Дата документу 16.01.2025 Справа № 335/2091/24
запорізький апеляційний суд
Провадження №11-сс/807/97/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №335/2091/24Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2025 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 13 грудня 2024 року про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, зареєстрований у АДРЕСА_1 , проживає у АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

ВСТАНОВИЛА

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 13 грудня 2024 року за клопотанням слідчого продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 в межах строку досудового розслідування, до 08 січня 2025 року включно, з можливістю внесення застави у розмірі та на умовах, визначених ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 20 листопада 2024 року.

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_7 просив скасувати ухвалу слідчого судді та звільнити його з-під варти. Зазначив, що розгляд клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою відбувався з грубим порушенням норм ст.ст.214, 56, 60, 219, 28 КПК, а також норм ст.ст.129, 55, 64 Конституції України та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Підозрюваний був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги через адміністрацію ДУ «Запорізький слідчий ізолятор». Клопотань про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції від підозрюваного на адресу апеляційного суду не надходило, у зв`язку із чим у відповідності до положень ч.4 ст.405 КПК колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності підозрюваного.

Захисник, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, у судове засідання апеляційної інстанції також не з`явився, у зв`язку із чим у відповідності до положень ч.4 ст.405 КПК колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності захисника.

Під час апеляційного розгляду прокурор заперечив проти скарги.

Заслухавши учасників провадження, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що старший слідчий відділу розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту слідчого управління ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 , посилаючись на продовження існування передбачених п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 та які на теперішній час не зменшилися, звернувся до слідчого судді з погодженим прокурором клопотанням про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 , якому 14.05.2024 року повідомлено про підозру у вчиненні передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1 КК злочину, а 15.05.2024 року повідомлено про нову підозру у вчиненні передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1, ч.2 ст.345 КК злочинів.

16.05.2024 року слідчим суддею Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_7 до 12.07.2024 року включно.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 05.07.2024 року строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до шести місяців, а саме до 14 листопада 2024 року включно, у строк якого не входить строк на ознайомлення із матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження.

09.07.2024 року слідчим суддею Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_7 до 06.09.2024 року включно.

03.09.2024 року слідчим суддею Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_7 до 01.11.2024 року включно.

29.10.2024 року слідчим суддею Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_7 до 25.11.2024 року включно.

20.11.2024 року слідчим суддею Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_7 до 16.12.2024 року включно, з визначенням застави у сумі 151 400 гривень, а також з роз`ясненням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, у разі внесення застави.

З повідомлення про завершення досудового розслідування від 18.10.2024 року вбачається, що підозрюваного та його захисника повідомлено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000663 від 25.04.2023 року завершено, а зібрані під час досудового розслідування докази є достатніми для складання обвинувального акта, у зв`язку із чим, відповідно до ст.290 КПК, сторонам кримінального провадження відкрито матеріали. Цим же повідомленням підозрюваному та його захиснику надано право на доступ до матеріалів досудового розслідування.

У зв`язку з тим, що 16.12.2024 року спливає строк тримання під вартою ОСОБА_7 , а у даному кримінальному провадженні наразі триває стадія ознайомлення із матеріалами досудового розслідування сторін кримінального провадження, з огляду на продовження існування у даному провадженні ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК, слідчий просив продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 .

Слідчий суддя, задовольняючи дане клопотання, в ухвалі зазначила, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК, на теперішній час продовжують існувати, а тому ОСОБА_7 необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, який складає 27 днів, тобто до 08.01.2025 року, з можливістю внесення застави у розмірі та на умовах, визначених ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 20.11.2024 року.

Колегія суддів погоджується із зазначеним рішенням слідчого судді.

За змістом ст.199 КПК слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання особи під вартою, має дослідити надані йому матеріали на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу та з`ясувати конкретні причини тривалого строку досудового розслідування і тримання особи під вартою.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 197 КПК строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного під час досудового розслідування не повинен перевищувати шести місяців у кримінальному провадженні щодо злочинів невеликої або середньої тяжкості, дванадцяти місяців у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дотрималась зазначених вимог закону при розгляді вищевказаного клопотання.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності передбачених ч.1 ст.177 КПК ризиків в межах своїх повноважень слідчий суддя встановила, що доводи слідчого є обґрунтованими. Заявлені у клопотанні ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК, на даний час не зменшились та продовжують існувати.

При цьому, слідчий суддя вважала недоведеним на даному етапі досудового розслідування продовження існування передбаченого п.2 ч.1 ст.177 КПК ризику, оскільки всі докази для завершення досудового розслідування зібрані стороною обвинувачення, а відтак на даний час відсутній ризик знищення або спотворення будь-яких речей та документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

З таким висновком слідчого судді погоджується колегія суддів.

