Справа № 738/1629/24
№ провадження 1-кс/738/78/2025
УХВАЛА

10 березня 2025 року місто Мена Чернігівської області

Слідчий суддя Менського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_2 на рішення слідчого про закриття кримінального провадження

з участю учасників судового розгляду:

секретаря судового засідання - ОСОБА_3 ,

представника заявника - ОСОБА_4 ,

слідчого - ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

24 лютого 2025 року до слідчого судді Менського районного суду Чернігівської області надійшла скарга ОСОБА_2 на рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Скарга мотивована тим, що 17 липня 2024 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000253 по факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. ОСОБА_2 є потерпілим у вказаному кримінальному провадженні. 19 лютого 2025 року слідчим відділу розслідувань злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_5 винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000253 у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Вказана постанова винесена на підставі висновку експерта №СЕ-19/125-24/15122-ІТ від 14 грудня 2024 року, відповідно до якого дії водія автомобіля ОСОБА_6 відповідали п.10.4 та п.10.1 ПДР, а дії водія мотоциклу ОСОБА_2 , що не відповідали вимогам п.12.9 (б) ПДР, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП. Вважає, що вказана постанова винесена передчасно, без всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх наявних доказів і обставин, а тому є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки під час проведення дослідження експертом взято не об`єктивні дані щодо швидкості мотоциклу. Зокрема, експертом під час розрахунку брався параметр швидкості водія мотоцикла 60 км/год, однак ОСОБА_2 , як під час допиту, так і в ході слідчого експерименту, вказав, що вижав щеплення та продовжив рух в положенні 1, і хоча не гальмував проте рухався накатом до положення 5, а отже мотоцикл знижував швидкість руху протягом 30,4 м і далі, разом з тим, під час слідчого експерименту не перевірялось до якої реальної швидкості вона знизилась, не дивлячись на те, що в положенні 5 вона точно не могла становити 60 км/год. Так само під час експертного дослідження реальної швидкості мотоцикла до моменту виникнення небезпеки та зіткнення з автомобілем не проводилось.

Крім того, експертом не було проведено розрахунку безпечного бокового інтервалу під час роз`їзду мотоциклу марки KOVI та автомобіля VOLKSWAGEN, а тому не можливо стверджувати, що дії водія мотоцикла перебувають в прямому причинному зв`язку, оскільки у випадку відсутності безпечного бокового інтервалу під час роз`їзду транспортних засобів дії водія автомобіля, який і створив аварійну ситуацію перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Окрім цього, досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено формально та неповно, після отримання висновку експерта слідчим не було надано можливості ознайомитись з його змістом, та подати заперечення та клопотання з метою реалізації визначених КПК прав потерпілого у кримінальному провадженні. Після скасування ухвалою слідчого судді Менського районного суду Чернігівської області від 17 січня 2025 року постанови слідчого про закриття вказаного кримінального провадження від 23 грудня 2024 року жодних слідчих чи процесуальних дій, спрямованих на з`ясування всіх обставин ДТП слідчим не здійснювалось.

Представник заявника в судовому засіданні підтримав скаргу, посилаючись на викладені в ній обставини.

Слідчий ОСОБА_5 в судовому засіданні просив в задоволенні скарги відмовити, посилаючись на те, що висновок експерта зроблений на підставі вихідних даних отриманих під час проведення допиту та слідчих експериментів з участю свідка ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_2 .. Повторне проведення слідчого експерименту з участю потерпілого ОСОБА_2 є недоцільним, оскільки саме дії потерпілого, що не відповідали пункту 12.9 ПДР руху, знаходяться у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. Просив в задоволенні скарги відмовити.

Заслухавши учасників судового розгляду та дослідивши матеріалами справи та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Одним з принципів кримінального провадження є законність, що передбачає серед іншого обов`язок органу досудового розслідування всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження.

Згідно з п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається при встановлені відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження відповідно до положень Глави 24 КПК України є формою закінчення досудового розслідування, яке здійснюється в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або при наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після проведення всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження та оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.

З метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, прийняттю слідчим рішення про закриття кримінального провадження має передувати вжиття ним всіх можливих заходів в порядку, передбаченому КПК України, для з`ясування обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Змістом досудового розслідування є діяльність слідчого, дізнавача, спрямована на збирання, дослідження, оцінку, перевірку і використання доказів, попередження, запобігання та розкриття кримінального правопорушення, встановлення об`єктивної істини, забезпечення правильного застосування закону, охорону прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб.

