Номер провадження № 1-кп/756/877/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретарів судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 6 Оболонського районного суду міста Києва кримінальне провадження, внесене 23.10.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003353, у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Рівне, з повною вищою освітою, не одруженої, працюючої ДУ «Рівненський ОЦКПХ МОЗ України», лікар, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

за обвинуваченням у вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

УСТАНОВИВ:

06.10.2024 близько 11:10 год., ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні магазину «Атлетікс», у торговому центрі «Dream Town», що знаходиться за адресою: м. Київ, пр-т Оболонський, 1-Б, маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, що належить ТОВ «АТЛЕТІКС», в умовах воєнного стану та реалізуючи його, переконавшись, що за її злочинними діями ніхто не спостерігає, взяла із торгівельних стелажів магазину футболку жіночу чорного кольору бренду «Puma», вартістю 1165 грн. 83 коп. (без урахування ПДВ), джемпер жіночий чорного кольору бренду «Puma», вартістю 1999 грн. 17 коп. (без урахування ПДВ) та куртку жіночу біло-синього кольору бренду «Atventure», вартістю 1332 грн. 50 коп. (без урахування ПДВ), з якими направилась до примірочної, де зрізала бірки з вищезазначеного товару та сховала речі, одягнувши їх на себе та безперешкодно пройшла антикрадіжні рамки, не розрахувавшись за вказаний товар, з місця вчинення злочину зникла, а викраденим майном розпорядилась на власний розсуд.

Внаслідок вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_4 спричинила ТОВ «АТЛЕТІКС» майнову шкоду на загальну суму 4497 грн. 50 коп. (без урахування ПДВ).

Отже, ОСОБА_4 учинила злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинено в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнала повністю, у вчиненому щиро покаялась, підтвердила обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення нею інкримінованого органом досудового розслідування злочині, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, вона їх у повному обсязі підтверджує та пояснила, що 06.10.2024 близько 11:00 год., перебувала в торговому центрі «Dream Town», зайшла в магазин «Атлетікс», взяла речі, пішла в примірочну, одягнула все на себе та вийшла з магазину, не розрахувавшись за товар. Після чого поїхала в м.Рівне, а через декілька днів їй подзвонили працівники поліції, вона приїхала в Київ та добровільно видала речі працівникам поліції, оскільки магазин відмовився їх прийняти назад. Цивільний позов визнає в повному обсязі, на час судового розгляду оплатила товар, тим самим відшкодувавши збитки. У вчиненому обвинувачена розкаюється, скоїла злочин, бо не мала достатньо коштів для придбання предметів одягу, в яких на той час потербувала.

Представник потерпілого в судове засідання не з`явився, однак надіслав на адресу суду заяву, в якій просила розглянути обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 без його участі, цивільний позов підтримує в повному обсязі.

Прокурор у судовому засіданні зазначила, що беззаперечно встановлено, що інкриміновані протиправні діяння вчинено обвинуваченою, тому просить суд визнати ОСОБА_4 винуватою та призначити покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років, зі звільненням від його відбуття з випробувальним строком на 1 рік, відповідно до положень статей 75 КК України. Просила суд задовольнити цивільний позов в повному обсязі.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 у повному обсязі визнала свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті. Тож, беручи до уваги, що прокурор не оспорював фактичні обставини провадження і судом встановлено, що учасники судового провадження, у тому числі обвинувачена ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні сумніви і в суду щодо добровільності позиції обвинуваченого. При цьому суд роз`яснив обвинуваченій положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вона буде позбавлена права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченої та не знайшов підстави вважати, що вона себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані нею у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом.

Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинувачену, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують обвинувачену, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості поза розумним сумнівом ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинено в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованих злочинів визнала повністю, у вчиненому кається, засудила свою протиправну поведінку. На думку суду, визнання винуватості обвинуваченою та її щире каяття не пов`язане саме з бажанням отримати мінімальне покарання, а також наявності беззаперечних доказів учинення злочину в справі. Бо саме обвинувачена просила суд не досліджувати докази через повне та беззаперечне визнання винуватості. Аналогічну позицію було висловлено прокурором у судовому засіданні. У зв`язку з чим, на думку суду, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої, згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття. При цьому судом не було встановлено обставин, які би обтяжували покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорій тяжкого злочину, відповідно до ст. 12 КК України, їх вид та суспільну небезпечність. Наслідки вчинення злочину, зокрема, наявність у потерпілого претензій матеріального характеру до обвинуваченої, який заявив цивільний позов. Також суд бере до уваги вже наведені відомості про особистість обвинуваченої, яка винуватість у вчиненні злочину визнала, раніше не судима, офіційно працевлаштована.

