Справа №: 350/1188/20
Провадження №: 1-кп/343/46/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2025 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

судді - ОСОБА_1 ,

з участю: секретарів судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області кримінальне провадження № 1-кп/343/46/25, справа № 350/1188/20, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000347 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, одруженого, учасника бойових дій, несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України,

за участю: прокурорів - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

потерпілої - ОСОБА_10 ,

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_11 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 умисно завдав потерпілій удари та вчинив інші насильницькі дії, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Кримінальне правопорушення вчинене при таких обставинах.

24 жовтня 2019 року приблизно о 18:06 годин на вулиці біля приміщення магазину "Продукти", що в селищі Перегінське по вул. Січових Стрільців, 21 Рожнятівського (теперішнього Калуського) району Івано-Франківської області, у ОСОБА_5 на грунті тривалих неприязних відносин та існуючого спору з приводу встановленої огорожі на межі земельних ділянок, виник конфлікт з місцевою жителькою ОСОБА_10 , під час якого в нього виник умисел на заподіяння фізичного болю останній.

У ході конфлікту ОСОБА_5 , знаючи про те, що здоров`я будь-якої людини рівною мірою охороняється законом, протиправне посягання на нього є кримінально-караним, діючи умисно, цілеспрямовано, незаконно, протиправно, з метою завдання невизначеної шкоди здоров`ю ОСОБА_10 , реалізовуючи свій злочинний намір на заподіяння фізичного болю, завдав останній удар по руці, в якій вона тримала мобільний телефон. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 о 18:10 знову підійшов до потерпілої, яка знаходилась неподалік входу в магазин, в якому здійснює підприємницьку діяльність, біля припаркованого автомобіля, цілеспрямовано взяв її лівою рукою за волосся, нахиливши донизу, після чого умисно правою рукою вдарив по обличчі, а коли вона намагалася вирватись від нього, наніс почергово лівою та правою рукою ще два удари в різні ділянки тіла. Перебуваючи між двома транспортними засобами, він продовжив шарпати ОСОБА_10 за верхній одяг, штовхати, внаслідок чого останній було завдано фізичного болю і не спричинено тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину в умисному завданні ударів та вчиненні інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень потерпілій, не визнав, оскільки нічого незаконного не робив. Вказав, що конфлікт з ОСОБА_10 тягнеться дуже давно, бо будівлю, в якій вона здійснює свою діяльність, куплено за його кошти, які він дав сестрі, однак не знав, що приміщення оформлене на потерпілу. Згодом він придбав ресторан "Лісовик", який межує зі вказаним приміщенням. Між ними з метою пожежної безпеки встановлений паркан. З приводу нього та земельних ділянок між ним і потерпілою вже кілька років триває суперечка.

24 жовтня 2019 року також був інцидент, який спровокувала ОСОБА_14 , після того як він зрізав частину вказаної огорожі, яка розміщена на його території. В цей час на його територію прибігли його сестра ОСОБА_15 та ОСОБА_10 і почали скандал. Саме вони напали на нього. Потерпіла ОСОБА_10 стояла позаду ОСОБА_15 та викрикувала в його сторону, обзивала його нецензурною лайкою. Це тривало біля 20 хвилин. Однак такими діями їм не вдалося його спровокувати. Ніяких ударів та царапин ОСОБА_10 він не спричиняв. Навпаки саме вони нападали на нього, звівши згодом наклеп. Від потерпілої йому нічого не потрібно, це вона нападає на нього. Якби він дійсно вдарив останню, то її ніхто б "не відкачав". Натомість вона все інсценувала. Самі медики казали, що нічого ОСОБА_10 не було, від допомоги вона відмовилась. У поліцію його викликали тільки через три місяці, всі документи сфабрикували, про що свідчить те, що матеріали передавали без будь-яких підстав різним слідчим, ніхто йому не міг сказати, в чому його вина та чим вона підтверджується. На відеозаписі ж чітко видно, хто кого б`є, тобто б`ють саме його. Очевидцями скандалу було біля 30 чоловік, які зійшлись і спостерігали за інцидентом, однак ніхто не хоче свідчити, оскільки знають ОСОБА_10 з негативної сторони. Він з нею взагалі не спілкується, вважає, що саме вона вчинила неправомірні дії, натомість вдає з себе потерпілу.

Оскільки вважає себе невинуватим, заперечує проти звільнення його від кримінальної відповідальності за спливом строків притягнення до кримінальної відповідальності.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим, його винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та вчинення слідчих дій в межах кримінального провадження уповноваженими особами доводиться показаннями потерпілої та свідків.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_10 показала, що з ОСОБА_5 вони перебувають у неприязних відносинах із 2010 року, з часу, коли він переробив ресторан "Лісовик", примкнувши його до її магазину. Через такі його дії взимку сніг з його будівлі спадав на покрівлю її приміщення та пошкодив дах. Вони з ОСОБА_16 , з якою разом займаються підприємницькою діяльністю з 1992 року, своїми силами полагодили дах та звернулися у селищну раду за вирішенням спірного питання, де їм було рекомендовано встановити огорожу між земельними ділянками. Вона встановила таку на своїй земельній ділянці та за власний кошт. З чим ОСОБА_5 не погодився, тому звертася в суд із різними позовами. Однак спори були вирішені на її користь, у тому числі встановлено правомірність встановлення огорожі на належній їй земельній ділянці. ОСОБА_5 не міг з цим змиритися, тому вчиняв самовільні дії: тричі зрізав паркан, хоча його державний акт на той час був скасований. На даний час власником приміщення, на території якого розміщений паркан, є її син на підставі договору дарування.

