КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/420/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ ГРИНЛАЙТ» - ОСОБА_6 , апеляційними скаргами директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ВУГІЛЬНА КОМПАНІЯ ОПТЕНЕРГОТОРГ» - ОСОБА_7 та представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГО РЕСУРС ГРУП» - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2024 року про арешт майна в рамках здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000691 від 05.08.2024 року,

за участю:

прокурора ОСОБА_9 ,

директора ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ ГРИНЛАЙТ» ОСОБА_6 ,

представника ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ ГРИНЛАЙТ» ОСОБА_10 ,

представника ТОВ «ЕНЕРГО РЕСУРС ГРУП» ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2024 року частково задоволено клопотання заступника начальника другого відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_11 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000691 від 05.08.2024 року.

Накладено арешт із забороною користування, відчуження та розпорядження на грошові кошти наступних підприємств, що знаходяться на наступних розрахункових рахунках у банківських та фінансових установах, в частині видаткових операцій, крім обов`язкових платежів до бюджету, виплати заробітної плати та інших обов`язкових соціальних платежів:

1. ТОВ «ОЙЛ СЕЙЛЗ ГРУП» ():

- АТ «КIБ» (МФО 322540):

НОМЕР_1 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ, 840-ДОЛАР США, 978-ЄВРО).

2. ТОВ «АДОНІС ПРАЙМ» ():

- АТ «КIБ» (МФО 322540):

НОМЕР_2 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ).

3. ТОВ «ОК АВТО» ():

- Філія Волинське обласне управління АТ «ОЩАДБАНК» м. Луцьк (МФО 303398):

НОМЕР_3 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ).

- ПАТ «КБ «АКОРДБАНК» (МФО 380634):

НОМЕР_4 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ, 840-ДОЛАР США, 978-ЄВРО, 985-ПОЛЬСЬКИЙ ЗЛОТИЙ);

- АТ «ОТП БАНК» (МФО 300528):

НОМЕР_5 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ, 840-ДОЛАР США, 978-ЄВРО);

- АТ «БАНК АЛЬЯНС» (МФО 300119):

НОМЕР_6 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ, 840-ДОЛАР США, 978-ЄВРО);

- АТ АКБ «Львiв» (МФО 325268):

НОМЕР_7 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ);

НОМЕР_8 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ);

НОМЕР_9 (840-ДОЛАР США);

НОМЕР_10 (978-ЄВРО);

- АТ «А - БАНК» (МФО 307770):

НОМЕР_11 (840-ДОЛАР США);

НОМЕР_12 (978-ЄВРО);

НОМЕР_13 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ);

- АТ «ОКСI БАНК» (МФО 325990):

НОМЕР_14 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ, 840-ДОЛАР США, 978-ЄВРО);

- АТ «УкрСиббанк» (МФО 351005):

НОМЕР_15 (978-ЄВРО);

НОМЕР_16 (840-ДОЛАР США);

НОМЕР_17 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ).

4. ТОВ «МЕЙТІС» ():

- АТ «СЕНС БАНК» (МФО 300346):

НОМЕР_18 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ);

- АТ АКБ «Львiв» (МФО 325268):

НОМЕР_19 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ);

- АБ «КЛIРИНГОВИЙ ДIМ» (МФО 300647):

НОМЕР_20 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ);

НОМЕР_21 (840-ДОЛАР США);

НОМЕР_22 (978-ЄВРО);

5. ПП «ЄВРОСМАРТ» ():

- ПАТ «КБ «АКОРДБАНК» (МФО 380634):

НОМЕР_23 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ, 840-ДОЛАР США, 978-ЄВРО, 985-ПОЛЬСЬКИЙ ЗЛОТИЙ);

НОМЕР_24 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ, 840-ДОЛАР США, 978-ЄВРО, 985-ПОЛЬСЬКИЙ ЗЛОТИЙ);

- АТ КБ «ПриватБанк» (МФО 305299):

НОМЕР_25 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ);

НОМЕР_26 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ);

- АБ «УКРГАЗБАНК» (МФО 320478):

НОМЕР_27 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ, 840-ДОЛАР США, 978-ЄВРО);

- АТ «ОТП БАНК» (МФО 300528):

НОМЕР_28 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ, 840-ДОЛАР США, 978-ЄВРО);

- АТ АБ «РАДАБАНК» (МФО 306500):

НОМЕР_29 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ, 840-ДОЛАР США, 978-ЄВРО).

6. ТОВ «Кентос» ():

- АТ «КIБ» (МФО 322540):

НОМЕР_30 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ).

7. ТОВ «Новіекс» ():

- ПАТ «КБ «АКОРДБАНК» (МФО 380634):

НОМЕР_31 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ).

8. ТОВ ВП «ЗАХІДВУГЛЕЗБУТ» ():

- АТ «КРЕДОБАНК» (МФО 325365):

НОМЕР_32 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ)

- АТ АКБ «Львiв» (МФО 325268):

НОМЕР_33 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ).

9. ТОВ «КЕВІАН ДРАЙВ» ():

- ПАТ «КБ «АКОРДБАНК» (МФО 380634):

НОМЕР_34 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ, 985-ПОЛЬСЬКИЙ ЗЛОТИЙ, 840-ДОЛАР США, 978-ЄВРО);

- АТ «ОКСI БАНК» (МФО 325990):

НОМЕР_35 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ, 840-ДОЛАР США, 978-ЄВРО, 826-ФУНТ СТЕРЛIНГIВ);

- АТ «МОТОР-БАНК» (МФО 313009):

НОМЕР_36 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ, 840-ДОЛАР США).

10. ПП «ОЛ ТРАНС ГЛОБАЛ» ():

- АТ «КБ «ГЛОБУС» (МФО 380526):

НОМЕР_37 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ, 840-ДОЛАР США, 978-ЄВРО);

- Філія Чернівецьке обласне управління АТ «ОЩАДБАНК» м. Чернівці (МФО 356334):

НОМЕР_38 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ),

НОМЕР_39 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ, 840-ДОЛАР США, 978-ЄВРО);

- Філія Волинське обласне управління АТ «ОЩАДБАНК» м. Луцьк (МФО 303398):

НОМЕР_40 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ);

- АТ «ОКСI БАНК» (МФО 325990):

НОМЕР_41 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ, 840-ДОЛАР США, 978-ЄВРО, 826-ФУНТ НОМЕР_42 , 985-ПОЛЬСЬКИЙ ЗЛОТИЙ).

11. ТОВ «ЛЕВАЙС-ТРЕЙДІНГ» ():

- Донецьке РУ АТ КБ «ПриватБанк» (МФО 335496):

НОМЕР_43 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ), НОМЕР_44 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ);

- АТ «БАНК АЛЬЯНС» (МФО 300119):

НОМЕР_45 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ).

12. ТОВ «ТД «ГРИНЛАЙТ» ():

- АТ «КРЕДОБАНК» (МФО 325365):

НОМЕР_46 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ);

- АТ «БАНК АЛЬЯНС» (МФО 300119):

НОМЕР_47 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ);

13. ТОВ «НОРМАТЕКС» ():

- ПАТ «КБ «АКОРДБАНК» (МФО 380634):

НОМЕР_48 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ);

14. ТОВ «ЕНЕРДЖІ КАПІТАЛ ГРУП» ():

- Філія головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» (МФО 322669):

НОМЕР_49 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ);

НОМЕР_50 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ);

- АТ «А - БАНК» (МФО 307770):

НОМЕР_51 (840-ДОЛАР США);

НОМЕР_52 (978-ЄВРО);

НОМЕР_53 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ);

- АТ «ОТП БАНК» (МФО 300528):

НОМЕР_54 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ, 840-ДОЛАР США, 978-ЄВРО);

15. ТОВ «ЕНЕРГОСЕНС» ():

- АТ «А - БАНК» (МФО 307770):

НОМЕР_55 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ);

НОМЕР_56 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ);

- Філія головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» (МФО 322669):

НОМЕР_57 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ);

16. ТОВ «Енерго Ресурс Груп» ():

- АТ «БАНК АЛЬЯНС» (МФО 300119):

НОМЕР_58 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ, 840-ДОЛАР США, 978-ЄВРО);

- АБ «УКРГАЗБАНК» (МФО 320478):

НОМЕР_59 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ, 840-ДОЛАР США, 978-ЄВРО );

- АТ КБ «ПриватБанк» (МФО 305299):

НОМЕР_60 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ);

НОМЕР_61 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ).