Основним засобом збирання доказів, а отже - основним засобом всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, досягнення його завдань, є проведення слідчих дій.

Відповідно до ч.1-2 та 6 ст. 223 КПК України слідчими (розшуковими) є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для їх проведення є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Доказуванню у кримінальному провадженні згідно із ч.1 ст. 91 КПК України підлягають, зокрема, подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Процесуальними джерелами доказів відповідно до ч.2 ст. 84 КПК України є показання, речові докази, документи та висновки експертів.

Відповідно до ч.2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливо лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Під час судового розгляду слідчим суддею встановлено, що слідчим СВ розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_5 здійснювалося досудове розслідування кримінального провадження № №0000253 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України.

Відомості про дане кримінальне провадження були внесені до ЄРДР 17 липня 2024 року на підставі матеріалів правоохоронних, судових та контролюючих державних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень з коротким викладом обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення: «17 липня 2024 року близько 14.10 год ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем марки «VOLKSWAGEN», моделі «PASSAT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Чернігівський шлях в м. Мена з центра міста в напрямку м. Чернігова, біля господарства №30, при виконанні маневру повороту ліворуч не надав перевагу в русі мотоциклу моделі «KOVI», марки «300-ST», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_1 , який рухався в зустрічному напрямку. В результаті ДТП ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді політравми, ЗЧМТ, СГМ, відкритий перелом кісток лівого передпліччя, закритий перелом правого передпліччя, забійні рани правого плеча, забійна рана передньої черевної стінки».

19 лютого 2025 року слідчим ОСОБА_7 винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваної постанови слідчим під час проведення досудового розслідування було проведено огляд місця ДТП, були проведені судові інженерно-транспортні експертизи за експертною спеціальністю 10.1 «Дослідження механізму та обставин дорожньо-транспортних пригод», 10.2 «Дослідження технічного транспортних засобів», 10.4 «Транспортно-трасологічні дослідження», судово-медичну експертизу щодотпотерпілого ОСОБА_2 , проведені допит потерпілого ОСОБА_2 , свідка ОСОБА_6 , слідчі експерименти з їх участю.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема, рішення слідчого про закриття кримінального провадження, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

У відповідності до ст.307 КПК України за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала щодо скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію, або зобов`язання вчинити певну дію.

Відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК України на слідчого суддю покладається функція здійснення контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Основна мета функції судового контролю полягає в захисті прав і законних інтересів учасників кримінального судочинства. Для її досягнення перед судовим контролем постає низка завдань: а) запобігти неправомірним діям і рішенням, що порушують конституційні права і свободи громадян; б) відновлювати права, безпідставно порушені органами досудового розслідування; в) надати правомірним діям і рішенням особи, яка провадить дізнання, слідчого, прокурора юридичної сили, легалізувавши, тим самим, отримані докази.

Враховуючи те, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчий суддя при розгляді скарги на відповідні постанови, з`ясовує питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Правова природа аналізованого виду оскарження процесуального рішення слідчого чи прокурора, передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження органами досудового розслідування, а й підстави його закриття.

Так, слідчий у постанові про закриття кримінального провадження посилається на показання потерпілого ОСОБА_2 від 25 вересня 2024 року, показання свідка ОСОБА_6 , та протоколи слідчих експериментів, проведених за участі потерпілого ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_6 , висновки експертів.

Так, потерпілий ОСОБА_2 показав, що 17 липня 2024 року близько 14:10 години він, керуючи мотоциклом марки KOVI 3000-ST, д.н.з. НОМЕР_2 , рухався по вул. Чернігівський шлях в м. Мена від заправної станції в напрямку центра міста. На мотоциклі, окрім нього, нікого не було. Був в мотошоломі, мотошолом був защебнутий. Рухався по середині своєї смуги руху. Дорожнє покриття було асфальтобетонне, сухе, чисте, без ям та вибоїн. На вулиці була світла пора доби, сонячна погода. Швидкість руху керованого ним мотоциклу становила 60 км/год. Мотоцикл перебував у технічно справному стані. За кермом в стані сп`яніння не перебував. Коли наближався до магазину «Поляна», що в м. Мена, а саме рухався біля нього помітив як на зустрічній смузі руху, йому назустріч, рухався автомобіль білого кольору, котрий зменшив швидкість, увімкнув покажчик лівого повороту, далі розташувався ближче до осьової лінії, призупинився, однак не зупиняючись повністю, почав здійснювати маневр повороту ліворуч. В момент коли автомобіль почав рух в межах осьової лінії ліворуч, мотоцикліст змістився праворуч, ближче до краю дороги. В подальшому зрозумів, що автомобіль його не пропускає, почав зміщуватись вліво. В цей момент відбулось зіткнення з автомобілем. Зіткнення відбулось на його смузі руху. Перед зіткненням, гальмування не застосовував. Під час руху нічого керувати транспортним засобом (мотоциклом) не заважало. Ніяких попутних чи зустрічних транспортних засобів не було.