24 жовтня 2019 року близько 18-19 години їй зателефонувала продавець ОСОБА_17 , яка повідомила про те, що ОСОБА_5 вкотре зрізає паркан. Приїхавши на місце з ОСОБА_18 , вона хотіла зафіксувати неправомірні дії обвинуваченого, тому знімала такі на телефон. Конфлікт мав місце на її території, тобто на земельній ділянці, яка відведена для обслуговування магазину. Вона зателефонувала в поліцію. Під час розмови вона бачила як обвинувачений штовхає свою сестру, зважаючи на його вираз обличчя та поведінку, вона також повідомила працівника поліції і про бійку. Майже по завершенні розмови ОСОБА_5 збив з її рук мобільний телефон. В цей час він наніс їй кілька ударів по руках з двох сторін, по голові та штовхав у груди. Другий момент з бійкою мав місце перед магазином біля дверей. Він почав шарпати її за куртку, бити по голові, обличчі, плечах. Удари попадали хаотично. Якби вона не трималась за опору, яка тримає навіс, то наслідки його ударів були б значно гірші. Це були справжні удари, нанесені з ненавистю відкритою долонею руки. Тоді їй на допомогу прибігла свідок ОСОБА_19 , яка працювала продавцем в обвинуваченого й є його тіткою, та забрала ОСОБА_5 . Саме в цей час їй було завдано найбільше ударів. Третій момент з бійкою мав місце поміж автомобілями. ОСОБА_5 почав її шарпати. Щоб уникнути його ударів, вона виверталася, тому її куртка залишилась у руках обвинуваченого. Конфлікт тривав біля 10 хвилин. У відповідь вона не завдавала ОСОБА_5 ударів, не обзивала його, оскільки він погрожував, що "посадить її, або в дурку, або в тюрму". Враховуючи його зв`язки, вона розуміла, що він реально може це зробити. Від таких його дій у неї піднявся тиск, хоча він завжди у неї понижений, через погане самопочуття вона викликала екстренну медичну допомогу. Від наслідків ударів вона відчувала фізичний та моральний біль, нервове напруження, у неї були червоні плями на руках, боліла голова. ОСОБА_5 був агресивний, збуджений, його дії були умисними, спрямовані на завдання їй фізичного болю. Зважаючи на його агресію, вона просила працівників поліції освідувати його на стан алкогольного сп`яніння.

Вночі вона не могла заснути. Наступного ранку почувала себе погано, відчувала фізичний біль, головокружіння, синці стали більш помітними. Вона звернулася за медичною допомогою у Рожнятівську лікарню, де її скерували на огляд лікарів. Приїхала вона туди в супроводі ОСОБА_20 . По приїзду її оглянув лікар травматолог, який склав протокол доклінічного обслуговування. Вона була оглянута й лікарем невропатологом, який їй прописав ліки, які вона приймала дома.

Після цього вона звернулася у поліцію за направленням на експертизу, проте слідча була на лікарняному, тому таке направлення їй не дали. Згодом змінився слідчий, який повідомив їй, що таки слід поїхати на експертизу. Коли вона приїхала до експерта, то остання вказала, що не всі документи їй надані, тому експертизу проведено не було. При цьому експерт щось направила слідчому. Їй (потерпілій) на руки будь-які документи не давали. Згодом вона вдруге змушена була їхати на експертизу. Мала при собі паспорт, тому неправильна дата її народження в документах є опискою, всі інші дані вказано правильно. На час проведення експертизи у неї залишились тільки сліди від найбільших синців, тому в експертизі описані не всі з них, які їй були завдані. Тілесні ушкодження (синці) були зверху кистей, ліктів і на голові.

На приміщенні магазину розміщені п`ять зовнішніх відеокамер, запис з яких вона надала слідчому.

Свідок ОСОБА_15 , яка є рідною сестрою обвинуваченого та здійснює спільно з потерпілою підприємницьку діяльність в магазині "Продукти", показала, що восени біля 19 години їй зателефонували продавці з магазину та повідомили, що її брат зрізає паркан. Вона приїхала до магазину та хотіла з`ясувати, для чого він це робить. Останній відповів, що це все його і він робитиме з ним те, що захоче. З нею приїхала ОСОБА_10 . Обвинувачений перебував у стані сп`яніння. Потерпіла все знімала на телефон. ОСОБА_5 почав кричати, погрожувати їм, а тоді кинув на них частину металевого паркана, яку відрізав. Вони шарпались з ОСОБА_5 , але йому будь-яких ударів не наносили. Шарпанина відбувалася по периметру паркана на території їхнього магазину, а потім поміж двома автомобілями, які там стояли. Обвинувачений спочатку взяв потерпілу за куртку, а тоді почав її бити кулаками по обличчі та спині (передпліччі). Також він бив її по руках, чим вибив їй з рук мобільний телефон. При цьому їй (свідку) також дісталося, але вона до правоохоронних органів не зверталася. Коли ОСОБА_10 стало погано, вона зайшла в магазин. Вони викликали поліцію та швидку допомогу. Потерпілу боліла голова, в неї були подряпини на обличчі та синці на руці. Коли приїхали працівники поліції, ОСОБА_5 поїхав. Наступного ранку ОСОБА_10 зателефонувала до неї та повідомила, що їй стало гірше (головна біль, тошнота, рвота), тому вони відправились за медичною допомогою у Рожнятівську БЛ. Вона також возила потерпілу на експертизу в м. Калуш.

Свідок ОСОБА_17 показала, що коли 24.10.2019 ОСОБА_5 почав різати паркан, вона залетефонувала до ОСОБА_15 , в магазині якої працює продавцем. Остання приїхала на місце події з ОСОБА_10 . Перша почала вимагати не різати паркан. Між присутніми почалася шарпанина. Під час неї обвинувачений наніс потерпілій один удар, куди саме не пригадує. Іншого не бачила, оскільки час від часу заходила в магазин. Після інциденту ОСОБА_10 була червона. Приїхала поліція та швидка допомога. Вони були з потерпілою в окремому залі, а вона перебувала за прилавком. Знає, що після події потерпіла ще зверталася до лікарів за медичною допомогою.

Свідок ОСОБА_21 , яка працює в магазині дружини обвинуваченого, суду показала, що вона надійшла в той момент, коли ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та ОСОБА_15 кричали, сварилися між собою. Тобто вона підтвердила факт конфлікту, а також, що під час інциденту вона підходила до ОСОБА_22 , ставала між нею та ОСОБА_5 , однак чому так вчиняла, пояснити не змогла. Коли приїхала швидка, вона зверталася до медиків, щоб і їй поміряли тиск. Коли приїхали працівники поліції, вона їм повідомила, що бійки не було, ніхто на землі не лежав, крові не було.

