Ширяївський районний суд Одеської області
20.12.2024 Справа №: 518/2351/24 Провадження № 1-кп/518/116/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Ширяївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт, клопотання у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000576 від 23.09.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Ширяївського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України.

У судовому засіданні прокурор, потерпіла, обвинувачений та захисник проти призначення судового розгляду не заперечували.

Заслухавши думку сторін, дослідивши надані матеріали, дійшов висновку про відсутність перешкод для призначення судового розгляду та достатність підстав для призначення судового розгляду у судовому засіданні, виходячи із такого.

Це кримінальне провадження підсудне Ширяївському районному суду Одеської області.

Підстав для закриття провадження або повернення обвинувального акта прокурору для усунення недоліків суд не вбачає.

З`ясовуючи питання про визначення порядку судового розгляду, склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді, суд вважає за необхідне судовий розгляд проводити у закритому судовому засіданні за участі прокурора, обвинуваченого, захисника та потерпілої.

Підстави для прийняття рішень, передбачених п.п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України відсутні, в зв`язку з чим суд вважає можливим призначити судовий розгляд на підставі цього обвинувального акта.

Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 341-1 КПК України та ст. 19 Закону України «Про пробацію», з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання, представник уповноваженого органу з питань пробації складає досудову доповідь за ухвалою суду. Досудова доповідь складається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні нетяжкого або тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі.

Отже, суд вважає за можливе доручити уповноваженому органу з питань пробації скласти досудову доповідь щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім того, у підготовчому засіданні прокурором подано клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до вказаного клопотання прокурора, ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що він 22.09.2024 року близько 22:00 години знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на зґвалтування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи в цей момент на території домоволодіння, що розташоване за адресою АДРЕСА_2 , із застосуванням фізичної сили, а саме тримання за руку силоміць завів ОСОБА_4 до будинку, після цього, продовжуючи свій злочинний намір з метою доведення його до кінця, застосувавши силу роздягнув ОСОБА_4 та поваливши на підлогу, всупереч її волі, здійснив насильницький статевий акт природнім способом, а саме із вагінальним проникненням. Після чого залишився на місці події та погрожував останній фізичною розправою у разі, якщо вона повідомить про вчинені ним протиправні дії відносно неї, до моменту, о 00:30 год. 23.09.2024, коли ОСОБА_4 втекла з будинку.

Після вчинення кримінального правопорушення, 23.09.2024 ОСОБА_5 у порядку ст. 208 КПК України, затримано.

Ухвалою слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 25.09.2024 підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб до 23.11.2024 року включно.

Ухвалою слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 20.11.2024 підозрюваному ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 23.12.2024 включно.

Прокурор зазначає, що ризики передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які враховані під час обрання та продовження строку дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 продовжують існувати та дають підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризик переховуватися від суду обґрунтовується тим, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше судимий за вчинення кримінальних правопорушень, обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`яти років, а тому є підстави вважати, що знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення може переховуватися від суду.

Ризик незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що потерпіла та свідки проживають в одному населеному пункті, знають один одного, а тому обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи на свободі, шляхом залякування, погроз фізичною розправою чи умовляннями може вплинути на потерпілу, свідків для того, щоб останні змінили свої покази у кримінальному провадженні, з урахуванням того, що кримінальне правопорушення стосовно потерпілої ОСОБА_4 скоєно із застосуванням фізичного насильства.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення обґрунтовується тим, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, останнього разу вироком Ширяївського районного суду Одеської області від 13.05.2016 року за ч. 3 ст. 185 КК України, яким призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. Покарання відбув, судимість погашена, проте ОСОБА_5 на шлях виправлення не став та вчинив нове кримінальне правопорушення, що свідчить про можливість вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Заслухавши думки учасників судового розгляду щодо клопотання про продовження запобіжного заходу, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

Як унормовано ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається у порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Ч. 3 ст. 183 КПК України встановлено, що, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Під час вирішення питання про продовження строку запобіжного заходу суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі Конвенція) і ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права людини на свободу й особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Відповідно до орієнтирів застосування ст. 5 Конвенції, сформованих практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого покарання, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про його незначний ступінь і відсутність необхідності запобіжного ув`язнення (рішення: від 10.02.2011 року у справі «Харченко проти України», заява №40107/02, п.79; «Авраімов проти України», заява №71818/17, п.п.57, 64).

Відповідно до ст. 178 КПК України під час вирішення питання про обрання запобіжного заходу суд, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити у сукупності і всі інші обставини.

У цьому провадженні ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років. Зазначена обставина вже сама по собі може бути достатньою підставою і мотивом для переховування обвинуваченого від суду.

