Провадження № 1-кп/991/127/23
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

20 січня 2025 року м. Київ

Вищий антикорупційний суд колегією суддів у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 (у режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_5 про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_7 , подане в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000423 від 15.08.2023, за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця російської федерації, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 209, ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст. 369 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт Кути Косівського району Івано-Франківської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Києва, проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 209, ч. 2 ст. 209, ч. 5 ст. 27 - ч. 3 ст. 369 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Вищого антикорупційного суду перебуває вказане кримінальне провадження, у якому ухвалою від 14.08.2024 призначено судовий розгляд.

10.01.2025 прокурор Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_7 , у зв`язку із застосуванням до нього запобіжного заходу у вигляді застави.

Обґрунтування поданого клопотання

Прокурор мотивував подане клопотання тим, що наразі до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 3 000 748 грн та покладено на нього додаткові процесуальні обов`язки, передбачені абз. 1, п. 2, 3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України. Строк дії вказаних обов`язків закінчується 27.01.2025.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 209, ч. 2 ст. 209, ч. 5 ст. 27 - ч. 3 ст. 369 КК України, а встановлений ризик, визначений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшився, тому існує необхідність у продовженні строку дії таких обов`язків.

На переконання прокурора, жоден із більш м`яких запобіжних заходів або ж скасування чи зменшення обсягу покладених на ОСОБА_7 обов`язків не зможе запобігти ризику переховування обвинуваченого від суду та забезпечити належне виконання ним процесуальних обов`язків. Тому прокурор просить суд продовжити на два місяці строк дії обов`язків, покладених на ОСОБА_7 .

Позиції учасників судового провадження

Прокурор ОСОБА_5 підтримав заявлене клопотання з наведених у ньому підстав.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_9 заперечили щодо задоволення клопотання, у зв`язку з його необґрунтованістю.

Захисник ОСОБА_9 вважає, що підозра ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень є необґрунтованою, а встановлений ризик кримінального провадження, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, з плином часу зменшив свою інтенсивність. Твердження прокурора про наявність у його підзахисного можливості переховуватись від суду - лише припущення, яке не підтверджене фактичними даними.

Основною метою покладення на обвинуваченого додаткових процесуальних обов`язків є забезпечення прибуття останнього за викликами до суду. Однак такий обов`язок є загальним та передбачений п. 1 ч. 7 ст. 42 КПК України, а його невиконання зумовлює ймовірність застосування до ОСОБА_7 відповідних процесуальних наслідків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України.

На думку захисника, прокурор не довів існування обставин, визначених ч. 3 ст. 199 КПК України, а також те, що менш суворий запобіжний захід не може забезпечити належне виконання обвинуваченим своїх обов`язків, передбачених кримінальним процесуальним законодавством.

Разом з тим ОСОБА_7 дотримується належної процесуальної поведінки протягом всього кримінального провадження, у тому числі й у період, коли на ньогоне було покладено додаткових процесуальних обов`язків у порядку ч. 5 ст. 194 КПК України. Тому захисник переконаний, що застосування до його підзахисного запобіжного заходу у вигляді застави без покладення додаткових процесуальних обов`язків є достатнім для досягнення дієвості цього провадження.

Інші учасники кримінального провадження підтримали позицію сторони захисту ОСОБА_7 , просили суд відмовити в задоволенні клопотання прокурора.

Мотиви та висновки суду

Враховуючи положення ст. 194, ч. 3, 4, 5 ст. 199 КПК України, а також стадію кримінального провадження, суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку дії покладених на обвинуваченого обов`язків до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Суд встановив, що ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 24.05.2023 у справі № 991/4495/23 до ОСОБА_7 в межах кримінального провадження № 0000169 від 07.07.2022 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор». Строк тримання під вартою, з урахуванням строку досудового розслідування та часу фактичного затримання, визначено 60 днів, тобто до 20.07.2023 включно. Одночасно ОСОБА_7 визначено альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі 10 000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 26 840 000,00 грн, та у разі звільнення підозрюваного ОСОБА_7 з-під варти у зв`язку з внесенням застави покладено на нього ряд процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

15.08.2023 прокурор Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_12 постановою виділив з матеріалів досудового розслідування кримінального провадження № 0000169 від 07.07.2022 в окреме провадження матеріали досудового розслідування зокрема за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 209, ч. 2 ст. 209, ч. 5 ст. 27 - ч. 3 ст. 369 КК України (провадження № 0000423 від 15.08.2023).

Строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 неодноразово продовжувався, а розмір альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави зменшувався. Останній раз ухвалою Вищого антикорупційного суду від 15.01.2024 у цій справі строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжено до 14.03.2024 та зменшено розмір альтернативного запобіжного заходу - застави до 991 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 3 000 748 грн. У разі звільнення обвинуваченого з-під варти у зв`язку з внесенням застави, покладено на нього обов`язки, передбачені абз. 1, п. 2, 3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України. Визначено, що строк дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_7 у разі його звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, - до 14.03.2024.

На виконання вказаної ухвали 06.02.2024 ОСОБА_13 внесла на депозитний рахунок суду заставу в повному розмірі, у зв`язку з чим ОСОБА_7 звільнений з-під варти у той же день, що підтверджується платіжним дорученням від 06.02.2024 № 322294 та повідомленням Державної установи «Київський слідчий ізолятор» від 06.02.2024 № 2649.

Вищий антикорупційний суд ухвалою від 27.11.2024 у цій справі поклав на обвинуваченого ОСОБА_7 процесуальні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до Вищого антикорупційного суду за кожним викликом; не відлучатися із Київської області без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання детективам Національного антикорупційного бюро України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну. Строк дії вказаних обов`язків - до 27.01.2025.

З урахуванням вказаного вище, наразі до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 3 000 748 грн та покладено на нього процесуальні обов`язки, передбачені абз. 1, п. 2, 3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, строком до 27.01.2025.

Проаналізувавши обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000423 від 15.08.2023, доданий до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, а також ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 24.05.2023 у справі № 991/4495/23 про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та ухвали слідчих суддів Вищого антикорупційного суду від 18.07.2023 у справі № 991/6338/23, від 22.08.2023 у справі № 991/7281/23, від 18.10.2023 у справі № 991/9009/23 про продовження строку тримання під вартою, суд дійшов висновку, що в цьому випадку дотримано стандарт доказування «обґрунтована підозра», який є найнижчим стандартом доказування у кримінальному процесі та не передбачає наявності достовірного знання про вчинення особою кримінального правопорушення, проте є достатнім для вирішення питання про продовження строку дії обов`язків, покладених на особу. При цьому суд також враховує стадію кримінального провадження (судове провадження), що передбачає доведення стороною обвинувачення вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 209, ч. 2 ст. 209, ч. 5 ст. 27 - ч. 3 ст. 369 КК України, за найвищим стандартом доказування «поза розумним сумнівом» у змагальному судовому процесі під час розгляду справи по суті.

Доводи сторони захисту щодо необґрунтованості підозри стосуються фактичних обставин кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими та які викладені в обвинувальному акті. Питання встановлення наявності чи відсутності складу певного кримінального правопорушення у діях особи, вагомості доказів висунутого обвинувачення та його обґрунтованості, а також вірності кваліфікації дій обвинуваченого суд має право вирішити у змагальному судовому процесі під час розгляду справи по суті, а не під час розгляду клопотання про продовження строку дії додаткових процесуальних обов`язків, покладених на обвинуваченого.

Суд вважає, що наразі ризик переховування ОСОБА_7 від суду є актуальним.

Злочини, передбачені ч. 1 ст. 209, ч. 2 ст. 209, ч. 5 ст. 27 - ч. 3 ст. 369 КК України, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 , є тяжкими та відповідно передбачають призначення покарання у виді: позбавлення волі на строк від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до двох років та з конфіскацією майна; позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна; позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років з конфіскацією майна або без такої. Означене покарання в разі визнання ОСОБА_7 винуватим повинне бути призначене до реального відбування без можливості застосування правил ст. 69, 75 КК України (пільгових інститутів призначення покарання), що в сукупності з іншими обставинами може свідчити про існування мотивів та підстав для обвинуваченого переховуватися від суду. Така позиція відповідає практиці ЄСПЛ. Зокрема в рішенні від 26.06.2001 у справі «Ilijkov v. Bulgaria» (§ 80, заява № 33977/96) суд зазначив, що суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника давав уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений.

Про наявність такого ризику свідчить не лише тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому, але й сукупність інших обставин.

Так, майновий стан ОСОБА_7 є достатнім для існування в умовах переховування.

Обвинувачений є власником шести земельних ділянок, житлового будинку, розташованого на території Київської області, квартири, розташованої в АДРЕСА_5 , транспортного засобу марки Toyota Camry, 2021 року випуску. Факт належності вказаних об`єктів обвинуваченому свідчить про його значні статки.

ОСОБА_7 є директором діючого підприємства - ТОВ «Ясунь Транс 27», яке надає логістичні послуги щодо перевезення залізничним транспортом, зокрема контрагентами його підприємства були такі мережі як БРСМ, ОККО, SOCAR.

Під час оцінки продовження існування вказаного ризику суд також бере до уваги, що ОСОБА_7 має можливість виїжджати закордон під час дії воєнного стану. У ході судового провадження обвинувачений зазначав, що знятий з військового обліку за станом здоров`я. Тобто на обвинуваченого не розповсюджуються обмеження щодо перетину кордону, передбачені Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» і Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57.

Суд зауважує, що існування ризику переховування не залежить виключно від можливості перетину державного кордону, оскільки особа може вживати заходів щодо переховування як на території країни, так і поза її межами.