25 вересня 2024 року під час проведення слідчого експерименту з участю потерпілого ОСОБА_2 було встановлено, що він розмістив мотоцикл демонстратор у положенні 1 (згідно схеми № 1), так що відстань від осей переднього та заднього коліс мотоциклу до осьової лінії (що позначає центр проїзної частини) становить 1,7 м. Перебуваючи в положенні 1 (згідно схеми № 1) потерпілий ОСОБА_2 побачив, автомобіль білого кольору, який рухався на смузі зустрічного руху положення 2 (згідно схеми), повідомив, що в положенні 1 він витиснув щеплення та продовжив рух. Швидкість руху була не змінною з моменту появи в полі зору автомобіля до моменту ДТП (первинного контакту) та складала 60 км/год. В подальшому він розмістив автомобіль демонстратор в положення 3 (згідно схеми № 1) так, що відстань від лівої сторони передньої та задньої осей до лінії дорожньої розмітки (осьової) відповідно складала 1.7 м та показав, що з даного положення автомобіль почав зміщатись вліво до осьової лінії розмітки по траєкторії S 1=7.5 м до положення 4 (згідно схеми № 1). Відстань з положення 2 (згідно схеми № 1) до положення 3 (згідно схеми № 1) у повздовжньому напрямку склала 14.0 м між лівим переднім габаритом. Відстань з положення 3 (згідно схеми № 1) до положення 4 (згідно схеми № 1) у повздовжньому напрямку склала 7.3 м між лівим переднім габаритом. Вказати з якою швидкістю рухався автомобіль з положення 3 (згідно схеми № 1) до положення 4 (згідно зі схемою № І) потерпілий не може. Далі потерпілий розмістив мотоцикл демонстратор в положення 5 (згідно схеми № 1), так що відстань від лівої сторони переднього та заднього коліс до осьової лінії (що позначає центр проїзної частини) становить 1,7 м. В даному положенні він перебував коли автомобіль почав змінювати напрямок свого руху вліво та виїжджати на смугу зустрічного руху (смугу руху мотоцикла). Відстань між положенням 1 (згідно схеми № 1) та положенням 5 (згідно схеми № 1) в повздовжньому напрямку склала 30.4 м. Далі перемістив мотоцикл демонстратор з положення 5 (згідно схеми № 1) в положення 6 (згідно схеми № І), коли почав змінювати напрямок свого руху вправо, так що відстань у повздовжньому напрямку склала 14.7 м. Далі потерпілий перемістив мотоцикл демонстратор в положення 7 (згідно схеми № 1) так, шо відстань від положення 6 (згідно схеми № 1) до положення 7 (згідно схеми № 1) у повздовжньому напрямку склала 3.65 м. Відстань від лівої сторони передньої та задньої осей до лінії дорожньої розмітки (осьової) в положенні 7 (згідно схеми № 1) склала 3.4 м Також потерпілий повідомив, що в даних положеннях він рухався прямолінійно. Далі потерпілий повідомив, що з положення 7 (згідно схеми № 1) він почав змінювати траєкторію свого руху вліво до моменту контакту положення 9 (згідно схеми №1). Відстань від положення 7 (згідно схеми № 1) до положення 9 (згідно схеми № 1) в повздовжньому напрямку склала 17,95 м. Також потерпілий перемістив автомобіль демонстратор з положення 4 (згідно схеми № 1) в положення 8 (згідно схеми № 1) по траєкторії S2=5.5 м. Відстань у поздовжньому напрямку склала від положення 4 (згідно схеми № 1) до положення 8 (згідно схеми № 1) склала 1.4 м. Час за який автомобіль подолав відстань по траєкторії S2 склав: tl=1.5 сек.; t2= 1.93 сек.; t3= 2.4 сек. Автомобіль перед виконанням маневру повороту ліворуч повністю не зупинявся, а весь час рухався.