17. ТОВ «ВК «ОПТЕНЕРГОТОРГ» ():

- АТ «БАНК АЛЬЯНС» (МФО 300119):

- НОМЕР_62 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ, 840-ДОЛАР США, 978-ЄВРО);

- АТ КБ «ПриватБанк» (МФО 305299):

НОМЕР_63 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ);

НОМЕР_64 (978-ЄВРО);

НОМЕР_65 (840-ДОЛАР США).

- АТ «А - БАНК» (МФО 307770):

НОМЕР_66 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ);

НОМЕР_67 (978-ЄВРО);

НОМЕР_68 (840-ДОЛАР США).

- АТ «АСВIО БАНК» (МФО 353489):

НОМЕР_69 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ, 840-ДОЛАР США, 978-ЄВРО).

Зобов`язано уповноважених посадових осіб вищезазначених банківських та фінансових установ повідомити ініціатора накладення арешту про залишок грошових коштів на відповідних розрахункових рахунках на момент отримання ухвали.

В іншій частині вимог клопотання відмовлено.

Зобов`язано слідчого/прокурора надати особі, на майно якої накладено арешт, копію ухвали.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, директор ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ГРИНЛАЙТ» - ОСОБА_6 подав апеляційні скарги, в яких просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22.10.2024 року про часткове задоволення клопотання прокурора про накладення арешту на майно в частині накладення арешту із забороною користування, відчуження та розпорядження в частині видаткових операцій, крім обов`язкових платежів до бюджету, виплати заробітної плати та інших обов`язкових соціальних платежів на грошові кошти ТОВ "ТД "ГРИНЛАЙТ" (), що знаходяться на наступних розрахункових рахунках у банківських та фінансових установах: АТ "КРЕДОБАНК" (МФО 325365): НОМЕР_70 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ); АТ "БАНК АЛЬЯНС" (МФО 300119): НОМЕР_71 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ), та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні клопотання.

В апеляційних скаргах апелянт посилається на те, що за змістом оскаржуваної ухвали арешт накладається з метою відшкодування збитків, завданих кримінальним правопорушенням, а також з метою запобігання приховуванню, зникненню, втрати, знищення, використанню, перетворенню, передачі, відчуженню майна вищевказаних товариств, яке має значення для встановлення істини у кримінальному провадженні №0000691 від 05.08.2024 року, а також враховуючи те, що майно вказаних суб`єктів господарювання відповідає вимогам ч.1 ст.98 КПК України, тобто є таким, що набуте кримінально протиправним шляхом або отримане внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Щодо часткового задоволення клопотання про арешт коштів, а саме в частині накладення арешту на грошові кошти ТОВ «ТД «ГРИНЛАЙТ», скаржник вважає ухвалу від 22.10.2024 року незаконною, необґрунтованою та безпідставною, постановленою з порушенням вимог КПК України.

Так, апелянт посилається на необґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до Витягу з ЄРДР від 05.08.2024 року КП №0000691 зареєстровано з правовою кваліфікацією за ч. 5 ст. 191 КК України на підставі висновків аналітичних досліджень фінансово-господарської діяльності ряду підприємств, проведених Департаментом боротьби з відмиванням доходів, одержаних злочинним шляхом Державної податкової служби України, згідно з якими не підтверджується придбання такими підприємствами вугілля….., постачання якого у подальшому здійснено на адресу ПАТ "Центренерго", що може свідчити про привласнення коштів вказаного акціонерного товариства. ... Таким чином вбачається, що організованою групою осіб розроблено та впроваджено злочинний план щодо заволодіння коштами ПАТ "Центренерго", з їх подальшим обготівкуванням для розподілу між учасниками такої групи.

Також клопотання прокурора в його обґрунтування містить посилання на висновок аналітичного дослідження фінансово-господарської діяльності ТОВ «ВУГІЛЬНА КОМПАНІЯ «ОПТЕНЕРГОТОРГ» від 10.07.2024 року та висновок аналітичного дослідження фінансово-господарської діяльності ТОВ "ЕНЕРГО РЕСУРС ГРУП" від 27.09.2024 року, зроблені Департаментом боротьби з відмиванням доходів, одержаних злочинним шляхом Державної податкової служби України.

Саме на цих висновках переважно й ґрунтується клопотання прокурора та відповідно оскаржувана ухвала суду.

Апелянт зауважує, що відповідно до усталеної практики Верховного Суду будь-яка податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів суб`єкта господарювання по ланцюгах постачання, а також податкова інформація, надана іншими контролюючими органами, в тому числі узагальнена податкова інформація, зроблена за результатами податкового контролю щодо господарської діяльності суб`єктів господарювання, має лише інформативний характер. Така інформація не відповідає критерію юридичної значущості та не є допустимим і достовірним доказом у розумінні процесуального закону, оскільки сама собою не доводить і не може свідчити про наявність будь яких правопорушень.

З огляду на наведене, скаржник вважає, що надані прокурором висновки аналітичного дослідження не є висновками експертів в розумінні ст.ст. 102-103 КПК України та не є належними, допустимими та достовірними доказами.

Тому задоволення клопотання прокурора на підставі зазначених висновків є незаконним.

При цьому, прокурором не надано жодних документів (матеріалів перевірок та ревізій контролюючих органів, незалежного аудиту, висновків економічної експертизи тощо) щодо факту розкрадання коштів ПАТ «ЦЕНТРЕНЕРГО» або завдання останньому збитків.

Відомостей про наявність цивільного позову у кримінальному провадженні прокурором не надано.

Отже, задоволення клопотання прокурора з метою відшкодування збитків, завданих кримінальним правопорушенням, є безпідставним та незаконним.

Також прокурором не надано жодних матеріалов перевірок органами ДПС зазначених у клопотанні товариств, на майно яких накладається арешт, зокрема, щодо ТОВ "ТД "ГРИНЛАЙТ".

В свою чергу, за період 2023-2024 років податковими органами не проводилось жодних планових та/або позапланових перевірок ТОВ "ТД "ГРИНЛАЙТ", якими було б зафіксовано допущені порушення в сфері бухгалтерського та податкового обліку.

Зазначає, що за представленими слідчому судді матеріалами доказів повідомлення будь-якій особі про підозру в даному кримінальному провадженні немає.

Отже, прокурором взагалі не обґрунтована наявність підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, та навіть не доведено наявність події кримінального правопорушення. Надані прокурором докази є неналежними та недопустимими в розумінні процесуального законодавства.

Вказує на те, що слідчим суддею при розгляді клопотання прокурора та постановленні Ухвали суду, не виконані вимоги ст.ст. 94, 132, 173 КПК України в частині розгляду питання щодо арешту майна ТОВ "Торговий Дім "ГРИНЛАЙТ", оскільки не враховано правову підставу для арешту майна Товариства, не встановлено можливість використання майна Товариства як доказу у кримінальному провадженні, не встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення ТОВ "ТД "ГРИНЛАЙТ", не встановлено наявність шкоди та її розмір у кримінальному провадженні, не встановлено завдання такої шкоди з боку ТОВ "ТД "ГРИНЛАЙТ", не встановлено наявність неправомірної вигоди ТОВ "ТД "ГРИНЛАЙТ", не враховано розумність та не встановлено співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для ТОВ "ТД "ГРИНЛАЙТ".