Свідок ОСОБА_23 показала, що подія мала місце восени у вечірню пору біля 19 години. Вона була в магазині, а коли вийшла з нього, почула сварку між ОСОБА_10 , ОСОБА_15 та ОСОБА_5 . Вони обзивалися. Самої бійки не бачила, оскільки не залишалась на місці.

Свідок ОСОБА_24 суду показала, що вона є фельдшером екстренно-медичної допомоги у Перегінському відділенні. Коли вони приїхали на виклик, потерпіла була схвильована. Це було майже наприкінці її зміни, біля 19 години. Вони ставили їй крапельницю з препаратом від тиску, а також давали заспокійливе. Надавали медичну допомогу в приміщенні магазину.

Свідок ОСОБА_25 , який є лікарем травматологом Рожнятівської БЛ, показав, що він 25.10.2019 проводив огляд потерпілої у перев`язочній, що у приймальному відділі. При огляді він виявив синяк (забійну гематому на правому плечі) та забій м`яких тканин голови, під питанням поставив ЗЧМТ та струс головного мозку, про що зазначено в протоколі, який залишається на приймальному відділенні. Дані про огляд також вноситься в Журнал доклінічного обліку хворих.

Свідок ОСОБА_26 , який є директором КНП "Рожнятівська БЛ" Рожнятівської селищної ради, надав суду для огляду вказаний вище журнал та показав, що з 2009 року на підставі наказу МОЗ № 370 у лікарні створено нове відділення екстренної медичної допомоги та заведено Журнал доклінічного огляду хворих. Тобто спершу хворого оглядають у вказаному відділенні, де приймають рішення, чи особа підлягає госпіталізації. Якщо ні - скаладається протокол доклінічного обслуговування. У Журнал доклінічного обліку хворих також заносяться дані про обстежувану особу та попередні діагнози, які їй виставлені. Записи в Журналі може здійснювати як лікар, так і медсестри, яких на зміні є двоє, тому записи протягом дня можуть бути різними ручками та різними почерками. Діагнози, зазначені в Журналі та в протоколі доклінічного обслуговування, відповідають одні одним. Однак у протоколі лікар описує більш детально, що він встановлює візуально, що при пальпуванні, якого розміру та кольору виявлені синці, ніж це записано в Журналі, де записи заносяться скорочено. У медичному закладі збереглася тільки копія протоколу доклінічного обслуговування, оскільки його оригінал вилучений на підставі ухвали суду про тимчасовий доступ.

Свідок ОСОБА_27 показала, що вона працювала слідчим Рожнятівського ВП. Під час її чергування мав місце конфлікт між ОСОБА_5 та ОСОБА_10 . Дати та часу не пригадує. Причиною конфлікту було те, що одна із сторін влаштувала паркан між магазинами, а друга не погоджувалась, намагалась його забрати. У них обох вона відбирала заяви. Також вносила відомості в ЄРДР, призначала судово-медичну експертизу та зверталася до суду з клопотанням про надання доступу до медичних документів, копії яких повинні бути вилучені на підставі протоколу та опису. Які саме документи було вилучено та направлено експерту, не пригадує. Однак експерт, якщо таких недостатньо, звертається із запитом, на підставі якого вони направляють запитувані документи. Такі може надавати як потерпіла особа, так і отримують їх з медичного закладу на підставі ухвал суду. З лютого 2020 року вона була відряджена до Долинського ВП, тому матеріали провадження були передані іншим слідчим. Чи була на той час проведена експертиза і чи надала вона додаткові документи експерту, не пригадує, оскільки матеріали передавались ще до її відрядження.

Свідок ОСОБА_28 , який є начальником СВ ВП № 2 (смт Рожнятів) Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, суду вказав, що слідство по кримінальному провадженні № 0000347 проводила слідча ОСОБА_27 . Остання була відряджена до Долинського ВП, тому старшим слідчим групи було визначено ОСОБА_29 з урахуванням його стажу та складності провадження. Коли ОСОБА_27 переводилася, проводився опис переданих від неї кримінальних проваджень із зазначенням їх номерів та кількості томів, без переліку наявних у них документів. Слідчі є процесуально незалежними особами, вчиняють процесуальні дії самостійно та відповідають за них. Якщо слідчий перебуває на лікарняному, провадження може передаватися іншому слідчому з числа групи слідчих. Вже після змін до КПК України процесуальні дії здійснював орган дізнання, який йому не підпорядковується.

Свідок ОСОБА_29 показав, що після ОСОБА_27 він розслідував кримінальне провадження, після чого передав його в орган дізнання, який закінчував його. Коли йому були передані матеріали кримінального провадження, у них уже містився висновок експерта, в якому було зазначено про неповноту наданих для виконання експертизи документів. Тому він, зібравши всі медичні документи, направив їх для проведення додаткової експертизи. Документи направляються в оригіналі або їх належним чином завірені копії. За спливом часу не пригадує, що було направлено з постановою про призначення експертизи, а які він додатково надавав за клопотанням експерта. Документи міг отримувати як на підставі ухвали, так і за запитами. Обвинувачення пред`являлося на підставі всіх зібраних доказів, а не якогось конкретного документа чи його копії.

Будучи допитаним як свідок, ОСОБА_30 показав, що йому як старшому дізнавачу було передано матеріали кримінального провадження, які повернулись із суду у зв`язку зі змінами в КПК України. ОСОБА_5 був у статусі підозрюваного, на виклики не з`являвся, тому він виніс ухвалу про його привід. Після чого він допитав ОСОБА_5 , повідомив про підозру по новому КПК України та направив матеріали до суду.

Крім того, вина обвинуваченого підтверджується письмовими та речовими доказами, зібраними в порядку, передбаченому ст. 93 КПК України.

Як встановлено з рапорта старшого інпектора-чергового Рожнятівського ВП від 24.10.2019, 24 жовтня 2019 року о 18 год 53 хв по телефону до чергової частини надійшло повідомлення від ОСОБА_31 про те, що ОСОБА_5 намагається пошкодити огорожу біля магазину "Продукти", відомості про що зареєстровано в журналі єдиного обліку (т. 1 а.п. 148).

