Справа № 308/4396/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , розглянувши матеріали клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_2 , у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000200 від 05 березня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст.190 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_2 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000200 від 05 березня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст.190 КК України, про арешт майна.

Клопотання мотивоване тим, що слідчим відділенням відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000200 від 05 березня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст.190 КК України. Встановлено, що до відділу поліції №1 Ужгородського РУП надійшла заява від ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , прож. АДРЕСА_1 про те, що невідома особа яка представилась як ОСОБА_4 в мобільному додатку Whatsapp з мобільного номеру телефона НОМЕР_1 в період часу з 24.06.2024 по 24.01.2025 під приводом позики грошових коштів на приїзд до України, виманив у заявниці грошові кошти на загальну суму 685000,00 грн., як заявниця самостійно перерахувала на банківські картки: AT «АКЦЕНТ-БАНК» № НОМЕР_2 , AT «ПРИВАТ-БАНК» № НОМЕР_3 , AT AT «Перший український міжнародний банк» № НОМЕР_4 , AT «ПРИВАТ-БАНК» № НОМЕР_5 . Таким чином заявниці було завдано матеріальної шкоди на вищевказану суму 685000,00 грн.

Крім того в ході подальшого досудового розслідування допитано в якості потерпілого гр, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка повідомила, іцо в період часу з 24.06.2024 по 24.01.2025, вона перераховувала грошові кошти на банківські картки: AT «АКЦЕНТ-БАМК» № НОМЕР_2 , AT «ПРИВАТ-БАНК» № НОМЕР_3 , AT «ПУМБ» № НОМЕР_4 , AT «ПРИВАТ-БАНК» № НОМЕР_5

Крім того працівниками УПК в Закарпатській області встановлено що грошові кошти з вищевказаних банківських карток було перераховано на банківській рахунки № НОМЕР_6 , який відкрито на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_7 який відкрито на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_8 , № НОМЕР_9 який відкрито на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_10 .

Прокурором Ужгородської окружної прокуратури винесено постанови про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю до банківських карток та рахунків відкритих в AT КБ «Приватбанк» № НОМЕР_3 , № НОМЕР_5 та рахунків № НОМЕР_6 , який відкрито на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_11 який відкрито на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_12 і 1909, № НОМЕР_9 який відкрито на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_10 яка перебувають на виконанні у вказаній банківській установі.

У клопотанні вказано на те, що прокурор вважає за необхідне накласти арешт на банківські рахунки які відкриті в Акціонерному товаристві комерційному банку «Приватбанк» № НОМЕР_3 , № НОМЕР_5 та рахунків № НОМЕР_6 , який відкрито на ОСОБА_5 , 21.01.1.978 р.н., ІПН НОМЕР_11 який відкрито на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_8 , .№ НОМЕР_9 який відкрито на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , НОМЕР_13 , так як є реальна загроза відчуження грошових коштів, які незаконно привласненні шахрайським шляхом та є предметом злочину.

При цьому у клопотанні вказано на те, що 27.03.2025 до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області скеровано клопотання про арешт. Проте на підставі ухвали слідчого судді від 27.03.2025 №308/4396/25 1-кс/308/1828/25 вказане клопотання було повернуто прокурор, та встановлено строк сімдесят дві години для усунення недоліків з моменту отримання копії ухвали. Дана ухвала надійшла до органу прокуратури 07.04.2025. Тому дослідивши матеріали вказаного кримінального провадження орган прокуратури дійшов до висновку, що в даному випадку необхідність накладення арешту на банківські рахунки, з метою збереження речових доказів.

Прокурор зазначає, що у сторони обвинувачення з метою використання як доказу факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, виникла необхідність накласти арешт на банківську картку відкриту в Акціонерному товаристві «Акцент Банк» №19782 так як є реальна загроза відчуження грошових коштів, які незаконно привласненні шахрайським шляхом та є предметом злочину.

У клопотання містяться покликання на ч.1, п.4 ч.2 ст. 170, ч. ст. 172 КПК України.

