Справа № 162/617/24
Провадження № 1-кп/162/105/2024
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2024 року селище Любешів

Любешівський районний суд Волинської області у складі судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 (у режимі відеоконференції),

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції),

розглянувши кримінальне провадження № 0000111 про обвинувачення за частиною другою статті 125, частиною четвертою статті 185, частинами першою, третьою статті 357 Кримінального кодексу України (далі - КК)

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця і жителя АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, непрацюючого, з інвалідністю ІІ групи, неодруженого, судимого вироком Любешівського районного суду Волинської області від 05 липня 2023 року за частиною четвертою статті 185 КК до п`яти років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання на підставі статті 75 КК із встановленням іспитового строку у три роки,

встановив:

ОСОБА_6 приблизно о 22 годині 23 травня 2024 року, перебуваючи біля будинку ОСОБА_8 по АДРЕСА_2 , безпричинно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, розуміючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, умисно заподіяв не менше дев`яти ударів кулаками та ногами в ділянки голови, обличчя та тулуба ОСОБА_5 , чим заподіяв потерпілому тілесні ушкодження у вигляді підшкірних гематом лівої лобно-скроневої та обох параорбітальних ділянок обличчя, субкон`юктивальних крововиливів латеральних секторних обох очних яблук, підшкірного крововиливу верхньої половинки спинки носа, підшкірної гематоми нижньо-переднього відділу лівої щоки з переходом на ділянку проекції лівої горизонтальної гілки нижньої щелепи, садна правої половини лоба і правої суборбітально-щічної ділянки обличчя, підшкірних крововиливів лівої передньо-бокової і бокової поверхонь грудної клітки, які по ступеню тяжкості як кожне окремо, так і увесь їх перелік відносяться до легких тілесних ушкоджень, а також забійної рани міжбрівної ділянки лоба, яке відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний (від 6 до 21 дня) розлад здоров`я.

ОСОБА_6 приблизно о 20 годині 28 травня 2024 року в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, перебуваючи на території домогосподарства по АДРЕСА_3 , діючи з прямим умислом, керуючись корисливим мотивом та метою таємного викрадення чужого майна, переконавшись, що його дії ніким непомічені, шляхом вільного доступу із жіночої сумочки, яка знаходилась на ганку житлового будинку, таємно, повторно викрав належний ОСОБА_4 чорний шкіряний гаманець, в якому знаходились 726,60 гривень та 260 польських злотих, всього відповідно до офіційного курсу Національного банку України на загальну суму 3400,46 гривень, банківські картки потерпілої № НОМЕР_1 Акціонерного товариства «Унівесал Банк», № НОМЕР_2 Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», які відповідно до статті 1 Закону України «Про інформацію», пунктів 7, 13, 56, 63 частини першої статті 1, статті 60 Закону України «Про платіжні послуги», є різновидом офіційних документів. ОСОБА_6 у вказаний спосіб також заволодів паспортом громадянина України потерпілої ОСОБА_4 № НОМЕР_3 від 29 вересня 2022 року, а також важливими особистими документами, які засвідчують факти і події в житті людини, втрата яких ускладнює реалізацію прав, свобод і законних інтересів: посвідченням водія НОМЕР_4 від 25 липня 2023 року та студентським квитком серії НОМЕР_5 від 01 вересня 2021 року.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованих йому дій визнав частково. По епізоду заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 винуватість заперечив та показав, що ввечері 23 травня 2024 року був у будинку ОСОБА_8 . Разом з господинею та ОСОБА_9 вживали спиртне. ОСОБА_5 з ними не чаркувався, час від часу виходив і заходив в будинок. В певний момент ОСОБА_8 та ОСОБА_9 пішли в іншу кімнату. Коли обвинувачений виходив з хати, ОСОБА_5 «налетів» на нього та двічі вдарив в обличчя. Натомість ОСОБА_6 виштовхав потерпілого на вулицю та завдав два удари кулаком в обличчя. Коли ОСОБА_10 впав, то вдарив його кілька разів ногою. Потерпілий залишився лежати, а обвинувачений повернувся в будинок, забрав ОСОБА_9 та вдвох на велосипедах поїхали з місця подій. Щодо викрадення коштів, банківських карток та документів потерпілої ОСОБА_4 обвинувачений свою винуватість визнав повністю. Показав, що прийшовши на подвір`я до діда потерпілої, побачив жіночу сумочку, з якої викрав гаманець з грошима та документами.

Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні показав, що проживає у Нових Березичах Любешівської громади у будинку ОСОБА_8 , яка доводиться сестрою його покійної дружини. Ввечері 23 травня 2024 року до ОСОБА_8 прийшли ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , вживали спиртне. ОСОБА_5 відпочивав в іншій кімнаті. В певний момент обвинувачений витягнув його на вулицю та безпричинно побив. Від ударів у ОСОБА_5 усе обличчя було в гематомах. Згодом потерпілий майже повністю втратив слух. При призначенні покарання ОСОБА_6 потерпілий покладається на розсуд суду.

Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні показала, що коли ввечері 28 травня 2024 року повернулась додому, то свою сумочку лишила на ганку будинку, а сама вийшла на вулицю поговорити по телефону. Повернувшись, одразу виявила відсутність у сумочці гаманця. Запитала у родичів чи брав хтось. Натомість баба повідомила, що до них приходив ОСОБА_6 . По тому потерпіла поїхала до обвинуваченого та просила повернути гаманець. ОСОБА_6 відмовлявся та почав агресувати. Потерпіла викликала поліцію. У ході обшуку на території подвір`я обвинуваченого було виявлено гаманець з документами, гроші знайшли в сараї. При вирішенні питання про покарання обвинуваченому ОСОБА_4 покладається на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_9 показав, що ввечері 23 травня 2024 року разом з ОСОБА_6 заходили додому до ОСОБА_8 , вживали спиртне. ОСОБА_5 участі в цьому не брав, він був в іншій кімнаті, заходив-виходив з будинку. Суперечок між потерпілим та обвинуваченим не було. В певний момент ОСОБА_6 пішов на подвір`я, а повернувшись сказав їхати додому. Коли свідок вийшов на двір, то біля ганку побачив потерпілого, який лежав обличчям до землі. ОСОБА_9 не бачив бійки між обвинуваченим та потерпілим, оскільки перебував у хаті, а конфлікт відбувся надворі.

Свідок ОСОБА_8 у суді показала, що ввечері 23 травня 2024 року до неї додому приходили ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , вживали спиртне. ОСОБА_5 в цей вечір не брав участі у чаркуванні. ОСОБА_8 стало погано і вона пішла в іншу кімнату. Коли ОСОБА_9 та ОСОБА_6 поїхали додому, вона побачила ОСОБА_5 , який був весь в крові. До цих подій потерпілий тілесних ушкоджень не мав.

Свідок ОСОБА_11 у суді показала, що приблизно о 04 годині 24 травня 2024 року до неї в двері постукав ОСОБА_5 . Потерпілий був взутий у різному взутті, весь закривавлений, обличчя набрякле. ОСОБА_5 сказав, що його побили. У зв`язку з цим свідок подзвонила у поліцію.

Дослідженням письмових доказів судом встановлено такі обставини.

Про побиття ОСОБА_5 поліцію повідомила ОСОБА_11 о 04 годині 48 хвилин 24 травня 2024 року (а.с. 72).

Повідомлення про доставлення потерпілого ОСОБА_5 у Любешівську багатопрофільну лікарню з численними забійними ранами обличчя, множинними саднами надійшло на службу «102» о 07 годині 22 хвилини 24 травня 2024 року (а.с. 73).

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 57 від 29 травня 2024 року у потерпілого ОСОБА_5 виявлено тілесні ушкодження у вигляді підшкірних гематом лівої лобно-скроневої та обох параорбітальних ділянок обличчя, субкон`юктивальних крововиливів латеральних секторних обох очних яблук, підшкірного крововиливу верхньої половинки спинки носа, підшкірної гематоми нижньо-переднього відділу лівої щоки з переходом на ділянку проекції лівої горизонтальної гілки нижньої щелепи, садна правої половини лоба і правої суборбітально-щічної ділянки обличчя, підшкірних крововиливів лівої передньо-бокової і бокової поверхонь грудної клітки, які по ступеню тяжкості як кожне окремо, так і увесь їх перелік відносяться до легких тілесних ушкоджень, а також забійної рани міжбрівної ділянки лоба, яке відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний (від 6 до 21 дня) розлад здоров`я. Для утворення всього переліку тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілого, необхідно не менше 9-13 травматичних контактів (а.с. 78, 79).

Потерпіла ОСОБА_4 звернулася у поліцію з приводу крадіжки гаманця о 20 годині 26 хвилин 28 травня 2024 року (а.с. 81).

Під час проведення невідкладного обшуку з 01 години 02 хвилини 29 травня 2024 року у домогосподарстві за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 було виявлено належні потерпілій ОСОБА_4 гаманець з документами, гроші у сумі 726,60 гривень та 260 польських злотих (а.с. 94-106).

Ухвалою слідчого судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 03 червня 2024 року невідкладний обшук легалізовано відповідно до частини третьої статті 233 Кримінального процесуального кодексу України (а.с. 107-109).

Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи № 181 від 06 червня 2024 року ОСОБА_6 у період часу, що стосується інкримінованих йому дій, виявляв ознаки органічного розладу особистості змішаного генезу (травматичного, алкогольного). ОСОБА_6 і надалі страждає на розлад особистості змішаного генезу (травматичного, алкогольного), однак за своїм станом може усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (а.с. 113, 114).

Таким чином, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, достовірності, допустимості, а сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, суд дійшов до переконанняпро доведеність винуватості ОСОБА_6 у пред`явленому йому обвинуваченні в повному обсязі.

Показання обвинуваченого про заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 в умовах самозахисту не підтвердились. При цьому суд бере до уваги, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи ОСОБА_5 було заподіяно від 9 до 13 ударів. З показань самого ОСОБА_6 вбачається, що він продовжував бити ОСОБА_5 коли той впав.

Суд вважає за необхідне уточнити формулювання обвинувачення, визнаного доведеним, за частиною другою статті 125 КК. Вказати в обвинуваченні, що тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_5 було заподіяно 23 травня 2024 року, а не 24 травня 2024 року, біля будинку ОСОБА_8 , а не у вітальній кімнаті. Це слідує з повідомлень на лінію «102» від ОСОБА_11 та лікаря приймального відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 про доставлення потерпілого (а.с. 72, 73), показань допитаних у судовому засіданні осіб.

Суд також виключає з обвинувачення як такі, що не підтвердилися у ході судового розгляду, мотиви заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_12 на ґрунті ревнощів чи неприязних відносин. Встановлено, що ОСОБА_6 не мав будь-яких конфліктів чи неприязних відносин з потерпілим та заподіяв йому тілесні ушкодження безпричинно.

Отже, дії обвинуваченого в цілому підлягають кваліфікації за частиною другою статті 125, частиною четвертою статті 185, частинами першою, третьою статті 357 КК.

Відповідно до частини другої статті 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з частинами першою, другою статті 65 КК суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про покарання ОСОБА_6 , суд бере до уваги, що обвинуваченим скоєно два епізоди кримінально-протиправних дій, з яких таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно в умовах воєнного стану, є тяжким злочином.

Між тим, потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не наполягають на суворому покаранні обвинуваченого.

Суд констатує відсутність обставин, які б пом`якшували покарання.

Відповідно до частини четвертої статті 67 КК суд не може враховувати рецидив злочинів, як обставину, що обтяжує покарання, оскільки відповідно до обвинувального акта повторність вчинення крадіжки включена у фабулу обвинувачення як ознака цього кримінального правопорушення. Правопорушення, передбачені частиною другою статті 125, частинами першою, третьою статті 357 КК є кримінальними проступками і не можуть утворювати рецидиву злочинів.

ОСОБА_6 є особою з інвалідністю, виявляє ознаки органічного розладу особистості.

Обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності, має непогашену судимість за частиною четвертою статті 185 КК, вчинив кримінальні правопорушення в період іспитового строку (а.с. 119-128).

Відповідно до досудової доповіді констатовано високі ризики вчинення ОСОБА_6 повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства (а.с. 146-151).

Аналізуючи наведене у сукупності, суд не вбачає підстав для призначення ОСОБА_6 більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, а також для звільнення від його відбування з випробуванням.

Передбачених процесуальних законом приводів і підстав для зміни ОСОБА_6 запобіжного заходу немає. У зв`язку з призначенням обвинуваченому остаточного покарання у виді позбавлення волі суд вважає за необхідне залишити його під вартою до набрання вироком сили, але не більше як на 60 днів.

Питання про долю речового доказу підлягає вирішенню відповідно до статті 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною четвертою статті 185 Кримінального кодексу України, у вчиненні кримінальних проступків, передбачених частиною другою статті 125, частинами першою, третьої статті 357 Кримінальних кодексу України.

Призначити ОСОБА_6 покарання:

- за частиною другою статті 125 Кримінального кодексу України - у виді пробаційного нагляду на строк один рік;

- за частиною четвертою статті 185 Кримінального кодексу України - у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

- за частиною першою статті 357 Кримінального кодексу України - у виді пробаційного нагляду на строк один рік;

- за частиною третьою статті 357 Кримінального кодексу України - у виді пробаційного нагляду на строк один рік.

На підставі статті 70 Кримінального кодексу України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим призначити ОСОБА_6 покарання за цим вироком у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі статті 71 Кримінального кодексу України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання покарання за цим вироком та невідбутого покарання за вироком Любешівського районного суду Волинської області від 05 липня 2023 року у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

Початок строку відбування покарання рахувати з дати набрання цим вироком законної сили.

Відповідно до частини п`ятої статті 72 Кримінального кодексу України у строк покарання ОСОБА_6 зарахувати строк попереднього ув`язнення, починаючи з 28 травня 2024 року, з розрахунку день за день.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, починаючи з 09 грудня 2024 року до дня набрання вироком законної сили, але не більше як на 60 днів - до 06 лютого 2025 року.

Речовий доказ: чорний шкіряний гаманець - повернути потерпілій ОСОБА_4 , скасувавши його арешт.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору. Учасникам судового провадження, які не були присутні під час проголошення вироку, надіслати його копію не пізніше наступного дня.

На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення можуть бути подані апеляції до Волинського апеляційного суду. Для обвинуваченого, який перебуває під вартою, строк апеляційного оскарження відповідно до частини третьої статті 395 Кримінального процесуального кодексу України обчислювати з моменту вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1