ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2025 м. Бар Вінницької області

Барський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ;

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.01.2025 за № 0000002, про обвинувачення ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Бар Вінницької області, українця, громадянина України, з професійно-технічною світою, одруженого, не працевлаштованого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України,

за участі: прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 03.09.2021, будучи особою, яка раніше скористалася своїм одноразовим правом на приватизацію земель сільськогосподарського призначення державної/комунальної власності за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, приховавши вказаний вище факт та маючи умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, умисно, з корисливих мотивів, відповідно до вимог ч. 6 ст. 118 ЗК України, подав власноручно написану заяву датовану 20.08.2021 до Копайгородської селищної ради про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтованою площею 2 га із земель комунальної власності сільськогосподарського призначення, розташованої за межами населеного пункту Володіївецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області, для ведення особистого селянського господарства. За результатами розгляду заяви Копайгородською селищною радою прийнято рішення № 732 від 07.09.2021 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2 га. На підставі вказаного рішення фізичною-особою підприємцем ОСОБА_6 розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства із земель комунальної власності сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів Володіївецького старостинського округу Копайгородської селищної територіальної громади. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, 19.10.2021 ОСОБА_3 звернувся до Копайгородської селищної ради із заявою від 29.09.2021 про затвердження проекту землеустрою та передання у власність земельної ділянки з кадастровим номером: :01:002:0236. Рішенням Копайгородської селищної ради № 1037 від 12.11.2021 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_3 з кадастровим номером: :01:002:0236, площею 2 га, яка розташована за межами населених пунктів Володіївецького старостинського округу Копайгородської селищної територіальної громади. Вказану земельну ділянку передано у власність ОСОБА_3 29.11.2021 державним реєстратором за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером: :01:002:0236, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060. Таким чином, ОСОБА_3 повторно скористався своїм правом на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, оскільки за ОСОБА_3 30.09.2019 раніше зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером: :02:001:0384, площею 2 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Кузьминецької сільської ради Барського району Вінницької області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 202, яку отримано у порядку безоплатної приватизації.

Відповідно до висновку експерта Вінницького відділення КНДІСЕ № 172/25-21 від 06.03.2025, ринкова вартість земельної ділянки з кадастровим номером: :01:002:0236, площею 2 га, станом на 29.11.2021 становить 153 947 (сто п`ятдесят три тисячі дев`ятсот сімдесят чотири) гривень.

Своїми діями, ОСОБА_3 спричинив шкоду Копайгородській територіальній громаді на суму 153947 грн, що є значною.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), що завдало значної шкоди потерпілому.

Крім того, ОСОБА_3 , попередньо вчинивши злочин, передбачений ч. 2 ст. 190 КК України, продовжуючи свої злочинні дії, достовірно усвідомлюючи, що земельна ділянка з кадастровим номером: :01:002:0236, площею 2 га, що розташована за межами населених пунктів Володіївецького старостинського округу Копайгородської селищної територіальної громади, одержана внаслідок вчинення ним суспільно-небезпечного протиправного діяння, вирішив здійснити легалізацію вказаного майна. З цією метою 17.02.2022 ОСОБА_3 , перебуваючи у с. Мар`янівка Жмеринського району Вінницької області, реалізуючи злочинний умисел, направлений на легалізацію земельної ділянки, здобутої злочинним шляхом, будучи володільцем вказаного майна, з метою отримання прибутку, розпорядився ним шляхом вчинення правочину, а саме уклав договір оренди земельної ділянки із орендарем СТОВ «НИВА» строком на 10 років. Своїми умисними діями ОСОБА_3 , легалізувавши земельну ділянку із кадастровим номером: :01:002:0236, одержану злочинним шляхом, отримав прибуток, у вигляді орендної плати у період дії договору з 2022 року по 2025 рік, на загальну суму 26900 грн.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 209 КК України, тобто вчинення правочину з майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом.

26.03.2025 під час досудового розслідування між прокурором Барського відділу Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000002, та підозрюваним ОСОБА_3 у присутності захисника ОСОБА_5 на підставі ст. 468-470, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості, що скріплена підписами сторін, відповідно до якої сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України.

За умовами угоди ОСОБА_3 під час досудового розслідування беззастережно визнав свою винуватість у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), що завдало значної шкоди потерпілому та вчинення правочину з майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, погодився із кваліфікацією його дій за ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України. Сторонами узгоджені істотні обставини у кримінальному провадженні, а саме: наявність обставин, які пом`якшують покарання щире каяття, відсутність обставин, які б обтяжували покарання; узгоджена сторонами угоди міра покарання: за ч. 2 ст. 190 КК України у виді одного року позбавлення волі; за ч. 1 ст. 209 КК України у виді трьох років позбавлення волі, з позбавленням права займати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування, пов`язані з управлінням та розпорядженням товарно-матеріальними цінностями строком на один рік. На підставі ст. 77 КК України додаткове покарання у виді конфіскації майна не призначається. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання визначити у виді трьох років позбавлення волі, з позбавленням права займати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування, пов`язані з управлінням та розпорядженням товарно-матеріальними цінностями строком на один рік та без конфіскації майна. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням. Тривалість іспитового строку та обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, визначає суд.