Згідно з відповіддю № 1037/01-18 від 03.12.2019 (т. 1 а.п. 198), адміністрація КНП "ОКЦЕМД та МК Івано-Франківської обласної ради" повідомила, що 24.10.2019 фельдшером-диспечером Перегінського відділення Е(Ш)МД зареєстровано виклик бригади до ОСОБА_10 на адресу смт Перегінське Рожнятівського району.

Як вказала потерпіла та свідок ОСОБА_15 , перша 25 жовтня 2019 року у зв`язку з погіршенням стану здоров`я звернулася за медичною допомогою в Рожнятівську ЦРЛ, де також повідомила про причину звернення та факт побиття. Про такі обставини цього ж дня на лінію 102 повідомила й працівник медичного закладу.

Відповідно до рапорта від 25.10.2019, 25 жовтня 2019 року о 15:38 год надійшло повідомлення чергової медсестри Рожнятівської ЦРЛ ОСОБА_32 про те, що в Рожнятівську ЦРЛ за медичною допомогою звернулась ОСОБА_10 з діагнозом: забійна гематома правого плеча, забій м`яких тканин голови, ЗЧМТ під знаком питання, струс головного мозку під знаком питання. Тілесні ушкодження 24.10.2019 по місцю проживання спричинив сусід ОСОБА_5 (т. 1 а.п. 149).

25 жовтня 2019 року внесено відомості в ЄРДР за № 0000347 по даному факту, правова кваліфікація ч. 1 ст. 125 КК України (т. 1 а.п. 21, 30, 135, 141, 199, 200).

Тобто відомості про кримінальне правопорушення були внесені в ЄРДР у встановлений ч. 1 ст. 214 КПК України строк після повідомлення про нього як потерпілою, так і працівниками медичного закладу, що спростовує твердження обвинуваченого з приводу фальсифікації кримінального провадження, яке, з його слів, було розпочате тільки через три місяці після події.

15 листопада 2019 року ОСОБА_10 звернулася до Рожнятівського ВП ГУНП в Івано-Франківській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України від 15.11.2019 (т. 1 а.п. 146-147), в якій повідомила, що 24.10.2019 приблизно о 19 год вона разом з ОСОБА_15 на автомобілі терміново під`їхали до магазину "Продукти", який вони орендують в її сина ОСОБА_33 по АДРЕСА_2 , оскільки продавець магазину ОСОБА_34 повідомила, що їхній сусід ОСОБА_5 з допомогою болгарки зрізає металевий паркан, що знаходиться на межі належної її сину на праві власності земельної ділянки. Вийшовши з автомобіля, побачила, що ОСОБА_5 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, про що свідчили такі обставини: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, червоний колір шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

Вони з ОСОБА_15 почали запитувати його, що він робить, хто йому дав на це

право. ОСОБА_15 почала фіксувати подію на камеру свого мобільного телефона. Однак,

ОСОБА_5 , незважаючи на їхні слова, зрізав секцію металічного паркана до кінця, підняв її і кинув на них, а потім на територію, що є прилеглою до магазину "Продукти". Після цього, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій та їх наслідки, протиставляючи себе загальновизнаним у суспільстві правилам поведінки та моралі, підійшов до ОСОБА_35 та почав ображати її нецензурними словами. Відразу після цього кинувся до неї та став умисно наносити їй удари руками по голові і тулубу. В процесі побиття, внаслідок одного з ударів він вибив з її рук мобільний телефон марки "іPhon 6S", який впав на землю і було розбите скло.

Вона змушена були викликати на місце події швидку медичну допомогу та поліцію, оскільки отримала тілесні ушкодження, погіршилося самопочуття. Медичні працівники надали необхідну медичну допомогу. Наступного ранку їй стало погано і вона змушена була звернутися до Рожнятівської центральної районної лікарні, де її обстежили лікарі: невролог та травматолог і надали необхідну медичну допомогу. Лікарі рекомендували пройти необхідне лікування.

Очевидцями хуліганських дій ОСОБА_5 були відвідувачі магазину, які намагалися швидко покинути місце події, не знаючи намірів нетверезого чоловіка. Їхнє побиття намагалися припинити продавець магазину "Продукти" ОСОБА_17 . Внаслідок хуліганських дій ОСОБА_5 була припинена робота магазину "Продукти". На підтвердження доводів її заяви може надати відеозапис з камери стеження біля магазину, відео, що зняте камерою мобільного телефона.

До вказаної заяви ОСОБА_10 долучила диск із записом з камери стеження.

Згідно зі протоколом огляду від 10.12.2019, оглянуто долучений до нього носій інформації - CD-диск із записом з камер відеоспостереження (записувальний прилад на камери відеоспостереження оглянутий, про що свідчить протокол огляду предмета (т. 1 а.п. 165-166)) магазину "Продукти", що в смт Перегінське по вул. С.Стрільців, 21 (т. 1 а.п. 150-152), який наданий потерпілою ОСОБА_10 та визнаний речовим доказом відповідно до постанови про визнання речовим доказом та долучення до матеріалів кримінального провадження відеозапису від 10.12.2019 (т. 1 а.п. 152).

Відтворивши в судовому засіданні за участю учасників кримінального провадження відеозаписи, що містяться на вказаному диску у 2 файлах, суд встановив, що на відеозаписах зафіксовані події, які мали місце 24.10.2019. О 17:52 на автомобілі "Тойота" приїхав ОСОБА_5 та, взявши щось зі сторони пасажирського сидіння, пішов за стіну, біля якої зупинився. О 17:59:21 із-за огорожі зі сторони, куди зайшов обвинувачений, йдуть іскри. О 18:05:50 до стоянки перед магазином "Продукти" під`їжджає автомобіль. З нього виходить свідок ОСОБА_15 та з телефоном у руках йде до огорожі, де йшли іскри. По дорозі вона починає знімати на телефон та заходить за огорожу, з-за якої видно ОСОБА_5 , який відштовшує останню. О 18:06:08 ОСОБА_5 продовжує хитати огорожу, виламлюючи її, а свідок намагається йому перешкодити. З іншої сторони підходить потерпіла, яка також знімає події на телефон. О 18:06:38 ОСОБА_5 виходить із-за огорожі на територію перед магазином "Продукти" та підбігає за потерпілою, яка в цей час задом відходить від нього в сторону магазину. Остання продовжує знімати події на телефон, а обвинувачений замахується на неї ногою. В цей час свідок намагається стримати його. Між ОСОБА_5 та двома жінками виникає шарпанина, в ході якої о 18:06:47 обвинувачений наносить удари по руках свідка та потерпілої, від чого в останньої падає телефон. Потерпіла піднімає телефон, а обвинувачений продовжує утримувати за верхній одяг свідка. Остання ж намагається звільнитися з його рук. Після цього ОСОБА_5 повертається до огорожі та продовжує її відламувати. В цей час ОСОБА_10 кудись телефонує, а ОСОБА_15 знімає дії ОСОБА_5 на свій телефон. Відламавши частину огорожі, обвинувачений о 18:07:35 кидає її на площадку перед магазином "Продукти" та повертається до місця зрізаної огорожі. Потерпіла та свідок йдуть за ним, залишаючись біля свого магазину. При цьому потерпіла розмовляє по телефону. ОСОБА_5 повертається до жінок та о 18:10:54 бере лівою рукою за волосся ОСОБА_10 , нахиляючи її до землі, та правою рукою вдаряє по обличчі (18:10:59). Вона намагається вирватися від нього, під час чого знову отримує два послідовні удари спочатку лівою, тоді правою рукою в різні ділянки тіла (18:11:02). Його діям намагаються завадити свідок та інша стороння жінка, як прийшла за ОСОБА_5 від його магазину. О 18:12 шарпанина продовжується поміж двох автомобілів, де присутня також жінка, яка вийшла з магазину потерпілої. Із-за автомобіля о 18:12:05 показуються всі три учасники інциденту. Куртка в потерпілої висить на одній руці та вона намагається її одягнути. Тяганина продовжується між ОСОБА_5 та його сестрою. О 18:12:29 конфлікт припиняється, всі розходяться. О 18:40:16 обвинувачений на своєму транспортному засобі покидає місце події.

Суд звертає увагу на те, що КПК не вимагає від слідчого здійснювати збирання доказів виключно шляхом отримання тимчасового доступу до них. У разі, коли особа, у розпорядженні якої знаходяться речі, документи та інші матеріали, які мають доказове значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, висловлюючи своє волевиявлення, добровільно надає їх слідчому, це не свідчить про здобуття таких доказів органом досудового розслідування у позапроцесуальний спосіб та не є підставою для визнання їх недопустимими, про що заявляє сторона захисту.

У кримінальному провадженні оглянуті надані потерпілою відеозаписи з камери спостереження, встановленої на приміщенні, де вона здійснює підприємницьку діяльність, а також сам записувальний прилад, про що складені відповідні протоколи, що не суперечить правилам та порядку збирання доказів, визначеному у ст. 93 КПК України, на що звернув увагу Верховний Суд у справі 596/509/22 у постанові від 03.10.2023.

З протоколу огляду місця події від 21.02.2020 та додатків до нього (т. 1 а.п. 160-162) встановлено, що місцем огляду є площадка перед приміщенням магазину "Продукти", що в смт Перегінське по вул. С.Стрільців, 21. ...Перед входом у магазин є площадка, яка викладена бруківкою. По її краях є металеві стовпчики, які обмежують виїзд транспортних засобів на площадку. Зліва від приміщення є металева огорожа у формі металевих листів сірого кольору, яка відгороджує територію магазину від території готелю-магазину "Клеопатра".

На підтвердження підставності користування примішенням по вул. С.Стрільців, 21 в смт Перегінське Рожнятівського району Івано-Франківської області потерпіла надала довідку Івано-Франківського ОБТІ, договори оренди, Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, свідоцтва про зміну імені, а також рішення судів щодо вирішення земельних спорів з ОСОБА_5 (т. 1 а.п. 201-223). У свою чергу обвинувачений клопотав про долучення витягів із Державного земельного кадастру та висновку експерта за результатами проведення земельно-технічної експертизи (т. 2 а.п. 112) на підтвердження користування ним земельною ділянкою, оцінка яким надана у вказаних рішеннях судів та які не є документами, які підтверджують його право власності на них, а також щодо права власності на будівлю (т. 2 а.п. 113, т. 3 а.п. 99), що не є предметом дослідження в даному кримінальному провадження, тому в задоволенні таких клопотань було відмовлено.

З оглянутого в судовому засіданні оригіналу Журналу доклінічного обліку хворих, початого 24.06.2019 з порядкового № 1379 з останнім записом під № 2712, дата 14.12, всі 101 аркуш якого пронумерований з лицевої сторони, який скріплений печаткою, суд встановив, що в хронологічному порядку під № 2359 на зворотній стороні на аркуші 75 є запис про огляд ОСОБА_10 25.10.2019 о 14:50 та поставлені діагнози: заб. гематома пр. плеча, забій м`яких т-н голови, ЗЧМТ ?, струс гол. м., копії з якого долучені до матеріалів кримінального провадження (т. 3 а.п. 16-17, 108-110).

Оцінюючи описані вище докази, суд вважає їх належними та допустимими, оскільки вони послідовні, об`єктивно і достатньо повно відображають обстановку і обставини вчинення протиправних дій обвинуваченим. Підстав сумніватися у правдивості показів потерпілої та свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_25 у суду не має, тому що вони узгоджуються між собою, відповідають іншим письмовим доказам, зокрема даним відеозаписів, а покази останнього в частині фізичного болю, з приводу якого потерпіла зверталася за медичною допомогою, - даним Журналу доклінічного обліку хворих.

Одночасно слід зазначити, що суд не покладає в обґрунтування даного вироку в якості доказів вини ОСОБА_5 інші матеріали та процесуальні документи, що надані стороною обвинувачення, оскільки за своїм змістом вказані документи не містять ознак доказів, що мають значення для вирішення кримінального провадження, а описує їх на підтвердження відповідності вимогам закону проведених слідчих та процесуальних дій.

