СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/667/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0001097, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 24.09.2024 року стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: у АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 12.03.2014 Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ст. 70 КК України до 7 років 9 місяців позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 20.04.2016 на підставі ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.04.2016 умовно-достроково на 9 місяців 5 днів;

- 03.11.2017 Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 04.09.2020 по відбутті строку покарання,

- 04.01.2024 Святошинським районним судом м. Києва за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді 1(одного) місяця арешту, 05.04.2024 звільнений з «Житомирський УВП (№8) за відбуттям строку арешту,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 , будучи особою, яку протягом року засуджено за ст. 309 КК України, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив і знову протягом року вчинив нове кримінальне правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Так, ОСОБА_3 24.09.2024, приблизно о 10 год. 30 хв., перебуваючи поблизу станції метро «Святошино», домовився з невстановленою особою про придбання наркотичного засобу, для особистого вживання та передавши кошти в розмірі 50 гривень, отримав одну таблетку білого кольору, залишивши при собі, для власного вживання.

Коли ОСОБА_3 24.09.2024, приблизно о 12 год. 54 хв., знаходився поблизу буд. №4/9 по вул. Авіаконструкторська в м. Києві, він був викритий працівниками поліції, яким добровільно, для подальшого вилучення, видав одну таблетку білого кольору, масою 0,50 г.

Згідно висновку експертизи матеріалів, речовин та виробів №СЕ-19/111-24/55412-НЗПРАП від 27.09.2024, надана на дослідження 1 (одна) таблетка білого кольору містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон). Маса метадону (фенадону) в 1 (одній) таблетці становить 0,022 г.

Метадон (фенадон), згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року №770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», «Списку №1 Наркотичні засоби, обіг яких обмежено» в «Таблиці ІІ», віднесено до наркотичних засобі, обіг яких обмежено.

Згідно наказу Міністерства охорони здоров`я від 02.08.2000 № 188 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» розміром наркотичного засобу, обіг якого обмежено - метадону (фенадону), за який передбачена кримінальна відповідальність за ст. 309 КК України, є маса від 0,02 г до 1,6 г.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, визнав повністю, не оспорював фактичні обставини справи, вказавши на дату, мету та спосіб вчинення злочину. У вчиненому щиро розкаявся, просив суд суворо його не карати, повідомив, що наразі перебуває напрограмі замісної підтримуючої терапії в ТОВ "МЕД ВЕЙ".

Враховуючи те, що учасниками процесу не оспорювались фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, в порядку ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження всіх доказів по справі та обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують його особу. При цьому судом роз`яснено учасникам процесу, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 , показання якого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції, дослідивши матеріали кримінального провадження в обсязі, узгодженому сторонами кримінального провадження, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена повністю та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 309 КК України як незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу, без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею.

Відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року N 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України віднесено до категорії нетяжкого злочину, відношення обвинуваченого до скоєного, який критично оцінює свою поведінку, особу обвинуваченого, який одружений, утриманців не має, офіційно не працевлаштований, підробляє різноробочим на будівництві, раніше судимий, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, під наркологічним диспансерно - динамічним наглядом в КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» не перебуває.

Обставиною, яка згідно ст. 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_3 є щире каяття, яке полягає у відвертому особистому осуді обвинуваченим своєї поведінки, негативному морально-психологічному ставленні до скоєного, розкриттям усіх обставин кримінального правопорушення.

Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлені.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, а згідно зі ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

З огляду на вищевикладене, виходячи із сукупності усіх обставин кримінального провадження, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, у тому числі його вік, сімейний стан, стан здоров`я, соціальну характеристику, суд приходить до переконання, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства неможливе та вважає за потрібне призначити йому покарання у виді позбавлення волі, в межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 309 КК України.

На думку суду, саме таке покарання є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення як підсудним, так й іншими особами нового злочину, досягнення мети, визначеної ст. 50 КК України.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст.75 КК України або ж застосування ст.69 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.

Викладена позиція суду відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини при розгляді справ застосовується як джерело права, зокрема у справі Скоппола проти Італії від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Питання про долю речових доказів суд вирішує в порядку статті 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні, а саме витрати на залучення експерта (висновок №СЕ-19/111-24/55412-НЗПРАП від 27.09.2024) у сумі 3 183 гривень 60 копійок , відповідно до ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь держави.

Вирішуючи питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження, до яких відноситься й питання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, суд враховує, що ОСОБА_3 , як на стадії досудового розслідування, так і під час судового провадження, запобіжний захід не обирався, жодних клопотань від прокурора з даного питання не надходило, обвинувачений від суду не ухилявся, а тому суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого до набрання вироком законної сили запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373- 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні, що становлять 3 183 (три тисячі сто вісімдесят три) грн. 60 коп.

Речові докази: наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), масою 0,022 г, який передано на зберігання в кімнату збереження речових доказів Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві, - знищити.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням особливостей, передбачених ч.2 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1