При цьому в судовому засіданні при дослідженні особистості обвинуваченої відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання в порядку передбаченому статей 69, 69-1 КК України, не встановлено.

Ураховуючи відсутність обставин, які обтяжують покарання, відомості що характеризують особистість обвинуваченої, а також обставини, що пом`якшує покарання відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України, у суду наявні підстави для призначення покарання обвинуваченій в виді позбавлення строком на 5 років, але зі звільненням від його відбуття на підставі ст. 75 КК України, тобто з іспитовим строком на 1 рік.

Крім того, відповідно до положень ч. 1 ст. 76 КК України, суд покладає на обвинувачену ОСОБА_4 обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Тож, призначення ОСОБА_4 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченої, а контроль над поведінкою, способом життя та роботи, протягом всього строку відбуття покарання із випробуванням, надасть можливість органу пробації аналізувати інформацію щодо виправлення засудженої.

Суд призначає покарання на підставі внутрішнього переконання і оцінки особистості обвинуваченої, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігти вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. При цьому, покарання у виді позбавлення чи обмеження волі є винятковими покараннями, які застосовуються щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій, передбачений законом спосіб.

У рамках даного кримінального провадження потерпілим Товариством з обмеженою відповідальністю «Атлетікс» подано цивільну позовну заяву до відповідача ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, зокрема, шляхом стягнення з ОСОБА_4 4 897 грн 00 коп., яка прийнята до розгляду в кримінальному провадженні.

Обґрунтовуючи позовні вимоги до ОСОБА_4 позивач посилається на те, що відповідно до ч.1 ст. 1195 ЦК України йому було завдано діями ОСОБА_4 матеріальної шкоди в розмірі 4 897 грн 00 коп.. Розмір завданої матеріальної шкоди виходить із вартості викраденого товару 4 897 грн 00 коп. з ПДВ, що підтверджується Довідкою про вартість Товару №10-10/1від 10.10.2024 року.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Так, ч.1ст.129 КПК України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Як слідує з положень ч. 1ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

При цьому, суд зобов`язаний всебічно, повно й об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати характер і розмір витрат, зумовлених кримінальним правопорушенням, встановити злочинний зв`язок між діянням і шкодою, що настала, і дати у вироку належну оцінку таким обставинам.

У відповідності до ч.1ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 27.03.1995 року «Про практику розгляду судами цивільних за позовами про відшкодування шкоди», При визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам належить виходити з положень ст.453 ЦК ( 1540-06 ), статей 48, 51, 52, 54, 56, 57 Закону України "Про власність". Зокрема, слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду і якості, виправити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку з заподіянням шкоди майну. Постановлюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Оцінюючи вимоги позивача про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_4 матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, слід виходити з того, що сама обвинувачена в судовому засіданні не заперечувала факту спричинення потерпілому матеріальної шкоди саме через учинення своїх дій - таємне викрадення чужого майна (крадіжка). Обвинувачена не оспорювала суму матеріальної шкоди, погодилась відшкодувати завдану шкоду.

А отже, цивільний позов ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням підлягає задоволенню у повному обсязі.

Процесуальні витрати в провадженні відсутні.

Долю речових доказів по справі, вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись статтями 7, 100, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, установивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили, не обирати.

Цивільний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АТЛЕТІКС» до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АТЛЕТІКС» в якості відшкодування матеріальної шкоди завданої кримінальним правопорушенням 4897 (чотири тисячі вісімсот дев`яносто сім) тисяч грн. 00 коп.

Речові докази: жіночу футболку чорного кольору з логотипом бренду «Puma», жіночий джемпер чорного кольору із логотипом «Puma», жіночу куртку біло-синього кольору із логотипом «Outventure», які передано на відповідальне зберігання до камери речових доказів Оболонського УП ГУНП в м.Києві, після відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням ТОВ «АТЛЕТІКС», передати ОСОБА_4 .

Роз`яснити ОСОБА_4 , що іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Суддя ОСОБА_1