізованого формування - "оперативно-бойового підрозділу (ОБП)", з метою забезпечення діяльності "організації" і соціалізації її учасників в післявоєнний період. При цьому, ОСОБА_10 закликав учасників "організації" вступати в "ОБП", для чого звертатися до ОСОБА_11 як співкерівника "ОБП".

Отримавши повідомлення ОСОБА_10 про створення "ОБП", окремі учасники його "організації", а саме: громадянин України ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; громадянин російської федерації ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; громадянин США ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; громадянин України ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; громадянин ФРН ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_6 який входив до так званої штормової групи; громадянин України ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; громадянка російської федерації ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ; громадянка України ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_9 ; громадянка України ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_10 ; громадянка України ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_11 ; громадянка України ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_12 ; громадянка російської федерації ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_13 ; громадянка України ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , громадянка України ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_15 ; громадянка Киргизької Республіки ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_16 ; громадянка Республіки Білорусь ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_17 ; громадянка України ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , яка повинна була виконувати функції офіцера зв`язку; громадянин України ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_18 ; громадянин України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; громадянин України ОСОБА_30 , ІНФОРМАЦІЯ_19 ; громадянин України ОСОБА_31 , ІНФОРМАЦІЯ_20 , - у період з 20.04.2022 до 05.05.2022 повідомили ОСОБА_10 і ОСОБА_11 про свою добровільну згоду взяти участь у новоствореному не передбаченому законами України воєнізованому формуванні "ОБП".

Утворивши таким чином особовий склад незаконного збройного формування "ОБП" ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою групою осіб, протягом квітня-травня 2022 в ході нарад, в тому числі інтерактивних, довели до учасників "ОБП" цілі та завдання воєнізованого формування, зокрема: силове, із застосуванням зброї, захоплення будівель і споруд місцевих органів державної влади і органів місцевого самоврядування; силова протидія українським правоохоронним органам і Силам оборони України, аж до вбивства українських військовослужбовців та інших захисників України, заволодіння належними ним зброєю та боєприпасами; сприяння російським військам в окупації м. Одеси; захоплення влади в м. Одесі; входження до складу майбутніх окупаційних органів влади Російської Федерації в м. Одесі; проведення з цією метою військової і фізичної підготовки учасників воєнізованого формування, забезпечення чіткої підпорядкованості учасників керівництву організації і суворої дисципліни.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на насильницьку зміну, повалення конституційного ладу, захоплення державної влади, ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою групою осіб, не пізніше 05.05.2022 спільно розробили структуру "ОБП", передбачивши у його складі, крім безпосередньо керівників ОСОБА_10 і ОСОБА_11 : "штурмову групу", "снайперську групу", "розвідгрупу", "групу оперативного забезпечення", а також "офіцера зв`язку", і розподілили кожному учаснику воєнізованого формування власну функціональну роль. Так, 05.05.2022, учасник "ОБП", громадянка Російської Федерації ОСОБА_32 , виконуючи свою функцію у складі не передбаченого законами України воєнізованого формування "ОБП", діючи на виконання вказівок ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , розмістила у закритій групі в месенджері "Telegram": "ОБП 11 (временно созданного отдела криминальной полиции)", до складу якої входили учасники "ОБП" та адміністратором якої був ОСОБА_13 , перелік учасників незаконного воєнізованого формування з розподілом по структурних одиницях, із зазначенням конспіративних радіопозивних кожного учасника.

У цей же період часу, в травні 2022, ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою групою осіб, на спільних нарадах повідомили учасникам незаконного воєнізованого формування "ОБП" їхнє спільне рішення як керівництва організації про те, що після окупації російськими військами м. Одеси учасники формування мають увійти до складу російських окупаційних органів влади, і запропонували визначитись, на які посади вони претендують в "нових органах влади" у "післявоєнний період".

У подальшому, протягом 2022-2024, ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою групою осіб, запровадили і організували проведення військової, фізичної і спеціальної підготовки учасників незаконного воєнізованого формування "ОБП". Так, протягом вказаного періоду часу учасники "ОБП", в тому числі керівники організації.

За вищевикладених обставин, протягом 2022-2024 ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою групою осіб, вступили у злочинну змову, направлену на насильницьку зміну, повалення конституційного ладу, захоплення державної влади.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину, підтверджується протоколами допитів свідка ОСОБА_26 від 19.07.2024, 20.07.2024, 22.07.2024, 24.07.2024; протоколами допитів свідка ОСОБА_33 від 19.07.2024 та 20.07.2024; протоколом огляду Інтернет сервісу «teletype» від 23.08.2024; протоколом огляду речей, документів, флеш накопичувачів, комп`ютерних даних та іншої техніки від 27.08.2024; протоколом огляду від 20.08.2024; протоколом огляду речей та документів від 21.08.2024; трьома протоколами огляду цифрової інформації у вільному доступі за технологією «Берклі» від 24.08.2024; протоколом огляду речей, документів, флеш накопичувачів, комп`ютерних даних та іншої техніки від 16.08.2024; листом ТОВ «Центр стрілецької підготовки «Одеса» (вх № 9335 від 08.08.2024); висновком експерта УНДІСТЕ СБУ № 277/1 від 14.05.2024; висновком експерта УНДІСТЕ СБУ № 300/1 від 19.07.2024; протоколом обшуку за адресою: АДРЕСА_3 ; протоколом за результатами проведення НСРД № 17/7/2-11834 від 07.09.2023; іншими матеріалами досудового розслідування у сукупності.