Та керуючись ст. ст. 36, 131, 132. 170, 171 КПК України,- прокурор просить: клопотання задовольнити, накласти арешт на банківські рахунки які відкриті в Акціонерному товаристві комерційному банку «Приватбанк» № НОМЕР_3 , № НОМЕР_5 та рахунків № НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_11 який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_8 , № НОМЕР_14 який належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ТИН ,; , ліцензія НБУ № 22 від 05.10.2011., що розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, будинок 30, з метою збереження речових доказів.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 1ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною 2 ст. 170 ЦПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до частини 10 статті 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна, згідно частини 2 статті 171 КПК України, повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Крім цього законодавець встановлює обов`язок для слідчого, прокурора, зазначаючи, що до клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Прокурор у клопотанні вказує на те, що у сторони обвинувачення з метою використання як доказу факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, виникла необхідність накласти арешт на банківську картку відкриту в Акціонерному товаристві «Акцент Банк» №19782, так як є реальна загроза відчуження грошових коштів, які незаконно привласненні шахрайським шляхом та є предметом злочину, у прохальній частині клопотання, він просить арешт накласти з метою збереження речових доказів.

Зі змісту клопотання вбачається, що прокурор як на підставу накладення арешту на майно вказує, на п.4 ч.2 ст.170 КПК України тобто з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, в той же час прокурор зазначає, що просить накласти арешт на банківські рахунки які відкриті в Акціонерному товаристві комерційному банку «Приватбанк» з метою збереження речових доказів.

Зі змісту клопотання вбачається, що на таку підставу накладення арешту на майно, передбачену пунктом 1 частини другої ст. 170 КПК України прокурор не посилається, та не обґрунтовує.

При цьому, прокурор обгрунтовуючи подане клопотання зазначає, що у сторони обвинувачення з метою використання як доказу факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, виникла необхідність накласти арешт на банківську картку відкриту в Акціонерному товаристві «Акцент Банк» №19782 так як є реальна загроза відчуження грошових коштів, які незаконно привласненні шахрайським шляхом та є предметом злочину.

А в прохальній частині клопотання просить накласти арешт на інші банківські рахунки.

При цьому, прокурор обґрунтовуючи подане клопотання вказує, що у сторони обвинувачення з метою використання як доказу факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження виникла необхідність накласти арешт.

Разом з тим, згідно вимог ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Крім цього, відповідно до ч.6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

В той же час матеріали клопотання не містять відомостей щодо того, що у вказаному кримінальному провадженні будь якій особі оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 190 КК України.

Також, матеріали клопотання не містять відомості щодо фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Зі змісту клопотання та матеріалів що додані до нього не вбачається, що у даному кримінальному провадженні подано цивільний позов про відшкодування завданої шкоди.

В поданому клопотанні прокурор зазначає, що банківські рахунки які відкриті в Акціонерному товаристві комерційному банку «Приватбанк» № НОМЕР_3 , № НОМЕР_5 та рахунків № НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_11 який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_8 , № НОМЕР_14 який належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ТИН ,; , ліцензія НБУ № 22 від 05.10.2011., що розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, будинок 30.

Водночас, прокурором на підтвердження вказаних доводів не долучено жодного підтвердження, вказуючи що було подано клопотання про тимчасовий доступ до речей та документів, які перебувають на виконанні в банківській установі.

При цьому, матеріали клопотання містять лише постанову про надання тимчасового доступу, однак відомостей про підтвердження проведення такого не надано.

Відповідно до п.3 ч.2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Таким чином з клопотання та доданих до нього матеріалів не можливо напевно встановити власників майна, зокрема банківських рахунків, та де саме (в якій банківській установі) такі рахунки було відкрито.

В поданому клопотанні прокурора про арешт майна належним чином не обґрунтовано ні підстави, ні мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Вказані обставини позбавляють слідчого суддю можливості в повній мірі дослідити обставини, якими обґрунтовані доводи клопотання та прийняти рішення по суті.

Вивченням матеріалів клопотання встановлено, що прокурором не дотримано вимог, передбачених ч. 2 ст. 171 КПК України, та належним чином не мотивував ініційоване ним клопотання, зокрема, в частині підстав та мети накладення арешту на вищевказане майно, та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна. Клопотання слідчого не містить посилань на наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч.1 ст. 170 КПК України, та їх відповідне обґрунтування.

З огляду на викладене слідчий суддя приходить до переконання, що вказане клопотання про арешт майна, подано без додержання вимог ст.171 КПК України.

Відповідно до положень ч.6 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Виходячи з викладеного, слідчий суддя вважає за необхідне повернути клопотання прокурору з метою усунення його недоліків у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, що не позбавляє його права після усунення недоліків в строки, передбачені ст. 172 КПК України, повторно звернутися до суду з даним клопотанням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_2 , у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000200 від 05 березня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст.190 КК України, про арешт майна, - повернути прокурору, встановивши строк в сімдесят дві години для усунення недоліків з моменту отримання копії ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1