Свідок ОСОБА_6 під час досудового розслідування надав показання про те, що 17 липня 2024 року близько 14:00 години він на автомобілі марки VOLKSWAGEN PASSAT, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався з центру м. Мена по вул. Чернігівський шлях до себе додому. Рухався по середині своєї смуги руху. Дорожнє покриття було асфальтобетонне, сухе, чисте, без ям та вибоїн. В автомобілі перебував сам, був пристебнутий ременем безпеки, швидкість руху була близько 35-40 км/год. Під`їжджаючи до території свого господарства, увімкнув покажчик повороту вліво, зменшив швидкість, змістився вліво ближче до осьової лінії розмітки, проїхав деяку відстань та почав виконувати маневр повороту вліво, щоб заїхати до свого господарства. В цей момент будь-яких транспортних засобів, які б створювали перешкоду для виконання маневру не було. Коли автомобіль заїхав передніми колесами на узбіччя, проїхав деяку відстань він відчув удар в праву задню частину керованого ним автомобіля.

Під час проведення слідчого експерименту з участю свідка ОСОБА_6 свідок розмістив автомобіль демонстратор в положення 1 (згідно схеми № 1) так, що відстань від лівої сторони передньої та задньої осей до лінії дорожньої розмітки (осьової) склала 1 м. Свідок зазначив, що до положення 1 (згідно схеми № 1) він рухався зі швидкість близько 35-40 км/год. З даного положення швидкість руху зменшувалась. Далі свідок перемістив автомобіль демонстратор з положення 1 (згідно схеми № 1) до положення 2 (згідно схеми № 1) по траєкторії S 1=20.05 м. Відстань від лівого переднього габариту з положення 1 (згідно схеми № 1) до лівого переднього габариту в положення 2 (згідно схеми № 1) в повздовжньому напрямку склала 17.15 м. Свідок розмістив автомобіль в положення 2 (згідно схеми № 1), так що відстань від лівої сторони лівого переднього та заднього осей до лінії дорожньої розмітки склала 0.4 м та 0.75 м відповідно. Далі свідок перемістив автомобіль демонстратор з положення 2 (згідно схеми № 1) в положення 3 (згідно схеми № 1) місце контакту, по траєкторії S2= 6.75 м. Відстань від лівого переднього габариту авто з положення 2 (згідно схеми № 1) до положення 3 (згідно схеми № 1) в повздовжньому напрямку склала 2.4 м. Час, за який свідок подолав відстань по траєкторії S2, склав: 11=3.02 сек.; t2= 2.98 сек.; t3= 3.04 сек. Далі свідок розмістив мотоцикл демонстратор в положення 4 згідно схеми № 1 та повідомив, шо в даному положенні мотоцикл перебував на момент ДІП коли автомобіль почав змінювати свій напрямок руху вліво, тобто перетинати осьову лінії розмітки та виїжджати на смугу зустрічного руху, так що відстань від переднього габарита до місця контакту у повздовжньому напрямку склала 59.8 м.

Слідчий в постанові про закриття кримінального провадження від 19 лютого 2025 року послався на висновок експерта № СЕ-19/125-24/15122-1Т від 14 грудня 2024 року.

Як вбачається із змісту вказаного висновку експерта під час проведення експертизи було взято вихідні дані, які містяться в матеріалах наданого кримінального провадження, в тому числі і показання потерпілого ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_6 , відомості встановлені під час проведення слідчих експериментів за їх участі; висновок експерта №СЕ-19/125-24/8989-ІТ від 18 вересня 2024 року.

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/125-24/15122-1Т від 14 грудня 2024 року водій мотоциклу марки KOVI 300-ST (реєстраційний номер НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 , мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем марки VOLKSWAGEN PASSAT (номерний знак НОМЕР_1 ), під керуванням ОСОБА_6 , виконуючи вимоги дорожнього знаку «3.29», тобто рухаючись зі швидкістю не більше 40 км/год і при цьому не застосовуючи гальмування. В умовах даної дорожньої ситуації, яка вказана в постанові про призначення експертизи, відповідно до даних, встановлених при проведенні слідчого експерименту за участі водія мотоциклу марки KOVI 300-ST (реєстраційний номер НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 , та даних за показаннями водія автомобіля марки VOLKSWAGEN PASSAT (номерний знак НОМЕР_1 ), ОСОБА_6 , водій мотоциклу повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.4, 12.9 абзац б) Правил дорожнього руху України і його дії не відповідали вимогам п.12.9 абзац б), тобто швидкості 40 км/год, яка обмежена дорожнім знаком «3.29». В умовах даної дорожньої ситуації, яка вказана в постанові про призначення експертизи, водій автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT (номерний знак НОМЕР_1 ) ОСОБА_6 повинен діяти відповідно до вимог п. 10.4 і п. 10.1 Правил дорожнього руху України і його дії відповідали вимогам вказаних пунктів. В умовах даної дорожньої ситуації, яка вказана в постанові про призначення експертизи, дії водія мотоциклу марки KOVI 300-ST (реєстраційний номер НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 , що не відповідали вимогам п. 12.9 абзац б), тобто швидкості, яка обмежена дорожнім знаком «3.29», знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

З даного висновку експерта вбачається, що для встановлення технічної можливості у водія мотоцикла запобігти зіткненню, експертом порівняно час руху мотоцикла з віддалення до місця зіткнення з урахуванням швидкості руху 60 км/год з часом його руху з урахуванням швидкості 40 км/год, яка обмежена дорожнім знаком «3.29».

Експерт дійшов висновку, що ОСОБА_2 , мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем марки VOLKSWAGEN PASSAT (номерний знак НОМЕР_1 ), під керуванням ОСОБА_6 , виконуючи вимоги дорожнього знаку «3.29», тобто рухаючись зі швидкістю не більше 40 км/год і при цьому не застосовуючи гальмування.

Твердження представника потерпілого ОСОБА_2 - ОСОБА_4 про те, що під час слідчого експерименту не перевірялось до якої реальної швидкості знизилась швидкість мотоциклу, яким керував ОСОБА_2 , оскільки останній показував, що він вижав щеплення та продовжував рух, хоч і не гальмував, проте рухався накатом, а отже мотоцикл знижував швидкість руху під час подолання відстані з моменту виникнення небезпеки до місця зіткнення, на думку слідчого судді, є необґрунтованими, оскільки у висновку експерт зазначив, що з урахуванням руху мотоцикла зі швидкістю 40 км/год, а отже і з будь-якою меншою швидкістю ніж 60 км/год, для водія автомобіля виникне додатковий час, за який автомобіль переміститься вперед від місця зіткнення, тобто подолає певну відстань.

Саме за умови дотримання ОСОБА_2 вимоги дорожнього знаку «3.29», тобто рухаючись зі швидкістю не більше 40 км/год, він мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем, а отже, у будь-якому іншому випадку його дії не відповідали вимогам п.12.4, п.12.9 абзац б) ПДР України, та знаходяться в причинному зв`язку з виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди.

Окрім того, експертом до уваги брався висновок експерта №СЕ-19/125-24/8989-ІТ від 18 вересня 2024 року, яким було встановлено між якими частинами відбувалось контактування транспортних засобів в момент первинного контакту, місце первинного контакту відносно елементів дороги тощо.

У скарзі представник потерпілого ОСОБА_2 - ОСОБА_4 посилається на те, що після скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження від 23 грудня 2024 року ухвалою слідчого судді Менського районного суду Чернігівської області від 17 січня 2025 року, жодних слідчих дій спрямованих на з`ясування всіх обставин ДТП слідчим здійснено не було, при цьому не вказує в чому саме полягає неповнота та формальність досудового розслідування. Слідчим на виконання ухвали слідчого судді від 17 січня 2025 року ознайомлено потерпілого та його представника з матеріалами кримінального провадження, розглянуто клопотання про проведення повторного слідчого експерименту за участі потерпілого та призначення судово-автотехнічної експертизу за результатами проведення повторного слідчого експерименту, в задоволенні якого слідчим було відмовлено.

З іншими заявами та клопотаннями учасники кримінального провадження не звертались.

На думку слідчого судді, скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження з надуманих підстав призведе до затягування розслідування кримінального провадження, а проведення повторного слідчого експерименту з участю потерпілого ОСОБА_2 до зміни ним своїх попередніх показань з метою намагання отримання висновку експерта на його користь.

З огляду на викладене, слідчий суддя не знаходить законних підстав для задоволення скарги та скасування постанови про закриття кримінального провадження.

Керуючись статтями 303, 306, 307, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_2 на постанову слідчого слідчого відділення відділення поліції №1 (м. Мена) Корюківського районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_5 від 19 лютого 2025 року про закриття кримінального провадження № №0000253 від 17 липня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду

Слідчий суддя ОСОБА_1