Відповідно до практики ЄСПЛ, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Відтак, на підставі аналізу матеріалів провадження, колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді відносно того, що стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_8 із вчиненням злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч.1 ст. 260 КК України та виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадження з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження.

Водночас, сторона захисту не позбавлена можливості оскаржити повідомлення про підозру ОСОБА_8 у визначеному законом порядку.

Водночас, що стосується наявності ризиків у вказаному кримінальному провадженні, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як вбачається з обґрунтованих висновків слідчого судді в даному кримінальному провадженні існують доведені прокурором та слідчим ризики того, що підозрюваний ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, незаконно впливати на свідків, знищити, спотворити або приховати будь-яку із речей та документів, які мають значення для кримінального провадження, перешкоджати провадженню та/або та вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити інкриміноване.

Так, існування вказаних ризиків обумовлене тяжкістю покарання, яке може бути призначене ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим та тією обставиною, що підозрюваний обізнаний із персональними даними свідками та інших підозрюваних у провадженні.

Колегія суддів у контексті обставин зазначеного кримінального провадження враховує, що досудове розслідування не завершено, наразі встановлені не всі обставини провадження, не всі особи, які можуть бути причетні до вчинення інкримінованих злочинів.

Окрім того, на теперішній час необхідно вирішити питання щодо повідомлення зміненої підозри повідомлення про нову підозру, що також вказує на існування ризиків, передбачених п.п.1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Апеляційний суд також враховує ту обставину, що ОСОБА_8 приймав участь у непередбаченому Законом України воєнізованому формуванні, у найбільш несприятливий для держави час, коли більшість людських та технічних ресурсів спрямовані на відсіч збройної агресії рф, які розв`язали повномасштабну війну в Україні, руйнують країну та вбивають її громадян.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто, слідчий суддя має право зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Апеляційний суд враховує посилання захисника з приводу того, що ОСОБА_8 має місце роботи, навчається у ВНЗ, має опікуна, в той же час зауважує, що зазначені обставини не нівелюють поза розумним сумнівом зазначені вищи ризики.

Що стосується доводів захисника з приводу того, що стороною обвинувачення продубльовано текст клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, апеляційний суд зауважує, що відповідно до позиції ЄСПЛ у справах «Штепа проти України», «Войкін проти України», « ОСОБА_34 проти України» повторне зазначення в ухвалі тих самих ризиків із обґрунтуванням продовження їх існування не становити порушення права на свобод та особисту недоторканість.

Колегія суддів наголошує, що запобіжний захід у виді тримання під вартою не є покаранням за злочин, а його мета дійсно забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної особи.

Незалежно від законодавчих змін та особливостей періоду, процедура застосування до особи запобіжних заходів завжди має відповідати правовим принципам, які є універсальними і підлягають до застосування у будь-якій демократичній країні, де панує верховенство права, а саме: презумпція невинуватості; презумпція свободи та імператив поваги до людської гідності.

Таким чином, слід вважати, що запобіжний захід має бути обрано/продовжено із врахуванням всіх обставин кримінального правопорушення, встановлених ризиків та конкретної особи, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненому.

Водночас, апеляційний суд також враховує суспільний інтерес який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції».

Відтак, апеляційний суд на підставі аналізу наданих матеріалів, приходить до висновку про те, що слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку, що з огляду на обґрунтованість підозри та наявність ризиків дії та поведінка підозрюваного ОСОБА_35 на теперішній час потребують виняткового контролю, який здатний забезпечити лише запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Що стосується доводів захисника відносно можливості визначити альтернативний запобіжний захід у виді застави, апеляційний суд зауважує наступне.

Приписами ч. 4 ст. 183 КПК України визначено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст.ст. 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

Приписи КПК України та практика ЄСПЛ орієнтують суд на такі критерії, які слід врахувати при визначенні розміру застави: обставини кримінального правопорушення; особливий характер справи; майновий стан підозрюваного; його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; масштаб його фінансових операцій; дані про особу підозрюваного; встановлені ризики, відповідно до ст. 177 КПК України; «професійне середовище» підозрюваного; помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

На підставі системного аналізу положень кримінального процесуального закону, які регламентують визначення застави, можна дійти висновку про те, що саме слідчий суддя вправі визначити, чи здатна застава забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної особи.

Натомість, апеляційний суд враховує фактичні обставини вчинення інкримінованого злочину, його підвищену суспільну небезпеку, наявність ризиків, та погоджується із висновками слідчого судді відносно того, що потреби досудового розслідування та суспільний інтересах на даному етапі провадженні виправдовують застосування безальтернативного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При цьому, запобіжний захід застосований до ОСОБА_8 на визначений строк, а питання доцільності подальшого застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою буде перевірена слідчим суддею через нетривалий час.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника немає, оскільки слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що стосовно підозрюваного ОСОБА_8 на даному етапі досудового розслідування необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, який на відміну від інших більш м`яких запобіжних заходів, зможе запобігти названим вище ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, тому ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 24, 176, 177, 182, 183, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 30.12.2024, якою в межах к/п № 0000693 від 08.05.2024 відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 260 КК України продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком до 27.02.2025, без визначенням застави залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4