Справа № 569/1955/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження №0003755 від 04.12.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, у зв`язку із невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

29.01.2025 року прокурор Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області з клопотанням про закриття кримінального провадження №0003755 від 04.12.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, посилаючись на те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України є кримінальним проступком, з моменту його вчинення минуло більше, ніж три роки, а особу, яка скоїла дане кримінальне правопорушення, не встановлено.

В обгрунтування клопотання вказав, що до Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області надійшла заява ОСОБА_4 , про те, що 04.12.2021 року близько 03:00 год., перебуваючи поблизу НК «Лагуна», що за адресою: м.Рівне, вул. Соборна громадянин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наніс останньому тілесні ушкодження.

За вказаним фактом 04.12.2021 року Рівненським РУП ГУНП в Рівненській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003755 від 04.12.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Проведеними слідчими (розшуковими) діями в ході досудового розслідування вжито вичерпних заходів із встановлення, передбачених ст.91 КПК України, обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, однак, за результатми проведених слідчих (розшукових) дій (у тому числі виконання оперативними підрозділами неодноразово наданих слідчих доручень в порядку ст. 40 КПК України), проведення інших процесуальних дій, не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Прокурор Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_3 просив клопотання задовольнити у повному обсязі, розглядати без його участі та без застосування технічних засобів фіксування кримінального провадження.

Потерпілий ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши клопотання прокурора та витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Санкцією ч. 2 ст. 125 КК України за вчинення вказаного кримінального правопорушення передбачено покарання у вигляді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до одного року, або пробаційного нагляду на строк до двох років, або обмеження волі на той самий строк.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

За наведеного вище кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, в силу ч. 2 ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

Згідно із п. 2 ч. 1. ст 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Відповідно до п. 1-1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої п. 3-1 частини першої цієї статті.

В силу п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Згідно із абз. 4 ч. 4 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

У положенні п. 3-1 ч. 1 ст.284 КПК України законодавцем встановлено імперативне правило, за яким суд приймає рішення про закриття кримінального провадження у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за умови, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення. Таким чином, вказані норми кримінального процесуального закону пов`язують можливість закриття кримінального провадження виключно із наявністю одночасно двох підстав: невстановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Із витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №№0003755 від 04.12.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України вбачається, що до Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області надійшла заява від ОСОБА_4 , про те, що 04.12.2021 року близько 03:30 год. перебуваючи поблизу НК «Лагуна», що за адресою: м. Рівне, вул. Соборна, громадянин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наніс йому тілесні ушкодження.

Закриття кримінального провадження у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності є нереабілітуючою підставою, що в даному випадку не може бути застосовано, оскільки як вбачається з суті клопотання та витягу з реєстру досудових розслідувань від 04.12.2021 року, долученого до клопотання, особа яка може бути причетна до вказаної події органу досудового розслідування відома та вказана у короткому викладі обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

З п. 40 рішення Європейського суду з прав людини «Юрій Іларіонович Щокін проти України» від 03.10.2013 року, заява N 4299/03 вбачається, що «…державні органи мають вживати усіх заходів, які було б розумно від них очікувати, для зібрання доказів щодо ходу подій. Якщо розслідування містить недоліки, які не дозволяють встановити причину смерті або визначити винних осіб, які є безпосередніми виконавцями злочину або особами, які його фінансували чи організовували, то таке розслідування може не відповідати вимозі ефективності».

В провадженні, де потерпілий вказує на конкретну особу як на таку, що вчинила кримінальне правопорушення щодо нього, орган досудового розслідування за результатами всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження має вирішити питання про наявність чи відсутність події кримінального правопорушення, а за її встановлення - про наявність або відсутність ознак кримінального правопорушення в діянні конкретної особи, про достатність доказів для доведення винуватості конкретної особи в суді, про наявність/відсутність підстав до звільнення від кримінальної відповідальності конкретної особи.

У свою чергу суд під час вирішення питання про закриття кримінального провадження має враховувати, чи дотримано органом досудового розслідування вимоги кримінального процесуального закону щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, що є необхідною умовою належного вирішення завдань кримінального провадження (ст. 2 КПК).

Така позиція узгоджується з практикою Касаційного кримінального суду, відображеною, зокрема, в постановах від 25 серпня 2021 року (справа № 142/536/20, провадження № 51-1546км21), від 29 червня 2022 року (справа № 725/3569/21, провадження № 51-1061км22), від 07 червня 2023 року (справа № 545/51/22, провадження № 51-2327км23), від 18 жовтня 2023 року (справа № 750/1575/23, провадження № 51-4007км23).

Як наголошено у постанові Верховного Суду від 20.11.2024 № 953/8874/23, закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК, не звільняє суд від обов`язку перевірити, чи дотримався орган досудового розслідування вимог кримінального процесуального закону щодо всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин справи. Прийняття рішення про закриття провадження з цієї підстави можливе лише після констатації того, що орган досудового розслідування провів повне, всебічне та неупереджене розслідування і вжив усіх можливих заходів, проте не встановив особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Разом з цим, на переконання суду, органом досудового розслідування не вжито всіх дій, направлених на встановлення всіх обставин вчинення даного кримінального правопорушення.

Суд вважає, що використання органами досудового розслідування норми, що була запроваджена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих положень кримінального процесуального законодавства» як можливості закінчити досудове розслідування кримінального провадження №0003755 від 04.12.2021 року шляхом закриття судом на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, суперечить вимогам ст. 9 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, усталеній практиці Європейського суду з прав людини, завданням та загальним засадам, встановленим чинним КПК України.

Отже, суд дійшов висновку, що в задоволенні клопотання прокурора слід відмовити, оскільки досудове розслідування проведено без дотриманням вимог ефективності, всебічності та повноти дослідження обставин кримінального провадження, а клопотання прокурора не відповідає змісту п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України, оскільки особа, яка вчинила кримінальне правопорушення у кримінальному провадженні №0003755 від 04.12.2021 року - встановлена.

Крім цього, у справі № 331/1020/24 Верховний Суд дійшов висновку, що оскарження ухвали про відмову в закритті кримінального провадження КПК України не передбачено.

Керуючись ст. 12, 49, 125 КК України, ст. 107, 284, 369, 372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання прокурора Рівненської окружної прокуратури

ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження №0003755 від 04.12.2021 року - відмовити.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1