Зазначає і про те, що в обгрунтування свого клопотання прокурор зазначив, що грошові кошти на рахунках зазначених ним товариств, в тому числі ТОВ «ТД «ГРИНЛАЙТ», є речовими доказами, та визнані такими постановою прокурора.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання про арешт майна слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави застосування арешту майна.

Суд задовольнив клопотання прокурора, зокрема, з підстав необхідності забезпечення збереження цього майна як речових доказів.

Посилання суду на постанову прокурора про визнання коштів речовими доказами, яку слідчий суддя прийняв як належний доказ для обґрунтування арешту коштів, носить формальний характер, оскільки в ухвалі суду не міститься реквізитів та дати ухвалення зазначеної постанови прокурора про визнання грошових коштів, зокрема, Товариства, речовими доказами у зазначеному кримінальному провадженні, також стороною обвинувачення не доведено того, що кошти, розміщені на рахунках Товариства, є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Крім того, сама по собі наявність в матеріалах кримінального провадження постанови про визнання того чи іншого майна речовими доказами ще не свідчить про те, що таке майно безумовно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, та не є беззаперечною підставою для накладення арешту на таке майно.

Апелянт посилається на те, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, якщо існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину. При цьому, доказ відповідно до вимог ст.ст. 85, 86 КПК України повинен бути належним та допустимим.

Зазначає, що арештовані грошові кошти ТОВ "ТД "ГРИНЛАЙТ" не були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не зберегли на собі його сліди та не містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, не були об`єктом кримінально протиправних дій, та не були набуті кримінально протиправним шляхом.

Матеріали справи не містять доказів іншого, вони навіть не дають обгрунтованих підстав для припущень стосовно цього.

Прокурором наведені лише формальні підстави визнання коштів речовими доказами без належного обгрунтування.

Зазначає, що відповідно до вимог ст. 85 КПК України грошові кошти на рахунках ТОВ «ТД «ГРИНЛАЙТ» не можуть бути належним доказом, тобто доказом, який «прямо чи непрямо підтверджує існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів».

Скаржник вказує на те, що прокурором не доведено та судом не встановлено взагалі, чи існують грошові кошти на рахунках ТОВ «ТД «ГРИНЛАЙТ», а відтак доказів наявності грошових коштів на рахунках станом на час накладення на них арешту у слідчого судді не було.

Прокурором не доведено та судом не встановлено фактичне перерахування коштів з боку ТОВ "EНEРГO РEСУРС ГРУП» на рахунки ТОВ "ТД "ГРИНЛАЙТ із зазначенням дати, суми та реквізитів відповідних платіжних документів.

Вказує і на те, що наявний в матеріалах справи протокол огляду від 11.10.2024 року, відповідно до якого головний оперуповноважений Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України провів огляд двох оптичних дисків з інформацією, отриманою від АБ «УКРГАЗБАНК» та АТ «Банк Альянс» про рух коштів по рахунку ТОВ «Енерго Ресурс Груп» за період з 13.11.2023 року по 16.08.2024 року, не є належним та допустимим доказом з огляду на недоведення прокурором джерела походження цих дисків з інформацією, а також у зв`язку з відсутністю у матеріалах справи доручення слідчого на проведення такої слідчої дії.

Таким чином, висновки суду про те, що грошові кошти на рахунках ТОВ "ТД "ГРИНЛАЙТ" відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, тобто є такими, що набуті кримінально протиправним шляхом або отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, та, відповідно ч. 10 ст.170 КПК України, на них може бути накладено арешт, не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки стороною обвинувачення зазначені обставини не доведені та не підтверджені, а отже такий висновок суду не ґрунтується на належних та допустимих доказах.

На переконання апелянта, в ухвалі не встановлено співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, оскільки накладено арешт на всі грошові кошти ТОВ "ТД "ГРИНЛАЙТ", які знаходяться на зазначених вище розрахункових рахунках Товариства та грошові кошти, що в подальшому надходитимуть на ці рахунки, без зазначення конкретної суми, на яку накладається арешт та яка проходить в межах кримінального провадження.

Крім того, в клопотанні прокурора не зазначено, а слідчим суддею не встановлено, чи виправдовують потреби досудового розслідування такий ступінь втручання у господарську діяльність товариства, як арешт грошових коштів, оскільки зазначений захід забезпечення кримінального провадження обтяжує проведення господарської діяльності, що призводить до великих збитків підприємства та, як наслідок, фактично, блокує всю господарську діяльність Товариства.

Із ухвали суду слідує, що сторона обвинувачення не надала доказів отримання грошей, які знаходяться на арештованих рахунках ТОВ "ТД "ГРИНЛАЙТ", в результаті протиправної діяльності Товариства.

Та навпаки, з клопотання вбачається, що грошові кошти ТОВ "ТД "ГРИНЛАЙТ", на які накладено арешт, отримані Товариством як фінансова допомога та використані для здійснення господарської діяльності, визначеної статутом Товариства.

Зокрема, грошові кошти були отримані ТОВ "ТД "ГРИНЛАЙТ" на підставі договору про поворотну фінансову допомогу для проведення своєї господарської діяльності, а отже Товариство не знало і не могло знати про походження цих коштів у Товариства-надавача фінансової допомоги, навіть якщо надавач дійсно причетний до вчинення розслідуємого кримінального правопорушення. А також, оскільки фінансова допомога є поворотною - Товариство відповідно до умов договору має зобов`язання щодо повернення коштів у встановлений договором строк, а отже є відсутньою обґрунтованість підозри щодо вчинення кримінального правопорушення Товариством та відсутність ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування відповідного заходу забезпечення.

ОСОБА_6 вказує на те, що розгляд клопотання прокурора про арешт майна відбувався без повідомлення представника ТОВ "ТД "ГРИНЛАЙТ", що позбавило слідчого суддю можливості врахувати доводи протилежної сторони та прийти до висновку про відмову в задоволенні клопотання прокурора через його необґрунтованість.

ТОВ "ТД "ГРИНЛАЙТ" було позбавлено навіть теоретичної можливості реалізувати свої права, передбачені КПК України, зокрема, прийняти участь у судовому розгляді та подавати суду докази, що, на думку апелянта, порушує принципи юридичної рівності, змагальності та справедливості судового розгляду та не узгоджується зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Апелянт зазначає, що жоден з наданих прокурором документів не містить відомостей про те, що ТОВ "ТД "ГРИНЛАЙТ" має будь-яке відношення до вчинення протиправних дій, визначених фабулою кримінального провадження.

Тому позбавлення ТОВ "ТД "ГРИНЛАЙТ" права розпоряджатися власними грошовими коштами на невизначений строк за умови недоведеності обгрунтованості підозри у вчиненні кримінального правопорушення, недоведеності його причетності до вчинення кримінальних правопорушень, що розслідуються у кримінальному провадженні № 0000691 від 05.08.2024 року, та їх невідповідності критеріям ст.98 КПК України, є втручанням у право Товариства мирно володіти своїм майном та означає покладення на Товариство надмірного тягара.