Обвинуваченому ОСОБА_3 роз`яснено наслідки укладення угоди, а саме обмеження його права на оскарження вироку в апеляційному та касаційному порядку, відмова від права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується, допиту під час судового розгляду свідків обвинувачення, подачі клопотання про виклик свідків і надання доказів, що свідчать на його користь, крім того, йому роз`яснено наслідки невиконання угоди.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні зазначив, що угода укладена сторонами добровільно, під час укладення даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив дану угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання у виді трьох років позбавлення волі, з позбавленням права займати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування пов`язані з управлінням та розпорядженням товарно-матеріальними цінностями строком на один рік та без конфіскації майна, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням та покласти на обвинуваченого обов`язки, що визначені пунктами 1 і 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості, підтвердив, що уклав угоду добровільно, обмеження, пов`язані з оскарженням вироку, та інші - зрозумілі.

Захисник ОСОБА_5 просила затвердити угоду, підтвердила, що угода укладена добровільно, її умови відповідають вимогам закону та інтересам її підзахисного.

До обвинувального акта додано письмову заяву представника потерпілого Копайгородської селищної ради Жмеринського району Вінницькій області ОСОБА_7 від 26.03.2025, у якій зазначено, що вона надає згоду на укладення між прокурором та підозрюваним ОСОБА_3 угоди про визнання винуватості.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Згідно з положеннями пункту 1 частини четвертої статті 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним може бути укладена у кримінальному провадженні, зокрема, щодо нетяжких, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

У підготовчому судовому засіданні з`ясовано, що ОСОБА_3 цілком розуміє, що кримінальне провадження стосовно нього може бути розглянуто у судовому засіданні, де він буде мати весь обсяг прав, у тому числі, допитувати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подавати клопотання про виклик свідків і подавати докази, що свідчать на його користь.

Вирішуючи питання затвердження угоди про визнання винуватості, судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України. Згідно зі ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України - є нетяжким злочино, а передбачене ч. 1 ст. 209 КК України - тяжким злочином, представник потерпілої особи надала письмову згоду прокурору на укладення угоди, тому, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, у даному кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості.

Під час судового засідання суд переконався, що ОСОБА_3 винуватість визнав добровільно і з розумінням того, що відмовляється від своїх прав, включаючи право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо інкримінованих йому кримінальних правопорушень, угода була укладена добровільно, без будь-якого примусу.

Судом роз`яснено ОСОБА_3 наслідки укладення угоди, характер обвинувачення та міру покарання, що передбачена ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України, яка погоджена сторонами угоди у виді трьох років позбавлення волі, з позбавленням права займати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування пов`язані з управлінням та розпорядженням товарно-матеріальними цінностями строком на один рік та без конфіскації майна зі звільненням від відбування покарання з випробуванням.

Розглянувши угоду, вислухавши доводи сторін, суд вважає, що угода підлягає затвердженню, оскільки відповідає вимогам ст. 472 КПК України. Дії ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України кваліфіковано правильно, умови угоди не суперечать вимогам КПК України, відповідають інтересам суспільства і не порушують права, свободи, інтереси сторін та інших осіб. ОСОБА_3 може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості останнього наявні, узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчинених ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, особі обвинуваченого та відповідають загальним засадам призначення покарання, визначеним Кримінальним кодексом України.

Відповідно до ч. 2 ст. 75 КК України, суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про визнання винуватості, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років (ч. 4 ст. 75 КК України).

З огляду на викладене, оскільки сторони угоди узгодили звільнення від відбування покарання з випробуванням, ураховуючи дані про особу винного, який позитивно характеризується, має сталі соціальні зв`язки, вперше притягується до відповідальності, відшкодував шкоду, заподіяну правопорушенням, суд дійшов висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, визначивши іспитовий строк тривалістю один рік.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні, запобіжний захід відносно обвинуваченого не застосовувався.

На виконання положень ч. 4 ст. 174 КПК України суд дійшов висновку про необхідність скасування арешту, що був накладений під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Барського районного суду Вінницької області від 24.01.2025 № 125/95/25 на земельну ділянку площею 2 га, з кадастровим номером: :01:002:0236, що розташована на території Копайгородської селищної ради Жмеринського району Вінницької області.

На підставі ст. 124 Кримінального процесуального кодексу України, слід стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати, а саме, документально підтверджені витрати на залучення експерта: висновок експерта № 500/25-21 від 03.03.2025 - у розмірі 8481,60 грн; висновок експерта № 172/25-21 від 06.03.2025 - у розмірі 14994,24 грн, а всього на суму 23475,84 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 314, 370, 373, 374, 468, 469, 474, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 26.03.2025 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000002 від 07.01.2025.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 190 КК України у виді одного року позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 209 КК України у виді трьох років позбавлення волі, з позбавленням права займати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування, пов`язані з управлінням та розпорядженням товарно-матеріальними цінностями строком на один рік без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначити ОСОБА_3 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді трьох років позбавлення волі, з позбавленням права займати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування пов`язані з управлінням та розпорядженням товарно-матеріальними цінностями строком на один рік без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю один рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Скасувати арешт, що накладений ухвалою слідчого судді Барського районного суду Вінницької області від від 24.01.2025 № 125/95/25 на земельну ділянку площею 2 га, з кадастровим номером: :01:002:0236, яка розташована на території Копайгородської селищної ради Жмеринського району Вінницької області.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 23475,84 грн (двадцять три тисячі чотириста сімдесят п`ять гривень вісімдесят чотири копійки).

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Барський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення: обвинуваченим виключно з підстав призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя