ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 на вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 жовтня 2024 року у кримінальному провадженні №0000272 від 01 серпня 2024 року стосовно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Дніпродзержинська Дніпропетровської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.

Вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 жовтня 2024 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу, в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 850 грн.

за обставин, встановлених у вироку, 21.07.2024 приблизно о 21:00 год. ОСОБА_7 , знаходився біля будинку АДРЕСА_2 , де реалізуючи свій раптово виниклий протиправний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, стоячи навпроти потерпілої ОСОБА_9 , яка при цьому сиділа на лавці, кулаком своєї правої руки наніс удар в область лівої шоки ОСОБА_9 , яка від зазначеного удару впала з лавки на землю у положення на спині, зігнувши свої ноги в колінах. Не зупиняючись на зазначеному, ОСОБА_10 розташувався праворуч від ОСОБА_9 , яка перебувала у положенні, лежачи на спині, та з силою наніс удар стопою своєї лівої ноги в область лобної ділянки голови ОСОБА_9 , після чого наніс удар стопою своєї лівої ноги в область правого колінного суглобу ОСОБА_9 .

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 спричинив потерпілій ОСОБА_9 ушкодження у вигляді синця та садна на голові, синців та саден на правій нижній кінцівці, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, які мають незначні скороминущі наслідки.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду першої інстанції скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Зазначає, що суд всупереч вимогам кримінального процесуального закону, дійшовши висновку про доведеність вини обвинуваченого за ч. 1 ст. 125 КК в мотивувальній частині вироку при формулюванні обвинувачення, визнаного ним доведеним, лише виклав, що ОСОБА_7 визнаний винним у спричиненні потерпілій ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, які відносять до легких та мають незначні скороминущі наслідки, взагалі при цьому не відобразив обставини спричинення ним тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 , тобто фактично вийшов за межі пред`явленого обвинувачення. У зв`язку з чим висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу прокурора та з підстав, викладених в ній, просив її задовольнити.

Обвинувачений та потерпілі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи були повідомлені належним чином, участь обвинуваченого не є обов`язковою та з огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК їх неявка не перешкоджає проведенню розгляду.

Мотиви апеляційного суду.

За змістом ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 91 КПК встановлено обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, в тому числі, підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення).

Стаття 94 КПК передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що підпункт «а» п. 3 ст. 6 Конвенції надає підсудному право бути поінформованим не лише про «причину» обвинувачення, тобто про дії, які він нібито вчинив і на яких ґрунтується звинувачення, але й також «природу» звинувачення, тобто юридичну кваліфікацію, надану цим діям. Крім того, Високий суд у своїх рішеннях неодноразово зазначав про те, що в кримінальному провадженні надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду в цілому (рішення ЄСПЛ у справах «Девеер проти Бельгії», «Маттоціа проти Італії», «Пеєв проти Болгарії, «Пелісьє та Сассі проти Франції»).

Обвинувачення твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України ( п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК).

За вимогами ст. 337 КПК судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК у разі визнання особи винуватою в мотивувальній частині вироку зазначаються, у тому числі, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Вищезазначені вимоги кримінального процесуального закону суд першої інстанції не виконав.

Конкретне обвинувачення, фактичні обставини по справі та визначена правова кваліфікація злочину є важливішими елементами кримінального переслідування, оскільки не тільки впливають на право обвинуваченого захищатись від обвинувачення але й на весь визначений КПК порядок судового розгляду.

Правильне відображення фактичних обставин кримінального правопорушення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків суду про доведеність винуватості особи, але й для реалізації права на захист. Адже фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого кримінального правопорушення, а юридичне формулювання це правова модель кримінального правопорушення, вказівка на кримінально-правову норму, порушення якої інкриміновано обвинуваченому. Тому наведені у вироку фактичні дані в своїй сукупності мають давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Мотивування у вироку висновків щодо кваліфікації злочину полягає у зіставленні ознак встановленого судом злочинного діяння і ознак злочину, передбаченого тією чи іншою статтею кримінального закону, його частиною або пунктом, і формулюванні висновку про їх відповідність.

З оскарженого вироку слідує, що суд у спрощеному провадженні, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку, а саме у заподіянні потерпілій ОСОБА_9 умисного легкого тілесного ушкодження та кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 125 КК.

Разом з тим, відповідно до обвинувального акту ОСОБА_7 інкримінується два епізоди від 21.07.2024 щодо спричинення умисних легких тілесних ушкоджень стосовно потерпілий ОСОБА_9 та ОСОБА_11 .

Водночас, суд першої інстанції при формулюванні обвинувачення, визнаного ним доведеним, лише виклав обставини про спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_9 , при цьому взагалі не відобразив у вироку фактичні обставини заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 , тобто фактично вийшов за межі пред`явленого обвинувачення, що призвело до істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

За таких умов, висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_10 не відповідають встановленим фактичним обставинам вчиненого обвинуваченим кримінального проступку, проте, зважаючи, що вирок суду ухвалений за результатами спрощеного провадження, в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК, апеляційний суд позбавлений можливості постановити кінцеве рішення та усунути допущені судом першої інстанції порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ст. 412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно з ч. 6 ст. 9 КПК у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

Враховуючи, що чинним КПК з одного боку, чітко визначені повноваження апеляційного суду, до яких не входить дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження та доказів, які не досліджувалися судом першої інстанції, що покладено кримінальним процесуальним законом на суд першої інстанції, який цих вимог не дотримався, з другого боку, в перелік підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, передбачених ст. 415 КПК не входять зазначені порушення вимог чинного законодавства, однак, виходячи з вимог ст. 7 КПК, суд апеляційної інстанції в даному випадку позбавлений можливості винести остаточне рішення у кримінальному провадженні, а тому вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, при якому суду необхідно усунути порушення, зазначені у цій ухвалі та ухвалити рішення, яке буде відповідає вимогам обґрунтованості та вмотивованості.

Таким чином, вимоги апеляційної скарги прокурора є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 412 КПК, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 жовтня 2024 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4