Звернувшись з апеляційною скаргою, директор ТОВ «ВУГІЛЬНА КОМПАНІЯ ОПТЕНЕРГОТОРГ» - ОСОБА_7 просив скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2024 року, якою накладений арешт на майно: грошові кошти, які знаходяться на рахунках, які відкриті на ім`я ТОВ "ВУГІЛЬНА КОМПАНІЯ "ОПТЕНЕРГОТОРГ", , а саме:

- АТ «БАНК АЛЬЯНС» (МФО 300119):

- НОМЕР_62 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ, 840-ДОЛАР США, 978-ЄВРО);

- АТ КБ «ПриватБанк» (МФО 305299):

НОМЕР_63 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ);

НОМЕР_64 (978-ЄВРО);

НОМЕР_65 (840-ДОЛАР США).

- АТ «А - БАНК» (МФО 307770):

НОМЕР_66 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ);

НОМЕР_67 (978-ЄВРО);

НОМЕР_68 (840-ДОЛАР США).

- АТ «АСВIО БАНК» (МФО 353489):

НОМЕР_69 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ, 840-ДОЛАР США, 978-ЄВРО).

У скарзі ОСОБА_7 посилається на те, що вказана ухвала була постановлена судом з порушенням вимог ст.ст. 132, 170, 172, 173 КПК України, є незаконною, необґрунтованою, такою, що прийнята з невірним застосуванням норм матеріального права та з порушенням процесуального права.

Вказує на те, що з матеріалів справи, які надані прокурором в якості доказів, не вбачається причетність TOB "ВК "ОПТЕНЕРГОТОРГ" до кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191 КК України, не надано достатніх доказів, в розумінні глави 4 КПК України, для того, щоб надані прокурором докази були досліджені слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва, в розумінні ст. 23 КПК України, для того, щоб суд виніс законне та обґрунтоване рішення про накладення арешту на майно.

Також, в даному кримінальному провадженні не пред`явлено жодної обґрунтованої підозри, не визначено розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, не враховані наслідки арешту майна для TOB "ВК "ОПТЕНЕРГОТОРГ". Відповідно до оскаржуваної ухвали суду, арешт на майно був накладений слідчим суддею з метою забезпечення збереження речових доказів з посиланням на постанову прокурора.

Слідчим суддею при розгляді клопотання про арешт коштів, в частині клопотання щодо Товариства, не досліджено належним чином обґрунтування, доводи та надані обвинуваченням докази чи їх відсутність.

Так, посилання слідчого судді на постанову прокурора, яку слідчий суддя прийняв як належний доказ для обґрунтування, носить формальний характер, оскільки в ухвалі суду не міститься реквізитів та дати ухвалення зазначеної постанови прокурора про визнання грошових коштів, зокрема, Товариства, речовими доказами у зазначеному кримінальному провадженні, а також відсутність доведеності стороною обвинувачення того, що кошти, розміщені на рахунках Товариства, що відкриті у вищевказаних банківських установах, є предметом кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Товариство категорично не погоджується із висновками слідчого судді щодо того, і що грошові кошти товариства, зокрема, які знаходяться на розрахункових рахунках у банківських установах, відповідають вимогам ч. 1 ст. 98 КПК України, тобто є такими, що набуті кримінально протиправним шляхом або отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, та, відповідно ч. 10 ст.170 КПК України, на них може бути накладено арешт, оскільки стороною обвинувачення зазначені обставини не доведені та не підтверджені, а отже висновки суду ґрунтуються на неналежних доказах.

Апелянт зазначає, що ані клопотання прокурора про арешт майна Товариств, ані ухвала слідчого судді, постановлена за наслідками його розгляду, не

містять посилання на матеріали кримінального провадження, здобуті в ході досудового

розслідування, які свідчать про наявність розумних підозр вважати, що арешт

майна Товариства є доказом злочинів, за фактом вчинення яких здійснюється досудове розслідування.

В матеріалах відсутні будь-які дані, які б вказували, що належні ТОВ

«ОПТЕНЕРГОТОРГ» кошти, які знаходяться на банківських рахунках Товариства,

набуті кримінально протиправним шляхом, зберегли на собі сліди або містять інші

відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що

встановлюються під час кримінального провадження.

Прокурором не надано слідчому судді допустимих, в розумінні ст. 86 КПК доказів на підтвердження того, що арештоване майно Товариства, а саме грошові кошти, одержане злочинним шляхом, внаслідок вчинення кримінального правопорушеннячи є знаряддям злочину, як і не надано доказів, що вказують на прямий або опосередкований зв`язок посадових та інших осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, з обставинами, які є предметом досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

Отже, твердження про те, що кошти Товариства набуті кримінально протиправним шляхом, прокурором не обґрунтоване, а тому скаржник вважає винесену ухвалу, відповідно до якої накладено арешт на майно - грошові кошти ТОВ "ОПТЕНЕРГОТОРГ", , які знаходяться на рахунках, незаконною, необгрунтованою, та такою, що підлягає скасуванню.

Також скаржник зазначає, що позбавлення Товариства права розпоряджатися власними грошовими коштами за умови недоведеності його причетності до вчинення кримінальних правопорушень, що розслідуються у кримінальному провадженні № 0000691 від 05.08.2024 року, та їх невідповідності критеріям ст. 98 КПК України, є втручанням у право Товариства мирно володіти своїм майном.

В поданій апеляційній скарзі представник ТОВ «ЕНЕРГО РЕСУРС ГРУП» - адвокат ОСОБА_8 просить поновити строк на апеляційне скарження та скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 22.10.2024 року у кримінальному провадженні № 0000691 від 05.08.2024 року про накладення арешту на грошові кошти ТОВ «ЕНЕРГО РЕСУРС ГРУП» в частині, що стосується Товариства.

Просить прийняти нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання заступника начальника другого відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора про накладення арешту із виключенням відомостей щодо арешту грошових коштів ТОВ «ЕНЕРГО РЕСУРС ГРУП».

В обгрунтування клопотання про поновлення строку, апелянт посилається на те, що про існування оскаржуваної ухвали слідчого судді йому стало відомо 02.11.2024 року. При цьому, товариство не приймало участі у розгляді відповідного клопотання, а тому виникли підстави для звернення до суду із клопотанням про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування доводів скарги адвокат ОСОБА_8 зазначає, що слідчий суддя, приймаючи оскаржувану ухвалу, виходив з того, що за результатами дослідження клопотання та додатків, долучених до нього, в якості обґрунтування та мети необхідності втручання в право особи на мирне володіння майном, існує необхідність відшкодування збитків, завданих кримінальним правопорушенням, а також з метою запобігання прихованню, зникненню, втрати, знищенню, використанню, перетворенню, передачі, відчуженню майна Товариства, яке має значення для встановлення істини в кримінальному провадженні.

При цьому, слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі зазначив, що майно товариства відповідає вимогам ч. 1 ст. 98 КПК України, тобто є таким, що набуте кримінально-протиправним шляхом або отримане внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Однак, поза увагою суду залишився ряд обставин, які могли би вплинути на прийняте рішення, зокрема відсутність в матеріалах повідомлення про підозру жодній службовій (посадовій) особі Товариства, відсутність відомостей щодо здійснення провадження відносно юридичної особи, відсутність будь-яких висновків судово - економічних та/або судово-бухгалтерських експертиз, якими чітко встановлено розмір заподіяної шкоди, відсутність доказів наявності в кримінальному провадженні потерпілого та відповідно цивільного позивача одночасно із копією позову.

На спростування висновків суду апелянт вважав за необхідне зазначити, що доводи сторони обвинувачення, які викладені в мотивувальній частині ухвали, зокрема в частині аналізу господарської діяльності Товариства, абсолютно не відповідають фактичним обставинам справи та навпаки спростовуються наявністю ряду судових рішень, в інших видах судочинства.

