Справа № 587/4591/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року Сумський районний суд Сумської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001528 від 10 жовтня 2024 року по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Червоноармійськ, Житомирської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, військовослужбовця, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-вироком 19.02.2016 Червоноармійського районного суду Житомирської області за ч.1 ст. 263 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого з випробуванням на 1 рік 6 місяців,

-вироком 25.06.2021 Червоноармійського районного суду Житомирської області за ч.1 ст. 185, ст. 71, ст.72 КК України до 3 років 2 місяці позбавлення волі, ухвалою від 12.06.2024 Богунським районним судом Житомирської області звільнений умовно достроково на невідбутий строк 1 рік 04 місяці 25 днів,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив умисне кримінальне правпопорушення за наступних обставин.

Ухвалами Богунського районного суду м. Житомира від 11.06.2024 та 12.06.2024 (Справа № 295/8986/24), розглянуто подання Державної установи «Житомирська виправна колонія (№4)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військово служби за контрактом, згідно ст. 81-1 КК України, та встановлення адміністративного нагляду стосовно засудженого ОСОБА_5 .

Разом з тим, згідно вказаної ухвали суду, визнано наявність достатніх підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання та для проходження військової служби за контрактом, визначених ст. 81-1КК України та ЗУ «Про внесення змін до Кримінального, Кримінально процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо запровадження інституту умовно-дострокового звільнення осіб від відбування покарання для безпосередньої їх участі в обороні країни, захисті її незалежності та територіальної цілісності» від 08.05.2024 № 3687-ІХ та звільнено умовно-достроково засудженого ОСОБА_5 від відбування невідбутої частини основного покарання у виді позбавлення волі для проходження військової служби за контрактом.

24.02.2022 Президентом України видано Указ «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022, затверджений Законом № 2102-ІХ від 24.02.2022, у зв`язку з чим на території України запроваджено правовий режим воєнного стану.

12.06.2024 ОСОБА_5 на добровільній основі уклав з Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_1 контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу до закінчення особливого періоду.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 12.06.2024 року за №170 солдата запасу ОСОБА_5 призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 12.06.2024 № 143-РС на посаду стрільця-санітара 1 штурмового спеціалізованого відділення 2 штурмового спеціалізованого взводу 1 штурмової спеціалізованої роти штурмового спеціалізованого батальйону, поставлено на всі види забезпечення.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройові частині)

№229 від 14.08.2024 бойового медика 1 штурмової спеціалізованого взводу штурмової спеціалізованої роти (ШКВАЛ) направлено до відрядження з військової частини НОМЕР_1 та зараховано на котлове забезпечення.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 09.09.2024 за № 255 (по стройовій частині) солдат ОСОБА_5 вибув на лікування до КНП СОР «Сумська обласна клінічна лікарня».

Згідно вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, та умов укладеного контракту, військовослужбовці зобов`язані свято і непорушно дотримуватись Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.

Однак, військовослужбовець військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_5 проходячи військову службу в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 1, 2, 24 Закону України „Про військовий обов`язок і військову службу, ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він являється військовослужбовцем військової служби за контрактом і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , не маючи на те поважних причин, діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасового незаконного ухилення від її проходження, з особистих мотивів, в умовах воєнного стану, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, а саме 14.09.2024 року не повернувся після закінчення лікування з КНП СОР «Сумська обласна клінічна лікарня» до місця служби тимчасового місця дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_2 у АДРЕСА_3 та у подальшому проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів для повернення у військову частину та виконання службових обов`язків, звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління з приводу своїх протиправних діянь, за наявності реальної можливості для цього до 19.10.2024.

У подальшому, 19.10.2024 року 11:00 год. старшим слідчим в особливо важливих справах Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сумах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві,у порядку ст. 208 КПК солдата ОСОБА_5 затримано.

Солдат ОСОБА_5 з 14.09.2024 по 11:00 год. 19.10.2024 обов`язки військової служби не виконував, будь-яких заходів для повернення на службу та продовження несення відповідних обов`язків у зазначений період часу не вживав, а займався особистими справами, не пов`язаними з проходженням військової служби.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину визнав повністю і пояснив, що 27 серпня 2024 він отримав два поранення у Курській області та отримав контузію. Проходив службу на посаді бойового медика у військовій частині НОМЕР_2 , яка дислокувалась у АДРЕСА_3 . Проходив лікування спочатку у лікарні Радіозахисту м.Суми , а потім у Обласній лікарні м. Суми перебував на лікуванні по ниркам. 12 вересня виписався з лікарні урологічного відділення. 13 вересня отримав висновок у лікаря невролога, що потребує лікування по контузії. Він повідомив по телефону про це керівника медслужби своєї роти про наявність такого висновку та замполіта. Йому сказали з`явитись у розташування роти, на що він повідомив, що він у лікарні і щоб йому направили форму 100, на що йому знову повідомили, щоб він з`явився у військову частину в АДРЕСА_3 , де будуть з`ясовувать його стан здоров`я. Але він не повернувся, так як у нього перед цим був конфлікт з керівництвом, в нього хотіли забрати його бойові кошти 100 тис. грн. Щоб його не оголосили в СЗЧ, він поїхав до ВСП, у ТЦК, воєнкомат, де повідомляв, що він їде на лікування, а не в СЗЧ. Він обійшов всі їх, а потім повідомив бойового медика та замполіта військової частини, що буде їхать у АДРЕСА_4 для лікування у приватну клініку або в госпіталь. Вони таких дій не погоджували. Але він поїхав все одно. Був відсутнім у частині з 14.09.2024 по 19.10.2024, перебував у м.Києві на лікуванні, його забрали з госпіталя. З Статутом та законам про військову службу він ознайомлений, добре їх знає. Знав, що йому потрібно негайно було повідомити командування про його виписку і після цього повернутись у частину. Те що був на лікуванні у м.Києві місяць підтверджуючих документів не має, свідків також. Наслідки не з`явлення розумів. Не телефонував командуванню коли перебував у м.Києві, так як загубив телефон, а там всі контакти. Вину свою визнає, зазначає, що кається, бажає повернутися на службу, так як він є гарним бойовим медиком.

Оскільки фактичні обставини справи ніким не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій немає, то суд згідно ст. 349 КПК України за відсутності заперечень з боку учасників судового розгляду визнав недоцільним дослідження доказів по справі відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, а обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів справи, які характеризують особу обвинуваченого.

Таким чином, суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, доведена в повному обсязі та його протиправні дії кваліфікує ч.5 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчиненому військовослужбовцем в умовах воєнного стан.

За змістом закону (ст. 50 КК України), покарання має на меті не тільки кару, а має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та попередження вчиненню нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання, враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, а саме, те що кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст. 407 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу винного ОСОБА_5 , який одружений, приймав участь у захисті Вітчизни, бажає продовжити далі нести військову службу, є частина, яка готова забрати його на військову службу, раніше судимий.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують відповідальність обвинуваченого суд визнає те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, своїми правдивими показаннями як в ході досудового слідства, так і в судовому засіданні сприяв розкриттю кримінального правопорушення та встановленню істини по справі.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Із врахуванням ступеня тяжкості скоєного злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, особи обвинуваченого, наявності обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, обставин скоєння кримінального правопорушення та відношення до скоєного, суд дійшов висновку про те, що виправлення обвинуваченого можливо лише в ізоляції від суспільства і призначає покарання ОСОБА_5 в мінімальних межах санкцій ч. 5 ст. 407 КК України, яке сприятиме його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

При цьому, відсутні правові підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом (ст. 69 КК України) або ж звільнення від покарання з випробуванням (ст. 75 КК України), адже Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці» від 13.12.2022 встановлено заборону для застосування положень ст.ст. 69, 75 КК України у разі засудження за кримінальні правопорушення, передбачені статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинені в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

Тому підстав для застосування норм ст.ст. 69, 69-1, 75 КК України до обвинуваченого суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані.

Запобіжний захід обвинуваченому в даному кримінальному провадженні обрано у вигляді утримання під вартою.

Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.349, 369, 370, 373,374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати винним ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Червоноармійського районного суду Житомирської області від 25 червня 2021 року, яким він засуджений за ч.1 ст.185, ч.1 ст. 71, ч.1 ст. 72 КК України до 3 років 2 місяці позбавлення волі, та призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 місяць.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу відносно обвинуваченогозалишити утримання під вартою, рахуючи строк відбування покарання з 19 жовтня 2024 року - моменту фактичного затримання.

Вирок може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, що утримується під вартою в той же строк з моменту отримання копії вироку, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляції, а в разі подачі апеляції - після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1