Справа № 456/6682/24
Провадження № 1-кп/456/233/2025
ВИРОК

іменем України

21 січня 2025 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий кримінальне провадження щодо обвинуваченого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Стрий Львівської області, громадянина України, українця, з вищою освітою, не одруженого, працює лікарем приймальної палати КНП «Болехівська ЦМЛ» БМР м. Болехів, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 25.04.2024 за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 17000 грн, вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10.10.2024 за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 34000 грн.

за ч. 1 ст.382 КК України,

в с т а н о в и в :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_4 постановою Приморського районного суду м. Одеси від 16.06.2022 (справа №522/6708/22), визнаний винуватим у вчиненні 16.05.2022 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, якою на останнього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Крім цього, ОСОБА_4 постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 12.05.2023 (справа №521/5526/23), визнаний винуватим у вчиненні 27.01.2023 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, якою на останнього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 34 000 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Також, ОСОБА_4 постановою Київського районного суду м. Одеси від 20.06.2023 (справа №947/16691/23), визнаний винуватим у вчиненні 18.05.2023 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, якою на останнього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 40 800 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років.

Крім цього, ОСОБА_4 постановою Київського районного суду м. Одеси від 26.06.2023 (справа №947/17427/23), визнаний винуватим у вчиненні 18.05.2023 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, якою на останнього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Також, ОСОБА_4 постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12.01.2024 (справа №456/6111/23), визнаний винуватим у вчиненні 14.11.2023 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, якою на останнього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 40 800 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 6 (шість) років.

Однак, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, ігноруючи вимоги суду та усвідомлюючи протиправність своїх дій, маючи реальну можливість виконати вищевказані постанови суду, які набрали законної сили та будучи ознайомленим з їх змістом, в порушення вимог ч. 5 ст. 124 та п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання, підриваючи авторитет органів правосуддя України, проігнорував вимоги рішень судів, вчинивши дії на перешкоджання судочинству, що виразилось в наступному.

Так, 04.10.2024 близько 14:45 год., ОСОБА_4 керував автомобілем марки «Nissan sunny» д.н.з. НОМЕР_1 у с. Лисовичі по вулиці Грушевського, де був зупинений працівниками ВРПП Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області, у зв`язку з вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, за що постановою від 04.10.2024 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень, де під час перевірки правомірності дотримання ПДР та реєстраційних документів на нього, на законну вимогу поліцейських не пред`явив посвідчення водія, оскільки був позбавлений згідно з рішеннями суду права керувати транспортними засобами та яке вилучено у встановленому законом порядку.

Таким чином, ОСОБА_4 умисно не виконував постанови суду, що набрали законної сили, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 382 КК України.

Правова позиція сторони обвинувачення.

Правова позиція сторони обвинувачення відображена в обвинувальному акті, що був складений 18 грудня 2024 року та затверджений прокурором Стрийської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

З огляду на обвинувальний акт прокурор вважає встановленим те, що ОСОБА_4 умисно не виконував постанови суду, що набрали законної сили, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 382 КК України.

Зважаючи на повне визнання обвинуваченим своєї вини, прокурор в судовому засіданні просить суд здійснювати розгляд кримінального провадження на підставі ч.3 ст.349 КПК України.

В судових дебатах прокурор просить суд призначити ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст. 382 КК України, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Правова позиція сторони захисту.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та вказав, що 04.10.2024 року дійсно керував транспортним засобом біля села Лисовичі, під час чого був зупинений на блок посту. Зазначив, що йому було відомо про позбавлення його права керування транспортними засобами, проте у нього виникла необхідність поїхати на співбесіду щодо роботи, а графік автобусів був обмежений. Просить суд його суворо не карати.

Застереження щодо обсягу досліджених доказів.

Суд з`ясував, що обставини справи ніким із учасників судового провадження не оспорюються і кожен з них правильно розуміє зміст цих обставин. Суд також впевнився у добровільності їх позиції та роз`яснив процесуальні наслідки зазначених дій, передбачені ч.2 ст. 394 КПК України. З урахуванням думки всіх учасників процесу, на підставі ч.3 ст.349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються і судовий розгляд було обмежено допитом обвинуваченого, дослідженням документів, що стосуються особи обвинуваченого, документів щодо речових доказів та наданих стороною обвинувачення доказів.

Встановлені судом обставини та докази на їх підтвердження.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

У силу ст. 337 КПК України cудовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею, а це, зокрема, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

З урахуванням вищенаведених положень процесуального законодавства, заслухавши доводи сторін, оцінивши кожен наданий суду доказ щодо належності, допустимості, достовірності та у сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд встановив, що пред`явлене обвинувачення доведено в повному обсязі.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, за викладених вище обставин, повністю підтверджується зібраними на досудовому слідстві та безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами, яким судом надано ретельну оцінку, а саме:

копією постанови серія ЕНА №3194112 від 04.10.2024, з якої вбачається, що ОСОБА_4 04.10.2024 о 14:43 в с. Лисовичі по вул. Грушевського, 10 керуючи транспортним засобом «Nissan sunny» д.н.з. НОМЕР_1 порушив вимогу дорожнього знаку 3,14 стоп контроль та здійснив проїзд без зупинки, при цьому рухався та транспортному засобі не маючи чинного поліса обов`язкового страхування транспортних засобів, чим порушив вимоги п.2.1.ґ ПДР України та вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП. Поліцейським Стрийського РУП ГУНП у Львівській області застосовано до ОСОБА_4 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн. /а.с.22/.

копією протоколу серії ЕПР1 №142686 від 04.10.2024, з якого вбачається, що ОСОБА_4 04.10.2024 о 14:43 в с. Лисовичі по вул. Грушевського, 10 керував транспортним засобом «Nissan sunny» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме зіниці очей, що не реагують на світло, тремтіння пальців рук, не природно бліде забарвлення кольору обличчя. Від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у мед закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР /а.с.23/.

відповіддю ТСЦ МВС №4645 філії ГСЦ МВС від 07.11.2024 за вих. №31/28/21-10121-2024, з якої вбачається, що згідно даних ЄДР МВС ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 позбавлений права керування транспортним засобом до 12.01.2030 р., посвідчення водія було вилучене та направлене на відповідальне зберігання у ТСЦ №5154 РСЦ ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях (філія ГСЦ МВС) /а.с.24/.

копією постанови Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12.01.2024, з якої вбачається, що ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП і накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 40 800,00 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом на 6 (шість) років без оплатного вилучення транспортного засобу /а.с.21/.

Згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001014, 04.10.2024 в Стрийський РУП надійшов рапорт від інспектора ВРПП Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 про те, що 04.10.2024 о 14:45 під час перебування на службі спільно з старшим сержантом ВРПП Стрийського РУП ОСОБА_6 у с. Лисовичі по вул. Грушевського за порушення ПДР було зупинено автомобіль марки «Nissan sunny» д.н.з. НОМЕР_1 , водієм якого виявився ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , який був позбавлений правом керувати транспортними засобами строком на 6 років, постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12.01.2024 (справа №456/6111/23, провадження №3/456/99/2024) за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП. Таким чином ОСОБА_4 умисно не виконує постанову суду, що набрала законної сили /а.с. 20/.

Надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію злочину, винуватість обвинуваченої та інші обставини зазначені у ст.91 КПК України, та вони зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.

Усі досліджені в судовому засіданні письмові докази є належними, допустимими і достовірними, такі зібрані в порядку, встановленому КПК України, жодної підстави, передбаченої ст.87 КПК України для визнання вказаних доказів недопустимими судом не встановлено.

Процесуальні докази, наведені у вироку прямо підтверджують той факт, що досліджені в судовому засіданні докази, які суд визнає належними та допустимими, зібрані в порядку встановлену законом та жодного сумніву у своїй законності та правдивості не викликають.

При цьому суд зауважує, що стороною захисту клопотань про визнання доказів неналежними або недопустимими не подавалось.

Загальна характеристика складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, винним у вчиненні якого визнається ОСОБА_4 . Висновки суду.

Положеннями ч. 1 ст. 2 КК України передбачено, що підставою для настання кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Складом кримінального правопорушення визнається сукупність закріплениху законі України про кримінальну відповідальність ознак, за наявності яких реально вчинене суспільно небезпечне діяння визнається кримінальним правопорушенням.

Об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК, є умисне невиконання судового рішення, що набрало законної сили, і означає повне його ігнорування, та проявляється і в перешкоджанні виконанню судового рішення, що набрало законної сили, яке полягає в активній протидії його виконанню.