Апелянт зазначає, про наявність обвинувального ухилу з боку органу досудового розслідування, а також введення в оману слідчого судді, шляхом надання необ`єктивної та неповної інформації, щодо діяльності Товариства в контексті господарських відносин з іншими контрагентами, та висвітлення такої діяльності як злочинної, що в свою чергу призвело до ухвалення оскаржуваного рішення із порушенням загальних засад кримінального провадження та призвело до надмірного і одночасно протиправного посягання на власність Товариства.

При цьому, відсутність процесуальної можливості Товариства подати будь-які заперечення на клопотання сторони обвинувачення про накладення арешту на грошові кошти, позбавили слідчого суддю можливості прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Так накладення арешту на грошові кошти Товариства призвело до виникнення ряду послідовних та пов`язаних між собою негативних наслідків не тільки для Товариства, а також і для ряду державних підприємств, у тому числі енергогенеруючих та вугледобувних, які відносяться до стратегічних та надважливих сфер економіки.

Скаржник посилається на те, що з огляду на той факт, що наразі оскаржуваною ухвалою накладено арешт на грошові кошти Товариства, останнє позбавлено абсолютно повної можливості здійснювати постачання вугілля на теплоелектростанції ПАТ «ЦЕНТРЕНЕРГО», що в умовах збройної агресії, а також настання зниження середньої добової температури, може призвести до неналежної генерації тепло та електроенергії.

Наведені обставини, свідчать про факт надмірного втручання не тільки в права та свободи Товариства як юридичної особи, а і населення, яке споживає тепло-електро послуги від ТЕС ПАТ «ЦЕНТРЕНЕРГО».

Крім того, апелянт зазначає, що окрім створення загрозливої ситуації на ринку тепло-електроенергії, оскаржуваною ухвалою в повній мірі позбавлено можливості виконання фінансових зобов`язань перед вугледобувним підприємством ДП «Допропіллявугілля-видобуток», яке знаходиться та здійснює свою діяльність в зоні можливих бойових дій.

Так, 29.10.2024 року на адресу Товариства надійшла претензія № 949 про необхідність перерахування суми заборгованості в розмірі 10 174 161,61 грн., що вкотре свідчить, з огляду на накладення арешту на грошові кошти Товариства, про неможливість належного виконання ТОВ «ЕНЕРГО РЕСУРС ГРУП» зобов`язань, взятих на себе та фактично штучно створює передумови для вимушеного порушення таких зобов`язань.

З огляду на наведене, скаржник вважає, що ухвала слідчого судді Печорського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2024 року підлягає скасуванню в частині накладення арешту на грошові кошти ТОВ «ЕНЕРГО РЕСУРС ГРУП», що знаходяться на розрахункових рахунках у банківських та фінансових установах, зокрема АТ «Банк Альянс» (МФО 300119), АБ «Укргазбанк» (МФО 320478) та АТ КБ «Приватбанк» (МФО 305299), в частині видаткових операцій, крім обов`язкових платежів до бюджету, виплати заробітної плати та інших обов`язкових соціальних платежів.

В судове засідання представник ТОВ «ВУГІЛЬНА КОМПАНІЯ ОПТЕНЕРГОТОРГ» не з`явився, про дату, час та місце судового засідання його повідомлено у встановленому законом порядку, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності представника власника майна, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думки директора ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ ГРИНЛАЙТ» - ОСОБА_6 , представника ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ ГРИНЛАЙТ» - ОСОБА_10 та представника ТОВ «ЕНЕРГО РЕСУРС ГРУП» - адвоката ОСОБА_8 , які підтримали подані ними апеляційні скарги та просили їх задовольнити, думку прокурора ОСОБА_9 , який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та просив залишити ухвалу слідчого судді суду першої інстанції без змін, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги директора ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ ГРИНЛАЙТ», представника ТОВ «ЕНЕРГО РЕСУРС ГРУП» ОСОБА_8 та директора ТОВ «ВУГІЛЬНА КОМПАНІЯ ОПТЕНЕРГОТОРГ» не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог пункту 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Згідно з висновком об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеним у постанові від 04.11.2019 року у справі № 760/12179/16-к, якщо ухвала слідчого судді постановлена без виклику особи, інтересів якої вона стосується та яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи має обчислюватися з дня отримання копії судового рішення, незалежно від наявності інших джерел інформування про прийняте рішення.

Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що клопотання прокурора про арешт майна розглянуто за відсутності представника ТОВ «ЕНЕРГО РЕСУРС ГРУП», а відповідно до змісту апеляційної скарги про наявність оскаржуваної ухвали представник ТОВ «ЕНЕРГО РЕСУРС ГРУП» дізнався лише 02.11.2024 року.

Матеріали справи не містять доказів отримання представником ТОВ «ЕНЕРГО РЕСУРС ГРУП» копії оскаржуваної ухвали, а тому з урахуванням абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, колегія суддів не вбачає підстав для розгляду клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки апеляційні скарги директором ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ ГРИНЛАЙТ» ОСОБА_6 , представником ТОВ «ЕНЕРГО РЕСУРС ГРУП» - ОСОБА_8 та директором ТОВ «ВУГІЛЬНА КОМПАНІЯ ОПТЕНЕРГОТОРГ» ОСОБА_7 подано лише в частині майна (грошові кошти на банківських рахунках), належного кожному з даних товариств, суд апеляційної інстанції переглядає ухвалу слідчого судді лише в частині накладення арешту на грошові кошти на розрахункових рахунках даних товариств у банківських та фінансових установах.

Ухвала слідчого судді в частині питання законності та обґрунтованості накладення арешту на інше майно колегією суддів не перевіряється.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000691 від 05.08.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України за фактом заволодіння коштами ПАТ «Центренерго» під час поставок вугільної продукції для потреб Трипільської та Зміївської ТЕС протягом 2023-2024 років.

Одним з розслідуваних епізодів є триваюча й по теперішній час злочинна діяльність групи осіб, які, використовуючи підконтрольні підприємства, а також корупційні зв`язки у Міністерстві енергетики України та ПАТ «Центренерго», організували та впровадили злочинну схему заволодіння державними коштами, що полягає у постачанні підприємствами ТОВ «ВУГІЛЬНА КОМПАНІЯ ОПТЕНЕРГОТОРГ» (), ТОВ «ГЛОБАЛ СОФТ УКРАЇНА» (нинішня назва ТОВ «ТОЖРАЙМ») (), ТОВ «ЕНЕРГО РЕСУРС ГРУП» () під виглядом вугілля належної якості до державних енергогенеруючих об`єктів ПАТ «Центренерго» - Зміївської (Харківська область) та Трипільської (Київська область) теплових електростанцій (далі - ТЕС) вугільної продукції невідомого походження, здійснюючи при цьому підроблення необхідних документів щодо якості вугілля.

Так, у 2023 та 2024 роках між ПАТ «ЦЕНТРЕНЕРГО» та ТОВ «ЕНЕРГО РЕСУРС ГРУП» укладено два договори:

- Поставки вугілля № 111/9 від 08.11.2023 - ціна якого не може перевищувати 550 млн грн., та яка включає вартість вугілля, вартість доставки, ПДВ у випадку його нарахування;

- Поставки вугілля № 111/5 від 08.02.2024 - ціна якого не може перевищувати 1 млрд грн, та яка включає вартість вугілля, вартість доставки, ПДВ у випадку його нарахування;

Договором (п. 5.1.) визначений стандарт якості вугілля (розмір, зольність, волога, вихід летких речовин, плавкість), базова ціна 1 тони якого складає 5076 грн (в т.ч. ПДВ 846 грн).

