Справа № 569/1261/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

потерпілого - ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 захисника адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського міського суду Рівненської області кримінальне провадження №0002003 від 19.08.2024 про обвинувачення ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 194 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Рівненського міського суду надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити судовий розгляд кримінального провадження на підставі обвинувального акту.

Обвинувачений та його захисник, щодо призначення судового розгляду не заперечували.

Окрім того, сторона захисту подала клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

В обґрунтування клопотання про зміну запобіжного заходу вказав, що обвинувачений надав згоду на проходження військової служби, та бажає проходити військову службу у військові частині НОМЕР_1 .

Прокурор вказує, що даний час існують ризики, що обвинувачений може переховуватися від суду, може знищити і сховати речі, які мають значення для кримінального провадження, незаконно впливати на потерпілого та свідків, та вчинити інше кримінальне правопорушення. Просить відмовити в клопотанні сторони захисту, щодо зміни запобіжного заходу.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У відповідності до положення ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки обвинуваченого під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Слідчий суддя, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного/обвинуваченого, має обґрунтувати свій висновок про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи. При цьому кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Прокурором доведено, що ризики передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому не перестали існувати, з огляду на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується останній, а також обставини їх вчинення.

Беручи до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , ризики які передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України на час розгляду кримінального провадження не відпали, суд вважає, що підстав для задоволення клопотання про зміну запобіжного заходу відсутні.

Щодо призначення справи до судового розгляду, суд приходить до наступного висновку.

Угод про визнання винуватості чи про примирення у порядку ст.ст. 468-475 КПК України до суду не надійшло.

Кримінальне провадження підсудне Рівненському міському суду Рівненської області, підстав для його закриття та зупинення немає, обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України.

Керуючись ст. 314,315 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у вказаному кримінальному провадженні у відкритому судовому засіданні в приміщенні Рівненського міського суду (м. Рівне, вул. Шкільна, 1) на 25.02.2025, 14 год.00 хв.

Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.

В судове засідання викликати учасників судового провадження.

Клопотання захисника адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання відносно ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1