Відповідно до доктрини кримінального права суб`єкт цього кримінального правопорушення може бути як спеціальним, так і загальним. Тому питання про визнання особи суб`єктом цього кримінального правопорушення необхідно було судам вирішувати диференційовано з урахуванням конкретних фактичних обставин кримінального провадження.

Суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК, може бути фізична особа, не на користь якої ухвалено рішення суду та яку зобов`язано вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Статтею 9 КУпАП встановлено, що адміністративне правопорушення - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За вчинення адміністративного правопорушення до особи застосовується адміністративне стягнення, одним із видів якого є позбавлення спеціального права, зокрема, права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Статтею 15 Закону України «Про дорожній рух`забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Таким чином, позбавлення спеціального права, зокрема, права керування транспортними засобами, одночасно припиняє реалізацію вказаного права особою, до якої застосовано цей вид адміністративного стягнення.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Обов`язковість судового рішення, згідно зі ст. 129 Конституції України, є однією з основних засад судочинства.

Положеннями ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 був обізнаний про наявність відносно нього постанов судів, якими його було позбавлено права керування транспортними засобами, проте всупереч судовим рішенням 04.10.2024 здійснював керування транспортним засобом, що, на думку суду, свідчить про умисне ухилення останнього від виконання постанов суду, що є однією з форм невиконання судового рішення як підстави для притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 1ст. 382 КК.

Верховний Суд у постанові в справі №464/4690/20 від 08.02.2023, прийшов до висновку, що суд, призначаючи адміністративне стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, обмежує його таке право на певний строк, що призводить як до формального, так і до реального унеможливлення керування транспортними засобами.

Згідно доктрини адміністративного права суть кожного адміністративного стягнення полягає у застосуванні певних правообмежень безпосередньо до особи, яка вчинила адміністративне правопорушення (принцип персональної відповідальності). І в цьому відношенні безпосереднім виконавцем судового рішення про позбавлення права керувати транспортними засобами є особа, яка вчинила адміністративне правопорушення.

У випадку застосування такого виду стягнення суд не повинен у своєму рішенні додатково конкретизувати, що йдеться саме про заборону керувати транспортними засобами певним суб`єктом, адже очевидним є той факт, що таке право є спеціальним і його отримання потребує проходження особливої процедури, внаслідок якої і отримується право на керування транспортними засобами. Саме тому назва адміністративного стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у своєму змісті абсолютно чітко передбачає заборону особі здійснювати таке керування на визначений судом строк. При цьому зміст покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, зокрема, і позбавленні права керувати транспортними засобами полягає у забороні особі реалізовувати певне право або здійснювати певну діяльність.

Таким чином суд вважає доведеним факт умисного невиконання ОСОБА_4 постанов суду, що набрали законної сили, тобто вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Мотиви призначення покарання.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання обвинуваченому слід суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів, а з врахуванням того, що позбавлення волі є одним із найсуворіших покарань, тому таке покарання слід призначати до реального відбування, тільки тоді, коли у суду є достатнє переконання, що звільнення особи від відбування такого, не сприятиме виправленню засудженого.

За змістом п.п. 20, 21 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, але й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, та особу винного.

За змістом п.1 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас суди мають враховувати й вимоги Кримінально-процесуального кодексу України стосовно призначення покарання.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.

Обставин, що обтяжують вину обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Пом`якшуючими вину обвинуваченого обставинами, передбаченими ст. 66 КК України суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обираючи покарання обвинуваченому суд враховує характер та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних наслідків, а також те, що обвинувачений повністю визнав вину у вчиненні злочину, раніше судимий, вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 25.04.2024 за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 17000 грн, вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10.10.2024 за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 34000 грн, згідно поданих копій квитанцій штрафи сплачено, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває і вважає за необхідне призначити йому покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.382 КК України.

Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Запобіжний захід обвинуваченому не обрано.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог статті 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373- 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 382 КК України, й призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Роз`яснити ОСОБА_4 обов`язок сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу.

Речові докази по справі після набрання вироком законної сили:

Цифровий носій інформації диск білого кольору з відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, що зберігається при матеріалах кримінального провадження, залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено сторонами до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Стрийський міськрайонний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1