При цьому, договором (п. 6.3.2) передбачено знижку (від 1,3% до 10%) у разі фактичного погіршення якості вугілля, або надбавку (від 1,3% до 2,5%) у разі покращення якості.

Водночас, якщо у партії вугілля вміст золи складає понад 35% або вміст вологи перевищує 14%, фактична ціна однієї тони вугілля в партії складатиме 10 % від базової ціни (тобто 507,6 грн/тону) (п. 6.3.3)

Вугілля постачається виключно на підставі підписаних сторонами Специфікацій, які формуються в залежності від потреб покупця, в яких зазначається назви виробників, вантажовідправників та вантажоотримувачів, кількість, асортимент, строки та станції призначення Покупця (п. п. 1.2, 2.4.).

Аналогічні договори та додаткові угоди до них укладено між ПАТ «Центренерго» та ТОВ «Вугільна Компанія Оптенерготорг» (№ 111/6 від 09.10.2023, 804 млн грн; № 111/7 від 09.10.2023, 400 млн. грн..; № 111/2 від 04.01.2024, 30 млн. грн..; № 111/3 від 10.01.2024, 1 млрд. грн..) та ТОВ «Глобал Софт Україна» (№ 111/1 від 03.01.2024, 580 млн. грн.), загалом на суму, що не може перевищувати 4,364 млрд. грн.

Протягом 2023 та першої половини 2024 років ПАТ «Центренерго» перераховано на рахунки вказаних підприємств грошові кошти у сумі понад 2,9 млрд грн (ТОВ «Енерго Ресурс Груп» - 1,027 млрд грн, ТОВ «Вугільна Компанія Оптенерготорг» - 1,908 млрд грн, ТОВ «Глобал Софт Україна» - 57,5 млн. грн..) у якості попередньої оплати за договорами.

Проте, за отриманою під час досудового розслідування інформацією, за вказаними договорами здійснюється постачання вугільної продукції неналежної якості, яка взагалі не відповідає умовам договорів та за своєю якістю не може використовуватись на енергогенеруючих об`єктах у нормальному режимі. Так, отримана з невідомих джерел вугільна маса, без проходження процедури збагачення завантажується у залізничні вагони та транспортується безпосередньо до Зміївської та Трипільської ТЕС ПАТ «Центренерго», де за попередньою домовленістю організаторів вказаної схеми із службовими особами ПАТ «Центренерго» приймається без належної перевірки та з внесенням недостовірних відомостей до результатів проб вугілля.

Під час реалізації вказаної вугільної продукції посадовими особами вищевказаних підприємств використовувались фіктивні сертифікати якості вугілля, видані ніби-то збагачувальними фабриками.

Отримані від ПАТ «Центренерго» грошові кошти у подальшому за фіктивними правочинами перераховуються на розрахункові рахунки підконтрольних суб`єктів підприємницької діяльності, обґотівковуються та розподіляються між учасниками злочинної схеми.

При цьому, з метою маскування дійсного походження вугільної маси, підконтрольні вищезазначеній групі осіб ТОВ «ВУГІЛЬНА КОМПАНІЯ «ОПТЕНЕРГОТОРГ» (), ТОВ «ГЛОБАЛ СОФТ УКРАЇНА» (нинішня назва ТОВ «ТОЖРАЙМ») (), ТОВ «ЕНЕРГО РЕСУРС ГРУП» (), здійснювали перерахування грошових коштів як на адресу реальних вугледобувних підприємств, так і в адресу суб`єктів підприємницької діяльності, які не здійснюють видобуток вугілля або не мають підтвердженого придбання вугілля у реальних виробників по ланцюгу постачання.

Для прикладу, ТОВ «Вугільна компанія «Оптенерготорг» перераховано на адресу ТОВ «Енерджі Капітал Груп» грошові кошти у сумі майже 35 млн. з призначенням платежів «оплата за вугілля», проте останнє не здійснює ніякої діяльності, а його керівник, головний бухгалтер та засновник 15.02.2022 року виїхав через КПП «Станиця-Луганська» на тимчасово окуповано територію та до теперішнього часу не повернувся.

Вказане може підтверджувати припущення щодо отримання неякісної вугільної продукції з невідомих джерел та маскування його походження шляхом документального «придбання» такого вугілля у суб`єктів господарської діяльності, створених без мети здійснення реальної господарської діяльності, з метою виведення отриманих від ПАТ «Центренерго» грошових коштів.

Крім того, досудовим встановлено факти перерахування посадовими особами ТОВ «ЕНЕРГО РЕСУРС ГРУП» () та ТОВ «ВУГІЛЬНА КОМПАНІЯ «ОПТЕНЕРГОТОРГ» () грошових коштів, отриманих у якості попередньої оплати за вугілля від ПАТ «Центренерго», на розрахункові рахунки інших підприємств ніби то за поставку певних товарів та послуг, походження яких не прослідковується по ланцюгу постачання. Крім того, переважна більшість таких «товарів» та «послуг» не може бути використана для здійснення діяльності з постачання вугільної продукції.

Вказане свідчить, що такі перерахування здійснено без фактичного постачання/надання «товарів» та «послуг», суб`єкти підприємницької діяльності, на адресу яких перераховано грошові кошти, створено без мети здійснення реальних господарських операцій, а їх реквізити використано для виведення грошових коштів, отриманих від ПАТ «Центренерго» для подальшого обготівкування, а також для ухилення від сплати податків.

Аналогічні відомості встановлено за результатами аналізу Єдиного реєстру податкових накладних щодо інших суб`єктів господарської діяльності, задіяних у схемі виведення грошових коштів ПАТ «Центренерго».

Прокурор зазначав, що згідно висновку аналітичного дослідження фінансово-господарської діяльності ТОВ «ЕНЕРГО РЕСУРС ГРУП» () щодо наявності ознак правопорушень, пов`язаних з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванням тероризму та/або інших правопорушень за період з 01.01.2023 року по 30.06.2024 року, встановлені обставини кримінального провадження, наведені у клопотанні.

Таким чином, прокурор вказує, що посадовими особами ТОВ «ЕНЕРГО РЕСУРС ГРУП» та ТОВ «ВК «ОПТЕНЕРГОТОРГ» протягом 2023-2024 років реквізити підприємств ТОВ «КЕВІАН ДРАЙВ», ПП «ОЛ ТРАНС ГЛОБАЛ», ТОВ «НОВІЕКС», ТОВ ВП «ЗАХІДВУГЛЕЗБУТ», ПП «ЄВРОСМАРТ», ПП «ОК АВТО», ТОВ «МЕЙТІС», ТОВ «ОЙЛ СЕЙЛЗ ГРУП», ТОВ «АДОНІС ПРАЙМ», ТОВ «ЛЕВАЙС-ТРЕЙДІНГ», ТОВ «ТД «ГРИНЛАЙТ», ТОВ «КЕНТОС», ТОВ «НОРМАТЕКС», ТОВ «ЕНЕРДЖІ КАПІТАЛ ГРУП» та ТОВ «ЕНЕРГОСЕНС» використовувались для виведення грошових коштів, отриманих від ПАТ «ЦЕНТРЕНЕРГО» у якості передоплати за вугілля, з метою їх подальшого обготівкування, штучного створення первинних бухгалтерських документів (договорів, актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), рахунків-фактур, видаткових накладних, податкових накладних та інших документів), які стали підставою для формування штучних витрат, що в подальшому вплинуло на фінансовий результат підприємств та об`єкт оподаткування.

