КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 12 грудня 2024 року апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2024 року,

за участі:

в режимі відеоконференцзв`язку

представника

власника майна адвоката ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 та накладено арешт на майно, яке вилучено 20 вересня 2024 року під час проведення обшуку автомобіля марки «Hyundai» моделі «Santa Fe», д.н.з. НОМЕР_1 , що перебуває у користуванні ОСОБА_5 , а саме на: мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A24», моделі SM-A245F/DSN, серійний номер НОМЕР_2 , imei 1: НОМЕР_3 , imei 2: НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_5 .

Не погоджуючись з таким рішенням, представник власника майна ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просив, скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що 03 жовтня 2024 року слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва вже розглядалося клопотання про арешт майна директора ПАК «АГРОІВІАДНІПРО», яке вилучено в ході обшуку автомобіля марки «Hyundai» моделі «Santa Fe». За результатами розгляду вказаного клопотання у його задоволенні відмовлено.

Вважає, що нових підстав для накладення арешту з моменту розгляду попереднього клопотання, не виникло.

Також звертає увагу на те, що клопотання подано із пропущенням строку, визначеного КПК України та його розглянуто без застосування аудіо та відео фіксації.

Посилається на те, що підозру посадовим особам підприємства не вручено, розмір шкоди не встановлено.

В судове засідання прокурор не з`явився, хоча про час та дату судового засідання його повідомлено у встановлений законом спосіб. При цьому, на електронну пошту суду надіслав заяву, в якій зазначив про законність та обгрунтованність оскаржуваного рішення та просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Крім того, просив розглянути скаргу у його відсутність. Колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутності прокурора, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України, зважаючи на скорочені строки розгляду справ такої категорії (ч. 2 ст. 422 КПК України).

Заслухавши доповідь судді, доводипредставника власника майна, який просив задовольнити апеляційну скаргу, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів судового провадження детективами Бюро економічної безпеки України, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 18 квітня 2024 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000018, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 209 КК України.

У клопотанні прокурора зазначено,що в період 2023 року службові особи Піприємства «Авіаційна компанія «АГРОАВІАДНІПРО» Дніпропетровської міської громадської організації «Асоціація авіації Занг України» (), а саме директор ОСОБА_8 , головний бухгалтер ОСОБА_5 , заступник директора ОСОБА_9 за попередньою змовою із службовими особами Кременчуцького льотного коледжу Харківського Національного університету внутрішніх справ, директором ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , головним інженером авіаційно-технічної бази ОСОБА_12 , головою тендерних закупівель ОСОБА_13 та іншими невстановленими на даний час особами, умисно здійснили привласнення, розтрату бюджетних коштів у великих розмірах в умовах воєнного стану.

20 вересня 2024 року на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 вересня 2024 року проведено обшук автомобіля HYUNDAI марки SANTA FE, д.н.з. НОМЕР_1 , яким користується головний бухгалтер ПАК «АГРОАВІАДНІПРО» ОСОБА_5 , під час якого виявлено та вилучено мобільний телефон.

Постановою детектива другого відділу детективів Підрозділу детективів із розслідування кримінальних проваджень у податковій сфері Бюро економічної безпеки України ОСОБА_14 від 21 вересня 2024 року вилучений мобільний телефон визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000018.

16 жовтня 2024 року прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на вилучений 20 вересня 2024 року під час обшуку автомобіля HYUNDAI марки SANTA FE, д.н.з. НОМЕР_1 , мобільний телефон, з метою збереження речових доказів.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2024 року клопотання прокурора задоволено.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою, зокрема, забезпечення збереження речових доказів.

У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Приймаючи рішення, слідчим суддею зазначених вимог закону дотримано.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000018 про накладення арешту на майно, яке вилучене під час проведення обшуку, слідчий суддя дослідив матеріали додані до клопотання та прийшов до правильного висновку, що з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні необхідно накласти арешт на зазначене у клопотанні майно, оскільки незастосування таких заходів може призвести до їх відчуження або знищення.

Зокрема, у клопотанні прокурора зазначено, що вилучення вказаного мобільного телефону було необхідним для проведення відповідних оглядів та судових експертиз, для підтвердження факту вчинення службовими особами суб`єктів господарської діяльності злочинів.

Також, проведеним оглядом мобільного телефону марки «Samsung Galaxy A24», моделі SM-A245F/DSN виявлено листування, що може свідчити про проведення попередньої змови службових осіб ПАК «АГРОАВІАДНІПРО» із службовими особами КЛК ХНУВС перед оголошенням відповідних тендерів на виконання відповідних ремонтно-відновлювальних робіт, з метою протиправного завищення калькуляції ремонтно-відновлювальних робіт, та інше листування, яке може мати значення у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, перевірив співрозмірність втручання у права ОСОБА_5 з потребами кримінального провадження.

З огляду на положення ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Тому, посилання автора апеляційної скарги на те, що слідчим суддею безпідставно накладено арешт на вказане майно, не приймаються до уваги, оскільки арешт на майно накладено з правових підстав, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про необхідність часткового накладення арешту на вказане майно, з метою збереження речових доказів, оскільки прокурором доведено обставини, які підтверджують, що незастосування такого обмеження може призвести до наслідків, які можуть перешкодити досудовому розслідуванню.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Окрім того, у кримінальному провадженні постановою старшого детектива другого відділу детективів підрозділу детективів із розслідування кримінальних проваджень у податковій сфері Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_15 від 03 жовтня 2024 року призначено комп`ютерно-технічну експертизу вилученого мобільного телефону (а.с 81-83, т. 1).

Доводи апелянта, що клопотання подано з пропущенням визначеного КПК України строком, не є безумовною підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Зважаючи на зазначене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно зазначене у клопотанні прокурора, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, застосував захід забезпечення кримінального провадження на засадах розумності та співмірності.

При цьому колегія суддів також звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не встановлено.

Керуючись статтями 117, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2024 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_16 ОСОБА_17 ОСОБА_18

Єдиний унікальний № 761/38483/24 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_19

Справа № 11сс/82/7225/2024 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.170 КПК