Згідно з матеріалами провадження, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1, ч.2 ст.345 КК злочинів, які відповідно до ст.12 КК відносяться до тяжкого та нетяжкого злочинів.

Під час проведення 14.05.2024 року обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 за підозрою його у вчиненні передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1 КК злочину останній, в порушення вимог ч.3 ст.236 КПК, втік з квартири через вікно, залишивши у квартирі малолітню дитину. Після чого, ОСОБА_7 здійснив неправомірні дії відносно працівника поліції, у зв`язку із чим йому було повідомлено про підозру й у вчиненні передбаченого ч.2 ст.345 КК злочину.

Крім того, під час проведення співробітниками поліції слідчих дій, зокрема обшуку, ОСОБА_7 вів трансляцію таких дій, закликаючи глядачів до вчинення протиправних дій відносно працівників поліції.

Таким чином, вказана поведінка підозрюваного на самій початковій стадії кримінального провадження свідчить про його схильність до переховування та вчинення нових кримінальних правопорушень.

До того ж підозрюваний, будучи обізнаний про ступінь тяжкості інкримінованих йому злочинів та покарання, яке загрожує йому в разі визнання винуватим, може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміновані йому тяжкий та нетяжкий злочини, а тому передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК ризик не зменшився та продовжує існувати на теперішній час.

Стимулюючі фактори, які б свідчили, що підозрюваним не будуть вживатися перешкоди у відправленні правосуддя шляхом неявок до органу досудового розслідування та суду, відсутні.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що передбачений ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1 КК злочин, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_7 , вчинений за попередньою змовою групою осіб, проти вжиття військовослужбовцями ЗСУ мобілізаційних заходів під час дії воєнного стану. У судових засіданнях суду першої інстанції підозрюваний зазначав, що його діяльність була законною, він є правозахисником та таким чином він захищав конституційні права людей від незаконної діяльності ТЦК та СП, які є незаконно створеними органами, а тому судова колегія вважає, що така «діяльність» ОСОБА_7 може продовжуватися, що свідчить про продовження існування передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК ризику.

Судова колегія відмічає, що тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_7 у випадку визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих йому злочинів, не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте як за національним законодавством (п.2 ч.1 ст.178 КПК), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року).

Також колегія суддів погоджується, що на теперішній час продовжує існувати ризик незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки наразі триває стадія ознайомлення із матеріалами досудового розслідування сторін кримінального провадження та стадія судового розгляду не розпочалась.

З цього приводу судова колегія звертає увагу на визначену КПК процедуру отримання свідчень від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, відповідно до якої спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.ч.1, 2 ст.23, ст.224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч.4 ст.95 КПК).

Отже, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

За таких обставин ризик здійснення підозрюваним спроб незаконного впливу на свідків (враховуючи обізнаність ОСОБА_7 про їх анкетні дані), які наразі безпосередньо судом не допитані, з метою зміни ними показань або відмови від їх надання перед судом для уникнення ним кримінальної відповідальності, є реальним.

Під час вирішення питання про продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою слідчим суддею також враховано дані про особу підозрюваного, а також його поведінку під час проведення відносно нього слідчих дій та його неналежну процесуальну поведінку під час досудового розслідування, перешкоджання завершенню досудового розслідування шляхом відмови від ознайомлення з матеріалами кримінального провадження з надуманих підстав, а також підвищену суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , їх спрямованість проти основ національної безпеки України.

Ухвалене слідчим суддею рішення ґрунтувалося на сукупності обставин, які мають значення для вирішення питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу і відповідає вимогам закону.

Посилання підозрюваного в апеляційній скарзі на те, що розгляд клопотання слідчого про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою здійснено з грубим порушенням норм законодавства, є безґрунтовними, оскільки апелянт не вказав які саме були допущені порушення, обмежившись в апеляційній скарзі лише переліченням статей КПК, Конституції та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В свою чергу перевіркою матеріалів провадження колегією суддів не встановлено жодних порушень вимог законодавства під час розгляду клопотання слідчого про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 .

Інших доводів щодо незаконності та необґрунтованості оскаржуваної ухвали підозрюваний в апеляційній скарзі не навів.

В свою чергу, суд апеляційної інстанції при оцінці законності судового рішення в цілому, враховує підвищену суспільну небезпечність інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, який обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1, ч.2 ст.345 КК.

Висновки слідчого судді належним чином мотивовані та наведені обґрунтовані підстави для продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 та неможливості застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, виходячи з положень ч.6 ст.176 КПК.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають усталеній практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги підозрюваного.

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 13 грудня 2024 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4