Досудовим розслідуванням встановлено, що вищевказані суб`єкти господарської діяльності мають відкриті розрахункові рахунки у банківських установах, в тому числі серед інших:

ТОВ «ТД «ГРИНЛАЙТ» ():

- АТ «КРЕДОБАНК» (МФО 325365):

НОМЕР_46 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ);

- АТ «БАНК АЛЬЯНС» (МФО 300119):

НОМЕР_47 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ);

13. ТОВ «НОРМАТЕКС» ():

- ПАТ «КБ «АКОРДБАНК» (МФО 380634):

НОМЕР_48 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ);

ТОВ «Енерго Ресурс Груп» ():

- АТ «БАНК АЛЬЯНС» (МФО 300119):

НОМЕР_58 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ, 840-ДОЛАР США, 978-ЄВРО);

- АБ «УКРГАЗБАНК» (МФО 320478):

НОМЕР_59 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ, 840-ДОЛАР США, 978-ЄВРО );

- АТ КБ «ПриватБанк» (МФО 305299):

НОМЕР_60 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ);

НОМЕР_61 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ).

ТОВ «ВК «ОПТЕНЕРГОТОРГ» ():

- АТ «БАНК АЛЬЯНС» (МФО 300119):

- НОМЕР_62 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ, 840-ДОЛАР США, 978-ЄВРО);

- АТ КБ «ПриватБанк» (МФО 305299):

НОМЕР_63 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ);

НОМЕР_64 (978-ЄВРО);

НОМЕР_65 (840-ДОЛАР США).

- АТ «А - БАНК» (МФО 307770):

НОМЕР_66 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ);

НОМЕР_67 (978-ЄВРО);

НОМЕР_68 (840-ДОЛАР США).

- АТ «АСВIО БАНК» (МФО 353489):

НОМЕР_69 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ, 840-ДОЛАР США, 978-ЄВРО).

21.10.2024 року заступник начальника другого відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_11 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000691 від 05.08.2024 року.

Обгрунтовуючи клопотання, прокурор посилався на те, що враховуючи наявність достатніх підстав вважати, що отримані у якості передоплати за вугілля грошові кошти від державного підприємства ПАТ «Центренерго» посадовими особами ТОВ «ЕНЕРГО РЕСУРС ГРУП» та TOB «ВК «ОПТЕНЕРГОТОРГ» фактично розтрачено шляхом перерахування на рахунки підприємств, що імовірно задіяні у схемах обготівкування грошових коштів та ухилення від сплати податків, на підставі правочинів, що очевидно не мали характеру реальних, постановою прокурора грошові кошти на рахунках вказаних підприємств визнано речовими доказами у зазначеному кримінальному провадженні.

Слідчий зазначав, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

У сторони обвинувачення є достатні підстави вважати, що зазначені банківські рахунки та грошові кошти, що на них розміщені, є беззаперечним доказом вчинення кримінальних правопорушень і мають суттєве значення для кримінального провадження.

Невжиття своєчасних превентивних заходів забезпечення кримінального провадження може призвести у майбутньому до неможливості застосування до потенційних підозрюваних спеціальної конфіскації або конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Враховуючи викладене, сторона обвинувачення вважала доцільним та необхідним накласти арешт на грошові кошти, розміщені на розрахункових рахунках вищевказаних підприємств, з метою забезпечення збереження речових доказів та недопущення їх подальшої розтрати, а також забезпечення можливої спеціальної конфіскації.

Незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна може привести до настання наслідків, які можуть перешкодити встановлення всіх обставин скоєння кримінального правопорушення та встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

З огляду на наведене, прокурор просив задовольнити клопотання та з метою забезпечення збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, накласти арешт із забороною користування, відчуження та розпорядження на грошові кошти зазначених у клопотанні підприємств, що знаходяться на вказаних розрахункових рахунках у банківських та фінансових установах, в частині видаткових операцій, крім обов`язкових платежів до бюджету, виплати заробітної плати та інших обов`язкових соціальних платежів, зобов`язавши уповноважених посадових осіб вищезазначених банківських та фінансових установ повідомити ініціатора накладення арешту про залишок грошових коштів на відповідних розрахункових рахунках на момент отримання ухвали.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2024 року частковозадоволено клопотання заступника начальника другого відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_11 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000691 від 05.08.2024 року.

Накладено арешт із забороною користування, відчуження та розпорядження на грошові кошти наступних підприємств, що знаходяться на наступних розрахункових рахунках у банківських та фінансових установах, в частині видаткових операцій, крім обов`язкових платежів до бюджету, виплати заробітної плати та інших обов`язкових соціальних платежів, серед іншого на:

ТОВ «ТД «ГРИНЛАЙТ» ():

- АТ «КРЕДОБАНК» (МФО 325365):

НОМЕР_46 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ);

- АТ «БАНК АЛЬЯНС» (МФО 300119):

НОМЕР_47 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ);

13. ТОВ «НОРМАТЕКС» ():

- ПАТ «КБ «АКОРДБАНК» (МФО 380634):

НОМЕР_48 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ);

ТОВ «Енерго Ресурс Груп» ():

- АТ «БАНК АЛЬЯНС» (МФО 300119):

НОМЕР_58 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ, 840-ДОЛАР США, 978-ЄВРО);

- АБ «УКРГАЗБАНК» (МФО 320478):

НОМЕР_59 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ, 840-ДОЛАР США, 978-ЄВРО );

- АТ КБ «ПриватБанк» (МФО 305299):

НОМЕР_60 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ);

НОМЕР_61 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ).

ТОВ «ВК «ОПТЕНЕРГОТОРГ» ():

- АТ «БАНК АЛЬЯНС» (МФО 300119):

- НОМЕР_62 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ, 840-ДОЛАР США, 978-ЄВРО);

- АТ КБ «ПриватБанк» (МФО 305299):

НОМЕР_63 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ);

НОМЕР_64 (978-ЄВРО);

НОМЕР_65 (840-ДОЛАР США).

- АТ «А - БАНК» (МФО 307770):

НОМЕР_66 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ);

НОМЕР_67 (978-ЄВРО);

НОМЕР_68 (840-ДОЛАР США).

- АТ «АСВIО БАНК» (МФО 353489):

НОМЕР_69 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ, 840-ДОЛАР США, 978-ЄВРО).

Зобов`язано уповноважених посадових осіб вищезазначених банківських та фінансових установ повідомити ініціатора накладення арешту про залишок грошових коштів на відповідних розрахункових рахунках на момент отримання ухвали.

В іншій частині вимог клопотання відмовлено.

З таким рішенням слідчого судді колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.

Так, задовольняючи дане клопотання, слідчий суддя прийшов до висновку про наявність підстав, передбачених ст. 170 КПК України, для накладення арешту на належні ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ ГРИНЛАЙТ», ТОВ «ВУГІЛЬНА КОМПАНІЯ ОПТЕНЕРГОТОРГ», ТОВ «ЕНЕРГО РЕСУРС ГРУП» грошові кошти на розрахункових рахунках у банківських та фінансових установах, оскільки вказане майно в даному кримінальному провадженні відповідає критеріям, визначеним в ст. 98 КПК України та визнане речовим доказом у кримінальному провадженні постановою від 15.10.2024 року у даному кримінальному провадженні.