Суд, по закінченні з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами, поставив на обговорення питання, чи бажають сторони доповнити судовий розгляд та чим саме. Будь-яких клопотань щодо доповнення судового розгляду від учасників судового провадження не надійшло.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, визначених КПК України, враховуючи, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Оцінюючи всі зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 у завданні потерпілій ударів та вчиненні інших насильницьких дій, які завдали їй фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, доведена поза розумним сумнівом, тому його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 126 КК України.

При цьому показання ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_21 щодо ненанесення першим ударів ОСОБА_10 та невчинення ним жодних насильницьких дій щодо неї спростовані як показаннями свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , так і не відповідають даним на відеозаписах з камер стеження, тому суд показання обвинуваченого розцінює як такі, що спрямовані на уникнення від кримінальної відповідальності, а показання свідка ОСОБА_21 , яка перебуває у трудових і родинних відносинах із сім`єю обвинуваченого та була безпосередньо присутня в епіцентрі конфліктних подій, спрямовані спотворення дійсних обставин провадження та сприяння останньому в уникненні покарання.

Не заслуговують на увагу і твердження обвинуваченого про те, що саме потерпіла била його, а не навпаки, оскільки матеріали кримінального провадження доказів такого не містять. Доводи ж захисника про недоведеність вини у вчиненні протиправних дій суд вважає необгрунтованими та враховує їх як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення та уникнення покарання.

В межах даного кримінального провадження були також проведені судово-медичні експертизи № 308 від 07.12.2019 (т. 1 а.п. 144-145) та № 22/308/19р.Д (т. 1 а.п. 157-159) на предмет дослідження наявності у потерпілої тілесних ушкоджень, які підтримала в судовому засіданні експерт ОСОБА_36 , пояснивши, які медичні документи були їй надані та взяті до уваги, а також чому не були виявлені тілесні ушкодження при первісній експертизі. Вказані висновки прокурор після зміни обвинувачення, яке підтримала потерпіла, просив не брати до уваги, так як вони не впливають на суть зміненого обвинувачення. Сторона ж захисту просила визнати недопустимим доказом додаткову експертизу, у зв`язку з відсутністю оригіналу протоколу доклінічного огляду, який ліг в її основу. Встановити місце знаходження такого документа не представилось можливим і в ході судового розгляду кримінального провадження. Інших медичних документів суду не надано, а відтак призначення та проведення будь-яких інших судово-медичних експертиз не дало б жодних результатів. З урахуванням позиції сторін та вказаного вище, суд вважає, що такі висновки експерта не можуть слугувати доказами винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому проступку.

Суд звертає увагу на те, що обвинуваченому було роз`яснено право подати клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, проте останній не бажав звільнення від кримінальної відповідальності на підставі вказаної норми, оскільки вважав себе невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України. З урахуванням вказаного на підставі вимог ч. 8 ст. 284 КПК України суд продовжив розгляд кримінального провадження в загальном порядку, передбаченому КПК України.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд ураховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

Так, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_5 , передбачених ст. 66, 67 КК України, не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , не є депутатом селищної ради (т. 1 а.п. 163, 170). Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 від 16.02.1996, є учасником бойових дій (т. 1 а.п. 126). Неодноразово його нагороджували грамотами, відзнакою Президента України, медалями (т. 1 а.п. 69-72, 73-77, 80). Позитивно характеризується ГО "Лісоруби та деревообробники Прикарпаття" (т. 1 а.п. 79). До кримінальної відповідальності не притягувався (т. 1 а.п. 164). Згідно з довідкою № 1/325 від 27.02.2020, не перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних в Рожнятівському РВК (т. 1 а.п. 167). Під спостереженням в лікаря-наркогола та лікаря-психіатра не знаходиться (т. 1 а.п. 168, 169).

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання суд ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення.

За змістом ст. 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Тому суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

З урахуванням викладеного, призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, обставини його вчинення, особу винного, його ставлення до вчиненого, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, позицію потерпілої та її поведінку під час конфлікту, і вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 126 КК України у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому суд вважає, що наявні підстави для застосування положень ст. 49 КК України та ч. 5 ст. 74 КК України з таких підстав.

Санкцією ч. 1 ст. 126 КК України передбачено найбільш суворий вид покарання у виді виправних робіт на строк до одного року і, відповідно до ст. 12 КК України, це кримінальне правопорушення з 01.07.2020 віднесено до кримінальних проступків.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

На момент розгляду кримінального провадження, з дня вчинення (24.10.2019) обвинуваченим ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, минуло понад два роки.

За таких обставин, обвинувачений ОСОБА_5 підлягає звільненню від призначеного судом покарання за ч. 1 ст. 126 КК України на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 та ч. 5 ст. 74 КК України.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжні заходи до обвинуваченого не застосовувались. Клопотань про його застосування не поступало. Арешт не накладався. Кримінальним правопорушенням матеріальна шкода не заподіяна.

Потерпіла ОСОБА_10 заявила клопотання про стягнення з обвинуваченого витрат на правову допомогу в розмірі 126000,00 грн, про що її представник подав відповідну заяву (т. 3 а.п. 157-159).

На підтвердження понесення витрат на правову допомогу потерпіла надала:

- договір ЛВ № 137680 про надання правової допомоги від 27.04.2020 та додаток № 1 Узгодження оплати правової допомоги від 18.05.2020, згідно з яким розмір винагороди на надану правову допомогу становить: представництво інтересів клієнта в Рожнятівському районі Івано-Франківської області та апеляційній інстанції, в тому числі надання консультацій, підготовка до судових засідань, обговорення позицій в конкретній ситуації, виконання окремих доручень клієнта, час затрачений на підготовку до судових засідань, час затрачений на доїзд до суду, час затрачений на очікування судового засідання, за кожне судове засідання, незалежно від його результату - 3000 гривень; кошти, затрачені на доїзд приватним автомобілем адвоката з місця розташування офісу адвоката (м. Львів, вул. Дорошенка, 65/3) до приміщення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області (м. Рожнятів Івано-Франківської області, вул. Шкільна, 15) та на експлуатацію приватного автомобіля 19 поїздок на засідання по 1500 грн, - відстань 128 кілометри і в зворотньому напрямку - 128 км, на кожну поїздку для участі в судовому засіданні, в загальному на одну поїздку 256 км - 1500 грн. Дана сума перераховується клієнтом на р/р адвоката, або передається йому готівкою. Місце надання правової допомоги - Україна, м. Рожнятів Івано-Франківської області (т. 3 а.п. 160-162, 163);

