24.03.2025
Справа № 642/1043/25
Провадження №1-кп/642/313/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року

м. Харків

Ленінський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові в залі судових засідань обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000006 від 07.02.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Яготин, Яготинського району, Київської області, громадянин України, українець, з середньо-спеціальною освітою, розлучений, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_7 , 2013 року народження, військовослужбовець за призовом під час мобілізації, перебуває на посаді розвідника-санітара 1 розвідувальної групи спеціального призначення 2 роти спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

І. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним

ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 по мобілізації, перебуваючи на посаді розвідника-санітара 1 розвідувальної групи спеціального призначення 2 роти спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Проте, солдат ОСОБА_8 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та скоїв кримінальне правопорушення - злочин за наступних обставин.

Проте, всупереч порушенням вищезазначених вимог законодавства

ОСОБА_8 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, на посаді розвідника-санітара 1 розвідувальної групи спеціального призначення 2 роти спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 в порушення ст. ст. 11, 13, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» та Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення-злочині за наступних обставин.

Так, 07.02.2025 приблизно о 13-00 год. військовослужбовець

ОСОБА_6 , знаходячись біля магазину «АТБ», за адресою: м.Харків, майдан

Привокзальний, 2, біля смітника знайшов пачку з-під сигарет «WEST», всередині якої знаходився полімерний прозорий пакет з особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої забороно, - PVP, після чого, діючи умисно, реалізовуючи протиправний умисел, спрямований на незаконне придбання для особистого вживання, без мети збуту особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP, поклав пачку з-під сигарет «WEST», в якій знаходився прозорий полімерний пакет з особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої забороно, - PVP до правої зовнішньої кишені вдягненої на ньому куртки, тим самим ОСОБА_8 незаконно придбав дану речовину та почав незаконно зберігати.

Після чого, продовжуючи злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання небезпечної речовини, обіг якої заборонено - PVP, дійшов до станції метро «Вокзальна» КП «Харківський метрополітен», розташованої за адресою: м. Харків, майдан Привокзальний, 2-М, де останнього було зупинено працівником поліції з метою проведення превентивних заходів відповідно до ст. 31 ЗУ «Про Національну поліцію» по виявленню осіб, які мають при собі зброю чи вибухові пристрої, наркотичні засоби, психотропні речовини, їх аналоги та прекурсори.

Цього ж дня у період часу з 13 год. 53 хв. по 14 год. 10 хв. проведено огляд місця події в приміщенні кімнати поліції, розташованої на станції «Вокзальна» КП «Харківський метрополітен», в ході якого ОСОБА_8 дістав з правої зовнішньої кишені своєї куртки пачку з-під сигарет «WEST», всередині якої знаходився прозорий полімерний пакет з речовиною порошкоподібною речовиною білого кольору.

Згідно проведеної судової експертизи, у складі порошкоподібної речовини білого кольору, наданої на дослідження у сейф-пакеті № WAR0076280, міститься особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-(піролідин-1-іл) пентан-1-он). Маса (кількісний вміст) особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP, на момент дослідження склав - 6.821 г.

ІІ. Позиція обвинуваченого щодо пред`явленого обвинувачення та висновки суду

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та пояснив, що вчинив його при вищезазначених обставинах, не оспорював фактичні обставини кримінального правопорушення, викладеного в обвинувальному акті. Свої дії ОСОБА_6 піддав критичній оцінці та висловив жаль щодо скоєного, активно сприяв розкриттю злочину, щиро каявся.

За змістом ст. 62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Обвинувачений ОСОБА_6 вважав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ним не оспорюються. Цю позицію також висловив прокурор.

Показання ОСОБА_6 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи той факт, що обвинувачений ОСОБА_6 визнав свою вину у повному обсязі та не заперечує фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Окрім цього, відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

При цьому судом з`ясовано в учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст визнаних фактичних обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, та на виконання вимог ч.3 ст.349 КПК України роз`яснено їм, що у такому випадку учасники будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого.

З огляду на те, що кримінальне провадження розглянуто судом в порядку ч.3 ст.349 КПК України, інші докази, здобуті в ході досудового розслідування, під час судового розгляду не досліджувались.

ІІІ. Частина статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Таким чином, суд приходить до висновку, що своїми умисними та протиправними діями обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.309 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини без мети збуту, у великих розмірах.

ІV. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також мотиви суду при призначенні покарання

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що він не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, військовослужбовець, розлучений, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_7 , 2013 року народження, щиро розкаявся у вчиненому, що ґрунтується на критичній оцінці ним своєї протиправної поведінки, її осуді.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 відповідно до п. 1 ч.1 ст.66 КК України, є щире каяття.

Верховний Суд України у постанові від 30 жовтня 2018 року у справі № 559/1037/16-к (провадження № 51-3612км18) вказав, що основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім. Щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди не завдано.

Прокурор у судовому засіданні просив призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.309 КК України - у вигляді штрафув розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн.

Вимогами ч. 2 ст. 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Згідно з ч.6 ст.368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України та практику Європейського суду з прав людини, яка застосовується як джерело права.

Так, у постанові ВСУ від 01 лютого 2018 року (справа № 634/609/15-к, провадження № 51-658 км17) зазначено, що підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК України), визначенні «інших обставин справи».

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

За таких обставин, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд виходить з положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України є нетяжким злочином, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу винного, який є військовослужбовцем, захищає Батьківщину під час воєнних дій з країною агресором, має на утриманні малолітню дитину, позицію прокурора по справі, який просив суд призначити покарання у вигляді штрафу, у зв`язку з чим суд вважає можливим призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у вигляді штрафу в межах санкції ч.2 ст.309 КК України, яке є необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

V. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку

В ході досудового розслідування по кримінальному провадженню ОСОБА_6 не обирався запобіжний захід, і підстав для його обрання на даний час суд не вбачає.

Цивільний позов не заявлено.

Відповідно до ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави документально підтверджені витрати за проведену експертизу матеріалів, речовин та виробів №2177 від 13.02.2025 у розмірі 6 785,28 грн.

Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації (ч.4 ст.174 КПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду м.Харкова від 12.02.2025 року по справі №641/1136/25 (провадження №1-кс/641/275/2025) накладено арешт на речові докази по справі. У зв`язку з тим, що провадження по даній кримінальній справі закінчується, суд вважає, що відпала потреба в подальшому застосуванні арешту на вищезазначене майно.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 371, 373, 374, 376, 392 - 395 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні №2177 від 13.02.2025 у розмірі 6 785,28 (шість тисяч сімсот вісімдесят п`ять грн., 28 коп.) грн.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду м.Харкова від 12.02.2025 року по справі №641/1136/25 (провадження №1-кс/641/275/2025) на полімерний пакунок, всередині якого знаходиться кристалічна речовина білого кольору, який було поміщений до сейф-пакету № WAR0076280 з особистими підписами усіх учасників процесу та пояснювальними написами, вилучений у військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 - після набрання вироком законної сили - скасувати.

Речові докази по справі, а саме: порошкоподібна речовина білого кольору, в якій міститься особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-(піролідин-1-іл) пентан-1-он). Маса (кількісний вміст) особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP, на момент дослідження склав - 6.821 г., яка зберігається в камері схову речових доказів УЛМТЗ ГУНП в Харківській області - після набрання вироком законної сили - знищити.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м.Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_9