Провадження № 1-кс/712/255/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 року м. Черкаси

Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Соснівського районного суду м. Черкаси клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у справі №712/14733/24,

ВСТАНОВИВ:

До Соснівського районного суду м. Черкаси надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 13.12.2024 у кримінальному провадженні № 0001426 від 10.12.2024 (справа №712/14733/24), а саме на: предмет зовні схожий на газовий балончик, який було упаковано до сейф-пакету № ICR 0202031 та шкіряну куртку чорного кольору, яку було вилучено та поміщено до сейф-пакету PSP 4150508, вилучені 10.12.2024 у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 та зобов`язати слідчого повернути вищезазначені речі.

В обґрунтування клопотання зазначено, що дізнанням протягом місяця слідчі дії з арештованим майном не проводиться, натомість подальше утримання її органами досудового розслідування порушує права власника.

Заявник та представник заявника адвокат ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, адвокат ОСОБА_3 подала заяву, у якій просить судове засідання проводити без її участі.

Прокурор в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання без його участі, проти скасування арешту на шкіряну куртку чорного кольору, яка належить ОСОБА_4 , не заперечує. Арешт на предмет, ззовні схожий на газовий балончик, просить не скасовувати, так як вказаний предмет є знаряддям вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України у разі неприбуття у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, слідчий суддя вважає, що подане клопотання підлягає до задоволення виходячи з наступного.

З матеріалів клопотання та доданих до нього матеріалів слідчим суддею встановлено, що ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 13.12.2024 у справі №712/14733/24 у кримінальному провадженні №0001426 від 10.12.2024 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України задоволено клопотання прокурора Черкаської окружної прокуратури, накладено арешт на предмет зовні схожий на газовий балончик, який було упаковано до сейф-пакету № ICR 0202031 та шкіряну куртку чорного кольору, яку було вилучено та поміщено до сейф-пакету PSP 4150508, вилучені 10.12.2024 в ході затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ч. 2 ст. 1 КПК України).

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт на майно накладається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, арешт на майно, що є речовим доказом у кримінальному провадженні, за правилами ч.3 ст.170 КПК України може бути накладений незалежно від суб`єкту, що є його власником, процесуального статусу останнього, розміру шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, можливості застосування спеціальної конфіскації або конфіскації майна як виду покарання.

Згідно зі ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, в справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 р., для з`ясування наявності порушення цього положення ЄСПЛ має встановити, чи було забезпечено справедливу рівновагу між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід`ємним принципом всієї Конвенції, що відбито в структурі ст. 1 Протоколу №1 Європейської конвенції з прав людини.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях в тому числі щодо України констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. п. 46 рішення у справі " Устименко проти України", п.п. 51,52 рішення у справі "Рябих проти Росії", п. 61 рішення у справі "Брумареску проти Румунії").

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (рішення у справах Sperrong and Lonnroth v Sweden» від 23.09.82, «Новоселецький проти України» від 11.03.2003, «Федоренко проти України» від 1.06.2006).

Слідчим суддею встановлено, що на даний час необхідність в арешті майна, а саме шкіряної куртки чорного кольору, яку було вилучено та поміщено до сейф-пакету PSP 4150508, вилучену 10.12.2024 в ході затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 відпала, зважаючи на накладення арешту 13.12.2024 та відсутність доказів вчинення з таким процесуальних дій, стороною обвинувачення не було надано жодних доказів, які б обґрунтовували необхідність в подальшій дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, зокрема, призначення та проведення відповідних слідчих дій та експертиз з вказаним майном.

Щодо скасування арешту майна на предмет зовні схожий на газовий балончик, який було упаковано до сейф-пакету № ICR 0202031, то слідчий суддя вважає, що клопотання про скасування арешту майна у цій частині є передчасним, оскільки досудове розслідування триває, ще не проведені всі необхідні слідчі дії, і відповідно, не відпала потреба у вжитті саме таких заходів забезпечення кримінального провадження, тому слід відмовити у задоволенні клопотання власника майна в іншій частині.

Виходячи із вищезазначеного, враховуючи зміст клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя вважає клопотання про скасування арешту майна обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч.1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: зокрема, у разі скасування арешту.

Керуючись вимогами ст. 9, 131, 132, 170-174, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 13.12.2024 у справі №712/14733/24 на шкіряну куртку чорного кольору, яку було вилучено та поміщено до сейф-пакету PSP 4150508, вилучену 10.12.2024 в ході затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , та повернути її власнику ОСОБА_4 .

В задоволенні решти вимог клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1