- акт № 1 приймання наданих послуг до договору ЛВ № 137682 про надання правової допомоги від 27.04.2020, відповідно до якого представництво інтересів клієнта у Рожнятівському районному суді Івано-Франківської області в судових засіданнях у справі № 350/1188/20 відносно ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 125 КК України (в тому числі надання консультацій, підготовка до судових засідань, обговорення позицій в конкретній ситуації, виконання окремих доручень, час затрачений на підготовку до судових засідань, на доїзд до суду та на очікування судового засідання) за кожне судове засідання - 01.10.2020, 26.01.2021, 17.02.2021, 12.03.2021, 29.03.2021, 28.04.2021, 20.05.2021, 29.06.2021р - 8 засідань по 3000 грн, оплата становить 24000,00 грн. Кошти, затрачені на доїзд приватним автомобілем адвоката з місця розташування офісу адвоката (м. Львів, вул. Дорошенка, 65/3) до приміщення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області (м.Рожнятів Івано-Франківської області, вул. Шкільна, 15) і в зворотньому напрямку - 8 поїздок на засідання по 1500 грн, оплата становить - 12000 грн. В загальному сума затрат дорівнює 36000,00 грн (т. 3 а.п. 164-165);

- розписку № 1, згідно з якою адвокат ОСОБА_11 підтрведив отримання від ОСОБА_10 оплати в розмірі 36000,00 грн за надання правової допомоги (т. 3 а.п. 166);

- узгодження оплати правової допомоги від 08.11.2021, що є додатком № 2 до договору про надання правової допомоги від 27.04.2020 серії ЛВ № 137682, відповідно до якої розмір винагороди за надану правову допомогу клієнту становить: представництво інтересів клієнта в Долинському районі Івано-Франківської області та апеляційній інстанції, в тому числі надання консультацій, підготовка до судових засідань, обговорення позицій в конкретній ситуації, виконання окремих доручень, час затрачений на підготовку до судових засідань, на доїзд до суду та на очікування судового засідання) за кожне судове засідання, незалежно від його результату, час затрачений на доїзд адвоката від приміщення Долинського районного суду до офісу адвоката - 3000 грн; кошти, затрачені на доїзд приватним автомобілем адвоката з місця розташування офісу адвоката (м. Львів, вул. Дорошенка, 65/3) до приміщення Долинського районного суду Івано-Франківської області (м. Долина Івано-Франківської області, вул. Обліски, 115), кошти затрачені на експлуатацію приватного автомобіля адвоката - 14 поїздок на засідання по 1500 грн, оплата становить - (відстань 110 кілометрів, і в зворотньому напрямку - 110 км), на кожну поїздку для участі в судовому засіданні, а в загальному на одну поїздку 220 км - оплата 1500 грн (т. 3 а.п. 167);

- акт № 2 приймання наданих послуг до договору ЛВ № 137682 про надання правової допомоги від 27.04.2020, згідно з яким представництво інтересів клієнта у Долинському районному суді Івано- Франківської області в судових засіданнях у справі № 350/1188/20 відносно ОСОБА_5 (в тому числі надання консультацій, підготовка до судових засідань, обговорення позицій в конкретній ситуації, виконання окремих доручень, час затрачений на підготовку до судових засідань, на доїзд до суду та на очікування судового засідання) за кожне судове засідання, незалежно від його результату- 09.11.2021, 03.02.2022, 20.06.2022, 20.07.2022, 04.10.2022, 31.10.2022, 22.11.2022, 24.03.2023, 22.05.2023, 29.05.2023, 26.07.2023, 08.11.2023, 19.02.2024, 20.03.2024, 29.05.2024, 18.06.2024, 18.07.2024, 09.08.2024, 10.10.2024, 19.11.2024 - 20 засідань по 3000 грн, оплата становить 60000,00 грн; кошти, затрачені на доїзд приватним автомобілем адвоката з місця розташування офісу адвоката (м. Львів, вул. Дорошенка, 65/3) до приміщення Долинського районного суду Івано-Франківської області (м. Долина Івано-Франківської області, вул. Обліски, 115) і в зворотньому напрямку та кошти затрачені на експлуатацію приватного автомобіля адвоката - 20 поїздок на засідання по 1500 грн, оплата становить - 30000,00 грн. В загальному сума затрат дорівнює 90000,00 грн (т. 3 а.п. 168-169);

- розписку № 2, згідно з якою адвокат ОСОБА_11 підтрведив отримання від ОСОБА_10 оплати в розмірі 90000,00 грн за надання правової допомоги (т. 3 а.п. 170).

На підставі описаного вище, потерпіла заявляє до стягнення на її користь з обвинуваченого 126000,00 грн понесених нею витрат на правову допомогу.

ОСОБА_5 та його захисник заперечили проти заявленої до стягнення суми на правову допомогу, вказуючи, що така є неспівмірною з виконаною адвокатом роботою, не обгрунтованою допустимими доказами, оскільки відсутні квитанції, які б свідчили про перерахування коштів адвокату, а розписки такий факт не можуть підтверджувати. Щодо доїзду власним транспортним засобом, то адвокат міг користуватися громадським транспортом, доїзд в якому в одну сторону становить 180 грн. Тому такі витрати є невиправданими та не є необхідними. А, враховуючи, що відсутні підстави для притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину, вважають, що немає підстав і для стягнення з нього судових витрат.

Надаючи оцінку доводам представника потерпілої та запереченням сторони захисту щодо розподілу витрат на правничу допомогу, суд враховує таке.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розмір процесуальних витрат належать до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 118 КПК України, до процесуальних витрат, в тому числі, належать витрати на правову допомогу.

Згідно із ч. 2 ст. 120 КПК України, витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

За змістом ч. 1 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КПК України, суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Отже, потерпілий може звернутися з клопотанням про розподіл судових витрат до суду першої інстанції з метою вирішення питання про розподіл процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Згідно із пунктами 4, 6, 9 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", видами адвокатської діяльності, зокрема, є: представництво прав і обов`язків потерпілого у кримінальному провадженні.

