Провадження № 11-кп/4808/217/25
Категорія ст.331 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18 березня 2025 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 з попередньо визначеним розміром застави,-

в с т а н о в и в :

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18 березня 2025 рокузадоволено клопотання прокурора про продовження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому за ч.2 ст.307, ч.1 ст.317 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з попередньо визначеним розміром застави в сумі 211960 грн.

Своє рішення суд мотивував тим, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_6 . Інший більш м`який запобіжний захід не буде дієвим для запобігання ризикам, зазначеним у ст.177 КПК України та не забезпечить його належної процесуальної поведінки.

З оскаржуваною ухвалою не погодилася та оскаржила в апеляційному порядку захисниця ОСОБА_7 , яка оспорює обґрунтованість ухвали суду першої інстанції.

Вказує, що в даному кримінальному провадженні судові засідання не проводяться, а тільки продовжуються запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 . Будь-які заходи для оперативного розгляду кримінального провадження не вживаються. Щодо ризику переховування обвинуваченого ОСОБА_6 від суду зазначає, що ОСОБА_6 раніше до кримінальної та/або адміністративної відповідальності не притягався, отже, підстав вважати, що він є схильним до вчинення правопорушень не має. Він має постійне місце реєстрації, а тому до обвинуваченого можливо застосувати домашній арешт. Щодо ризику впливу на свідків, то апелянт вказує, що свідком у цьому кримінальному провадженні є особа зі зміненими анкетними даними (таємний агент), і ні справжніх даних, ні імені та/прізвища такої особи обвинуваченому ОСОБА_6 не відомо і бути відомо не може. Тим більше, що ОСОБА_6 обвинувачень у безпосередньому збуті наркотичних засобів не висунуто. За версією обвинувачення ОСОБА_6 лише фасував наркотичні засоби, а інший фігурант цього кримінального провадження їх збував. Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення у якому обвинувачується, також нічим не обґрунтований. Розмір визначеної застави вважає необґрунтованим та непомірним для обвинуваченого.

Просить ухвалу суду скасувати та звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 негайно суду з-під варти в залі.

Розгляд апеляційної скарги проведено без участі прокурора на підставі його заяви.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, вивчивши матеріали контрольного кримінального провадження, перевіривши апеляційні доводи, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з положеннями ч.ч.1, 2 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції в достатній мірі дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальшу дію такого запобіжного заходу.

При цьому, врахована наявність об`єктивних причин, які не дозволяють закінчити судовий розгляд з ухваленням вироку до спливу строку тримання обвинуваченого під вартою, а також існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Разом з цим, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги сторони захисту, що справа тривалий строк не знаходить свого вирішення не з вини сторони захисту. Вірогідність ризиків, що існували під час застосування запобіжного заходу, з часом знижуються.

Згідно з п.2 ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави визначається у межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Тому, беручи до уваги обставини кримінального провадження, характеризуючі дані щодо ОСОБА_6 , майновий стан та міцність його соціальних зв`язків, стан здоров`я, наявне місце проживання, термін тримання під вартою без обвинувального вироку, апеляційний суд вважає, що розмір застави слід зменшити до 50 (п`ятдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 151400 гривень, який буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, покладених на нього кримінальним процесуальним законодавством.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги захисника та про зміну оскаржуваної ухвали в частині розміру застави.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 422-1 КПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18 березня 2025 рокущодо обвинуваченого ОСОБА_6 змінити в частині визначення розміру альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Обрати щодо ОСОБА_6 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів для працездатних осіб, що становить 151400 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста) гривень, яку необхідно внести на депозитний рахунок Івано-Фрнаківського міського суду Івано-Франківської області в національній грошовій одиниці (одержувач: ТУ ДСА України в Івано-Франківській області, код: 26289647, банк: ДКСУ України, м.Київ, МФО: 820172, р/р: UA158 201 720 355 259 002 000 002 265).

В решті ухвалу залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4