465/9386/24
1-кп/465/369/25
У Х В А Л А

судового засідання

05.02.2025 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000535 від 02 липня 2024 року відносно ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України,

встановив:

у провадженні суду знаходиться обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000535 від 02 липня 2024 року відносно ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України.

У межах даного кримінального провадження щодо ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з підстав, які стали причиною обрання такого запобіжного заходу, зазначивши, що ризики враховані при обранні запобіжного заходу, а саме передбачені п 1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, щодо обвинуваченого не відпали і продовжують мати місце на сьогоднішній день.

Захисник в судовому засіданні заперечила щодо задоволення клопотання прокурора, зазначила, що обвинувачений завжди добровільно повертався у військову частину, намірів переховуватись не має, а тому просила обрати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, або ж встановити заставу в ромірі 20 прожиткових мінімумів.

Обвинувачений в судовому засіданні підтримав думку захисника, додатково пояснив, що має бажання продовжувати військову службу, військову частину залишив, оскільки додатково працював за межами військової частини.

Згідно з положеннями ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Розглядаючи заявлене прокурором клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого, суд враховує положення ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, а також частини 2 ст. 29 Конституції України.

Згідно з приписами ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 суд враховує вимоги пп. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу. Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи.

При вирішенні питання продовження строку дії, застосованого до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд зазначає, судовий розгляд не завершився, ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу на даний момент продовжують існувати, оскільки з урахуванням особи обвинуваченого, тяжкості покарання, яке загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину, в сукупності з іншими обставинами кримінального провадження, з огляду на високу вірогідність переховування від суду, підтверджує наведені ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

З урахуванням наведеного, беручи до уваги обставини, які вказують на доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , суд доходить висновків про необхідність продовження відносно обвинуваченого виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів, на думку суду, не зможе запобігти вищенаведеним ризикам. Суд не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі ОСОБА_4 та тяжкості пред`явленого йому обвинувачення, зможе забезпечити виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження.

Підстави для продовження дії раніше обраного запобіжного заходу щодо обвинуваченого не відпали, вищенаведені ризики продовжують існувати, а тому наявна необхідність у продовженні такого запобіжного заходу із зазначенням відповідного строку.

Відповідно до абзацу 8 частини 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

З цих підстав, клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу задоволенню не підлягає.

Враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, а також враховуючи положення ст. 183 КПК України, суд вважає за можливе не визначати обвинуваченому розмір застави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176,183, 331 КПК України, суд -

постановив:

Клопотання прокурора задоволити.

Продовжити щодо ОСОБА_4 , дію раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Строк дії ухвали - до 05 квітня 2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Для осіб, які перебувають під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їм копії судового рішення.

Повний текст складено 06 лютого 2025 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1