При цьому вид адвокатських послуг та їх вартість визначаються лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Водночас, процесуальне законодавство передбачає критерії, які потрібно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу в судовому спорі. Основними критеріями визначення та розподілу судових витрат є їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність зі складністю справи та її значення для сторін. Водночас обов`язок доведення неспівмірності витрат покладено на сторону, яка заявляє відповідне клопотання про зменшення їх розміру.

Участь адвоката ОСОБА_11 у восьми судових засіданнях у Рожнятівському районному суді та у двадцяти п`яти засіданнях у Долинському районному суді підтверджується протоколами та журналами судових засідань (т. 1 а.п. 43, 63, 81-84, 96, 101, 115, 122-123, 171-174, 224-226, т. 2 а.п. 14, 34, 70-71, 82, 85, 89, 101, 105, 114, 118, 174-175, 208-211, 219-222, 234, т. 3 а.п. 31, 57, 65, 82-86, 90, 91, 100, 102, 115, 116, 120, 128, 145, 171-178, 179). При цьому потерпіла до стягнення заявляє витрати на представництво її інтересів адвокатом в Долинському районному суді тільки у 20 судових засіданнях. Розмір витрат за участь адвоката у судовому засіданні - 3000 грн за одне обумовлений у додатках до договору про надання правової допомоги, що відповідає розміру в актах наданих послуг. Можливість стягнення процесуальних витрат була роз`яснена обвинуваченому як при роз`ясненні права на звільнення його від відповідальності, так і при наголошенні на необхідності завчасно попереджати про неможливість з`явитись у судові засідання з метою уникнення безпідставних витрат на участь в них представника потерпілої, що сторона захисту неодноразово ігнорувала.

Тобто, до стягнення заявлено 24000 грн за участь у засіданнях Рожнятівського районного суду та 60000 грн - у Долинському районному суді, що становить 84000 грн.

Посилання сторони захисту щодо відсутності належного підтвердження сплати таких коштів потерпілою не заслуговують на увагу, оскільки до матеріалів кримінального провадження долучені розписки адвоката про отримання готівкою вказаної суми від потерпілої, що обумовлено договором. Крім того, як неодноразово зазначав Верховний Суд, до стягнення підлягають витрати, незалежно від того, які фактично сплачено чи ті, які мають бути сплачені (постанова ВС від 22.01.2021 у справі №925/1137/19).

Однак, вирішуючи питання про неспівмірність витрат, заявлених до стягнення потерпілою, про що клопотав захисник обвинуваченого, суд враховує наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг, їх відповідність критерію реальності та неминучості.

У постановах від 19.02.2022 у справі № 755/9215/15-ц та від 05.07.2023 у справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у пункті 154 рішення від 28.11.2002 у справі "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат ЄСПЛ зазначив, що за статтею 41 Конвенції він відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму. Крім того, будь-яке клопотання, подане на підставі статті 41 Конвенції, має містити конкретні суми, розбиті на пункти, і супроводжуватися необхідними документами на їх підтвердження, інакше Суд може відхилити це клопотання повністю або частково.

У пункті 268 рішення від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України" за заявою № 19336/04 ЄСПЛ також нагадав, що за змістом практики Суду заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Отже, у разі недотримання вказаних вимог суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Даючи оцінку обгрунтуванням сторони захисту щодо неспівмірності понесених потерпілою витрат на її представництво у суді, суд бере до уваги незначну тривалість судових засідань, в яких брав участь адвокат ОСОБА_11 , його кваліфікацію та досвід, а також обсяг наданих адвокатом послуг, який не є надмірним, враховуючи відсутність будь-яких письмових заяв чи клопотань, керуючись принципами справедливості та верховенством права й виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, обставин кримінального провадження, поведінки сторін, що саме за клопотанням сторони захисту мали місце численні відкладення судових засідань, матеріального становища обвинуваченого, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_5 на користь потерпілої понесених нею витрат на правничу допомогу в частині її представництва в судах у сумі 65000,00 гривень.

Щодо стягнення витрат на доїзд адвоката в судові засідання власним транспортом, то такі можуть бути стягненні за наявності документального підтвердження таких витрат (квитанцій, чеків про придбання пального, документів на транспортнний засіб, яким користувався представник потерпілої, його характеристик). Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Враховуючи, що до заяви про стягнення витрат на правову допомогу доказів користування власним транспортним засобом для доїзду до суду, як і про відстань, яку подолано, пальне, яке використано, та його вартість, суду не надано, а міститься тільки вказівка на відстань та витрати у розмірі 1500 грн за доїзд на одне засідання без доказового їх підтвердження, тому в задоволенні заяви ОСОБА_10 про відшкодування витрат на доїзд адвоката в судові засідання в розмірі 42000 грн слід відмовити.

Питання речових доказів суд вирішує згідно із вимогами ст. 100 КПК України.

При цьому, враховуючи вимоги ч. 3 ст. 100 КПК України, суд вважає за можливе задовольнити заяву потерпілої про повернення їй завіреної копії судового рішення, яке вона надала в Рожнятівському районному суді Івано-Франківської області (т. 1 а.п. 206-208), долучивши замість нього до матеріалів кримінального провадження його завірену копію.

На підставі викладеного та керуючись ст. 368, 370, 374, 615 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 Кримінального кодексу України, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.

Звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 та ч. 5 ст. 74 КК України у зв`язку із закінченням строку давності.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 та користь потерпілої ОСОБА_10 65000,00 (шістдесят п`ять тисяч) гривень понесених витрат на правову допомогу.

Речові докази та документи після набрання вироком законної сили:

- CD-R диск із записом відеоспостереження з приміщення магазину «Продукти», який зберігається при матеріалах кримінального провадження 1-кп/343/46/25 (справа № 350/1188/20), залишити при матеріалах кримінального провадження 1-кп/343/46/25 (справа № 350/1188/20);

- завірену копію рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 11.05.2016 у справі № 909/329/19 - повернути потерпілій ОСОБА_10 , залишивши при матеріалах кримінального провадження 1-кп/343/46/25 (справа № 350/1188/20) її копію.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду через Долинський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1