При винесенні ухвали судом, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні прокурора правові підстави для арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому слідчим суддею обґрунтовано задоволено клопотання прокурора про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно, з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнано речовим доказом в рамках вказаного кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

На думку колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співрозмірність втручання у права особи з потребами кримінального провадження.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто його власник, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

З огляду на наведене та враховуючи, що судом першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, а також встановлено мету арешту майна відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме збереження речових доказів, та враховано, що для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні цього майна до встановлення фактичних обставин вчинення злочину, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на майно.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникненню майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

При цьому, слідчим суддею правильно відмовлено у задоволенні частини вимог клопотання прокурора про накладення арешту на майно з метою забезпечення спеціальної конфіскації, оскільки окрім самого посилання, що арешт необхідний з метою забезпечення спеціальної конфіскації, в клопотанні відсутнє обґрунтування вказаної мети арешту майна, відносно якого сторона обвинувачення просить застосувати захід забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, не може бути арештованим майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Колегія суддів також звертає увагу, що арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, всупереч доводів апеляційних скарг, у відповідності до вимог ст.ст. 132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно, з метою забезпечення його збереження, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням унеможливлення настання наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до втрати доказів у провадженні і таким чином позбавить реалізації мету досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбачені ч. 1 ст. 170 КПК України.

Беззаперечних доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено. Слід також зазначити, що накладення арешту є необхідним для збереження майна, оскільки дане майно відповідає критеріям речових доказів, передбачених ст. 98 КПК України, позаяк з врахуванням встановлених обставин кримінальних правопорушень у даному кримінальному провадженні, є достатні підстави вважати, що належні ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ ГРИНЛАЙТ», ТОВ «ВУГІЛЬНА КОМПАНІЯ ОПТЕНЕРГОТОРГ», ТОВ «ЕНЕРГО РЕСУРС ГРУП» майно (грошові кошти на розрахункових рахунках у банківських та фінансових установах), є такими, що набуті кримінально протиправним шляхом або отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, і ненакладення арешту дасть можливість вказаним юридичним особам його відчужити на користь третьої особи, що позбавить реалізації мету досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбачені ч. 1 ст. 170 КПК України.

Твердження апелянта про те, що ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ ГРИНЛАЙТ», ТОВ «ВУГІЛЬНА КОМПАНІЯ ОПТЕНЕРГОТОРГ», ТОВ «ЕНЕРГО РЕСУРС ГРУП» є добросовісними власниками (набувачами) арештованого майна, не є підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Посилання в апеляційних скаргах на законність походження арештованого майна колегія суддів оцінює критично, оскільки дані обставини можуть бути підтверджені лише шляхом проведення перевірки під час досудового розслідування для спростування або підтвердження даних доводів. Належних та допустимих доказів, достатніх для висновку про те, що арештоване майно має законне походження, колегії суддів надано не було.

Досудове розслідування на даний час ще триває і ці обставини також підлягають перевірці при його проведенні, тому в такому випадку, вбачається за можливе застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Колегія суддів відхиляє також доводи апелянтів про те, що постанова органу досудового слідства від 15.10.2024 року про визнання майна (коштів) речовими доказами носить формальний характер, так як вказана постанова слідчого, а також клопотання прокурора про арешт майна, з посиланням на встановлені у кримінальному провадженні фактичні обставини кримінального правопорушення, всупереч твердженням представників власників майна, містять відповідні мотиви та підстави на обґрунтування висновку про відповідність такого майна ознакам речових доказів, визначеним ст. 98 КПК України, зокрема, посилання на те, що зазначене майно, а саме грошові кошти на розрахункових рахунках у банківських та фінансових установах, є такими, що набуті кримінально протиправним шляхом або отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, що встановлюються під час кримінального провадження.

Посилання апелянта на те, що суд, задовольняючи клопотання про накладення арешту на майно, не дослідив та не взяв до уваги ту обставину, що арештоване майно не має жодного відношення до кримінального провадження, колегія суддів не бере до уваги, позаяк ці доводи обґрунтованості висновків слідчого судді про задоволення клопотання прокурора про арешт майна не спростовують, оскільки з огляду на положення КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Твердження апелянта про те, що арештоване майно не відповідає критеріям ст. 98 КПК України, є безпідставними, так як встановлені прокурором фактичні обставини кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого припущення, що належні ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ ГРИНЛАЙТ», ТОВ «ВУГІЛЬНА КОМПАНІЯ ОПТЕНЕРГОТОРГ» та ТОВ «ЕНЕРГО РЕСУРС ГРУП» грошові кошти на розрахункових рахунках у банківських та фінансових установах, є такими, що набуті кримінально протиправним шляхом або отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а отжевідповідають ознакам, зазначеним в ст. 98 КПК України, що згідно ч. 3 ст. 170 КПК України дає підстави для його арешту як речового доказу з метою збереження.

Доводи апеляційних скарг про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали ретельно перевірялися, проте не знайшли свого підтвердження, оскільки рішення слідчого судді ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом.

Колегія суддів звертає увагу, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, достатності та взаємозв`язку, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, чи існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, яка може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, правильності кваліфікації дій та винуватості особи в його вчиненні, а також оцінка належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

З урахуванням наведеного, доводи апеляційних скарг про відсутність події кримінального правопорушення, а також те, що підозри в кримінальному провадженні посадовим особам вищевказаних Товариств не пред`являлися, доводи про те, що матеріалами кримінального провадження не встановлено причетність Товариств до кримінальних правопорушень у даному кримінальному провадженні, є передчасними та такими, що не є предметом оцінки слідчого судді під час розгляду клопотання про арешт майна.

Сукупність долучених до клопотання слідчого матеріалів та викладені у клопотанні обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Не спростовують висновків слідчого судді і доводи апеляційних скарг про неспівмірність обмеження прав власників майна завданням кримінального провадження, оскільки на переконання колегії суддів, слідчий суддя при вирішенні питання про накладення арешту на майно, дійшов обґрунтованого висновку про те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співмірним завданням кримінального провадження, з огляду на встановлені обставини даного кримінального провадження, зважаючи на те, що на час прийняття рішення вони вимагали вжиття такого методу державного регулювання, як накладення арешту на вищезазначене майно.

Доводи апелянтів про те, що накладення арешту обмежує можливості ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ ГРИНЛАЙТ», ТОВ «ВУГІЛЬНА КОМПАНІЯ ОПТЕНЕРГОТОРГ» та ТОВ «ЕНЕРГО РЕСУРС ГРУП» здійснювати підприємницьку діяльність, не є достатньою підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, та матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна з метою збереження речових доказів.

Слід зауважити, що скаржниками не надано беззаперечних доказів на підтвердження наведених обставин неможливості здійснення ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ ГРИНЛАЙТ», ТОВ «ВУГІЛЬНА КОМПАНІЯ ОПТЕНЕРГОТОРГ» та ТОВ «ЕНЕРГО РЕСУРС ГРУП» підприємницької діяльності за умови накладення арешту на належне товариствам майно.

Колегією суддів також перевірено доводи апелянтів про те, що судовий розгляд проведено без участі власників майна. Дана обставина знайшла своє підтвердження, однак колегія суддів цю обставину не вважає істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що потягло б за собою скасування оскаржуваної ухвали, з урахуванням строків розгляду даної категорії клопотань відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України, та з урахуванням того, що в такому випадку відповідно до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України, у власника майна виникає право звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

Порушень слідчим суддею положень ст.ст. 170, 172-173 КПК України колегією судів не встановлено. Ухвала слідчого судді відповідає вимогам ч. 5 ст. 173, 372 КПК України, та містить у собі підстави та мотиви прийнятого рішення.

Інші доводи апеляційних скарг, на які посилаються апелянти, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційні скарги - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ ГРИНЛАЙТ» - ОСОБА_6 , апеляційні скарги директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ВУГІЛЬНА КОМПАНІЯ ОПТЕНЕРГОТОРГ» - ОСОБА_7 та представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГО РЕСУРС ГРУП» - адвоката ОСОБА_8 -залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2024 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

_________________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4