Зважаючи на викладене, є цілком вірогідним вчинення обвинуваченим дій, спрямованих на ухилення від участі в судовому провадженні з метою уникнення можливої кримінальної відповідальності, у разі визнання його винуватим у вчиненні злочинів.

Разом з тим суд бере до уваги положення ч. 1 ст. 178 КПК України, якою передбачено, що однією із обставин, які враховуються при обранні запобіжного заходу, є наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

У межах кримінального провадження № 0000169 від 07.07.2022 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Отже, встановлені під час розгляду клопотання обставини у своїй сукупності свідчать, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжує існувати на доволі високому рівні, а зважаючи на стадію та тривалість кримінального провадження - відсутні підстави стверджувати про його істотне зменшення.

Суд відхиляє доводи сторони захисту про нівелювання вказаного ризику з огляду на належну процесуальну поведінку обвинуваченого упродовж всього часу здійснення кримінального провадження.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створюватимуть загрозу суспільству. Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме або вже здійснив відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Застосування до ОСОБА_7 застави у розмірі 3 000 748 грн є суттєвим чинником, який стимулює обвинуваченого дотримуватись належної процесуальної поведінки.

Ті обставини, що обвинувачений раніше не судимий, не перебував у розшуку, має міцні соціальні, ділові зв`язки в Україні, на його майно накладено арешт, а також те, що він повернувся в Україну після відвідування з дозволу суду доньки у Великобританії, не свідчать про те, що встановлений ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, перестав існувати.

Стосовно твердження сторони захисту про зменшення ризиків із плином часу, суд зазначає, що під час судового провадження суд двічі зменшував розмір альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави (ухвали від 06.12.2023 та від 15.01.2024 у цій справі). Загалом розмір застави зменшено з 26 840 000 грн до 3 00 748 грн, тобто майже у 9 разів. Таким чином тривале обмеження прав обвинуваченого суд компенсовував за допомогою поступового ослаблення відповідного втручання у його права.

Не застосування до обвинуваченого запобіжного заходу в межах кримінального провадження № 0000169 від 07.07.2022 безумовно не свідчить пронівелювання встановленого ризику переховування в межах провадження № 0000423 від 15.08.2023, тому суд не погоджується із доводами захисту в цій частині.

Водночас суд вважає, що застосування цього запобіжного заходу без покладення на обвинуваченого окремих обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, на даний час не є достатнім для подальшого забезпечення його безумовної участі в судових засіданнях і запобіганню наявному ризику.

Оцінюючи необхідність продовження строку дії покладених на обвинуваченого обов`язків у сукупності та взаємозв`язку із встановленим ризиком, суд вважає, що такі обов`язки як: прибувати до Вищого антикорупційного суду за кожним викликом; не відлучатися із Київської області без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання детективам Національного антикорупційного бюро України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну) сприятимуть мінімізації ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Аналіз положень Кримінального процесуального кодексу України дає підстави стверджувати, що покладення на особу в порядку ч. 5 ст. 194 КПК України певних додаткових процесуальних обов`язків пов`язане не лише із запобіганням ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, але й з метою досягнення дієвості кримінального провадження.

Частина із означених додаткових процесуальних обов`язків пов`язана не лише із запобіганням втіленню ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, але й із забезпеченням ефективності кримінального провадження (організація судового процесу, здійснення викликів, вручення процесуальних документів у встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України порядку тощо) та дотримання його загальних засад, зокрема розумності строків, у тому числі під час судового провадження.

Зміст обов`язку не відлучатися із Київської області без дозволу суду не полягає в обмеженні особи в свободі пересування, а лише має на меті здійснення контролю за таким пересуванням з тим, аби унеможливити втілення ризику переховування обвинуваченого від суду, а також запобігти відкладенню судового розгляду, у зв`язку із неявкою обвинуваченого.

Покладення на обвинуваченого додаткових процесуальних обов`язків не є надмірним втручанням у його права та є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 під час судового провадження, запобігання встановленому ризику та досягнення дієвості кримінального провадження.

З огляду на те, що на даний час судовий розгляд триває (дослідження письмових доказів ще не розпочато), тому строк дії обов`язків, покладених на ОСОБА_7 , доцільно продовжити на два місяці.

За таких обставин клопотання прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_5 про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_7 , підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 131, 176, 177, 182, 183, 194, 199, 372, 392 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_5 про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_7 , задовольнити.

Продовжити на два місяці строк дії покладених на ОСОБА_7 ухвалою Вищого антикорупційного суду від 27.11.2024 у цій справі обов`язків, а саме:

- прибувати до Вищого антикорупційного суду за кожним викликом;

- не відлучатися із Київської області без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання детективам Національного антикорупційного бюро України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Строк дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_7 , визначити до 20.03.2025.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурорів Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, які входять до групи прокурорів у цьому кримінальному провадженні.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3