У контексті наведеного суд звертає увагу, що відповідно до практики ЄСПЛ тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для тримання особи під вартою, проте у сукупності з іншими обставинами істотно підвищує ризик її втечі. Як зазначви ЄСПЛ у рішенні від 26.07.2001року у справі «Ілійков проти Болгарії» (заява №33977/96, п.80), «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Водночас тяжкість обвинувачення, що збільшує ризик переховування ОСОБА_5 від правосуддя, суд оцінює у сукупності з іншими чинниками, які підлягають урахуванню під час вирішення питання про продовження строку запобіжного заходу.

Оцінюючи ризик протиправного впливу на потерпілого і свідків, суд враховує визначену кримінальним процесуальним законом процедуру допиту цих осіб. Зокрема, під час досудового розслідування потерпілі і свідки дають показання слідчому, прокурору у порядку, визначеному ст. 224 КПК України, а на стадії судового розгляду справи допитуються усно у судовому засіданні згідно зі ст.ст. 352, 353 цього Кодексу.

Відповідно до закріпленої у ст. 23 КПК України засади безпосередності судового процесу суд може використовувати як докази лише показання, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отримані у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Положення ч. 4 ст. 95 КПК України містять імперативну заборону обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім випадків, зумовлених режимом воєнного стану і визначених у ст. 615 КПК України.

В свою чергу, ч. 11 ст. 615 КПК України передбачено, що показання, отримані під час допиту свідка, потерпілого, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у разі, якщо хід і результати допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації.

За наведених обставин ризик впливу на потерпілого і свідків існує не лише під час збирання доказів на початку досудового розслідування, а і зберігається під час судового розгляду до моменту безпосереднього отримання показань цих осіб судом. Станом не тепер судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_5 по суті ще не розпочався, відтак потерпіла і свідки судом не допитані, а тому ризик протиправного впливу обвинуваченого на них залишається актуальним.

Про ризик вчинення ОСОБА_5 нового кримінального правопорушення свідчить систематичність його протиправної поведінки. Зокрема, обвинувачений раніше засуджений за умисні злочини проти власності, вироком Ширяївського районного суду Одеської області від 01.03.2016 року за ч. 3 ст. 185 КК України, яким призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі та згідно зі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців; вироком Ширяївського районного суду Одеської області від 13.05.2016 року за ч. 3 ст. 185 КК України, яким на підставі ст. 70 КПК України призначено остаточне покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

З огляду на наведені обставини у своїй сукупності суд вважає доведеним, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на даний час є дійсними, продовжують існувати, запобігти їм і забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого неможливо шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою. Доводів і аргументів на підтвердження протилежного сторона захисту у судовому засіданні не навела.

Обраний відносно ОСОБА_5 запобіжний захід, з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення, на даний час не виходить за межі розумного строку. Такий запобіжний захід кореспондується із суспільним інтересом, що полягає у виконанні визначених у ст. 2 КПК України завдань кримінального судочинства, є необхідним, щоб запобігти продовженню обвинуваченим злочинної діяльності та перешкоджанню кримінальному провадженню, і пропорційний цій легітимній меті.

Враховуючи викладене, а також те, що сторона захисту не спростувала наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, клопотання прокурора про продовження ОСОБА_5 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

З огляду на встановлені у ході досудового розслідування обставини, які пов`язанні із застосуванням ОСОБА_5 фізичного насильства під час скоєння щодо потерпілої ОСОБА_4 кримінального правопорушення, підстав для визначення розміру застави у даному кримінальному провадженні не вбачається.

Водночас, клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , щодо наявності підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту є необґрунтованим та задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Захисник посилався на наявність постійного місця проживання у обвинуваченого та те, що він працює по найму, проте, доказів наявності офіційного працевлаштування суду не надано. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повідомив, що постійного заробітку не має, працює по найму час від часу. Відсутні й докази, які б свідчили про стійкі соціальні зв`язки обвинуваченого. Доводи про те, що ризики, на які посилається у клопотанні прокурор, не є реальними, оскільки обвинувачений не ховався від досудового розслідування, на свідків не впливав та впливати наміру немає є непереконливими та не спростовують вищевказаних висновків суду.

Керуючись ст. ст. 183, 314-315, 372, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000576 від 23.09.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України, на 27 грудня 2024 року об 11 годині 30 хвилин в приміщенні Ширяївського районного суду Одеської області у залі судових засідань № 1.

Розгляд справи проводити у закритому судовому засіданні.

У судове засідання викликати учасників судового провадження: прокурора, потерпілу, обвинуваченого, захисника, свідків.

Повідомити учасників судового провадження про час та місце проведення судового засідання.

Доручити Березівському районному сектору №4 філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області скласти досудову доповідь щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Застосований відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою у Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» продовжити строком на 60 діб до 21 лютого 2025 року включно без визначення розміру застави.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду в частині обрання запобіжного заходу через Ширяївський районний суд Одеської області, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 23 грудня 2024 року.

Суддя ОСОБА_1