ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 679/188/24

Провадження № 11-кп/820/320/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Хмельницькому у режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Нетішинського міського суду Хмельницької області від 06 березня 2025 року, у кримінальному провадженні № 0002297, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 грудня 2023 року, про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Нетішин, Шепетівського району, Хмельницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , неодноразово судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 185, частиною 4 статті 187 КК України, та

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини

У провадженні Нетішинського міського суду Хмельницької області перебуває кримінальне провадження № 0002297, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 грудня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_7 за частиною 4 статті 185, частиною 4 статті 187 КК України.

За клопотанням прокурора ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 06 березня 2025 року обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою до 04 травня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу суду про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою та змінити зазначений запобіжний захід на домашній арешт за місцем його проживання, із застосуванням засобів електронного контролю або застосувати інший альтернативний запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Оскаржувану ухвалу суду захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 вважає незаконною та такою, що прийнята з порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Захисник вважає, що стороною обвинувачення жодним чином не підтверджено ті ризики, на які посилається прокурор, як на підстави для продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Зокрема апелянт зазначає, що такі ризики як переховування від суду, незаконний вплив на потерпілого чи свідків, ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому обвинувачується ОСОБА_7 має бути підтверджений доказами, однак такі стороною обвинувачення не надані.

Захисник звертає увагу суду, що тяжкість злочину та суспільний інтерес, якими сторона обвинувачення обґрунтовує своє клопотання про продовження строку тримання під вартою, не є вагомими підставами для тримання особи під вартою, а також це суперечить Конвенції про захист основоположних прав та свобод людини, практиці ЄСПЛ, Конституції України та іншим законодавчим актам України.

Захисник зазначає, що обвинувачений ОСОБА_7 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 , з якою спільно виховує малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_7 був офіційно працевлаштований та отримував стабільний дохід, забезпечував свою сім`ю.

За період перебування у ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор», ОСОБА_7 умов утримання не порушував, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, підтримує соціальні зв`язки з рідними та близькими людьми, отримує від них посилки та передачі.

Позиції учасників судового провадження

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 підтримала апеляційні вимоги з підстав викладених у апеляційній скарзі, наполягала, що подане прокурором клопотання про продовження запобіжного заходу ОСОБА_7 не підтверджує наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні просив залишити ухвалу суду без змін, вважав доцільним продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , оскільки інші запобіжні заходу, на його думку, не зможуть запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та має 9 непогашених судимостей.

Обвинувачений ОСОБА_7 про місце, день та час розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, через начальника установи, заяв або клопотань з приводу участі в апеляційному розгляді від нього не надходило, в апеляційній скарзі не порушується питання про погіршення його становища, його участь у апеляційному розгляді не є обов`язковою, у зв`язку з чим колегія суддів, з`ясувавши думку присутніх учасників провадження, прийняла рішення про проведення апеляційного розгляду у відсутність обвинуваченого, відповідно до вимог ч.4 ст.401, ч.4 ст.405, 422-1 КПК України, з урахуванням також позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 25.10.2023, у справі №211/111/22, провадження №51-3720км23.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_6 , думку прокурора, перевіривши надані матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду

Відповідно до статті 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

В судовому засіданні суду першої інстанції прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 у зв`язку з продовженням існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, та неможливістю закінчити судовий розгляд на поточному етапі.

Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 06 березня 2025 року клопотання прокурора задоволено та продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 до 04 травня 2025 року включно.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 оскаржує зазначену ухвалу суду, посилаючись на відсутність у матеріалах кримінального провадження доказів існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, вважає можливим застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Згідно з вимогами статті 422-1 КПК України, в ході розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції здійснює перевірку обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зміни іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або для продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною 5 статті 176 цього Кодексу.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Ухвалюючи рішення за клопотанням прокурора щодо продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих тяжкого та особливо тяжкого кримінальних правопорушень, за вчинення яких йому загрожує покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, відбував покарання у місцях ув`язнення, з урахуванням висунутого обвинувачення, кількості та ступеню тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, а саме тяжкого та особливо тяжкого умисних кримінальних правопорушень.

Судом також враховано, що ОСОБА_7 хоча і є соціально адаптованим, має родину, дружину, дитину неповнолітнього віку, має намір працевлаштуватися, однак судовий розгляд триває, відповідно, обсяг обвинувачення, обставини вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 підлягають встановленню під час розгляду кримінального провадження безпосередньо в судовому засіданні, водночас, наявна у сторін можливість додаткового допиту вже допитаних під час судового розгляду осіб.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що зазначені обставини свідчать про наявність вагомих ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України, а саме обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити кримінального правопорушення, у якому обвинувачується.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 суд, у відповідності до п.1 ч.4 ст.183 КПК України, не визначив розмір застави, враховуючи, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного з погрозою застосування насильства стосовно неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 (ч.4 ст.187 КК України).

Відтак, колегія суддів вважає, що вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , суд першої інстанції в повній мірі обґрунтував своє рішення щодо необхідності продовження застосування саме цього заходу забезпечення кримінального провадження та про відсутність підстав для зміни запобіжного заходу та застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, альтернативного триманню під вартою, який би зміг забезпечити належну процесуальну поведінку останнього.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Згідно з положеннями статі 199 КПК України, під час розгляду клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні; те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що обставини, зазначені у частині 3 статті 199 КПК України, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.4 ст.187 КК України з зібраними у кримінальному провадженні доказами переданий до Нетішинського міського суду Хмельницької області, судове провадження триває та доведеність або не доведеність його вини буде встановлюватися вироком суду.

До того ж, запобіжний захід є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому. Стороною обвинувачення такі ризики доведені, які в сукупності з обґрунтованим обвинуваченням у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, даним про особу обвинуваченого, стали підставою для продовження строку дії запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, що відповідає характеру суспільного інтересу в цьому випадку.

Також колегія суддів наголошує, що КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний. обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного, обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваним, обвинуваченим та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в такому випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому

Відповідно до частини 2 статті 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до частини 5 статті 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя.

При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій її переслідують та міжнародними контактами.

Таким чином, колегія суддів вважає доведеним ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню чи переховуватися від суду, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів, в тому числі особливо тяжкого, і суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, маючи не зняту та не погашену судимість, знову обвинувачується у вчиненні нових умисних кримінальних правопорушень.

Таким чином, колегія суддів вважає доведеними ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може перешкоджати встановленню істини у справі, незаконно впливати на свідків, неповнолітнього потерпілого, з метою зміни ними своїх показань та переховуватися від суду, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, в тому числі і особливо тяжкого злочину, що тягне за собою суворе покарання, яке є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків та дійшла висновку, що зміна або застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 і виключити ризики, пов`язані зі звільненням його з-під варти.

Разом з тим, слід зазначити, що такі обставини як наявність постійного місця проживання, дружини, малолітнього сина, крім того, не порушення обвинуваченим умов утримання під час перебування в ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор», не притягнення до дисциплінарної відповідальності, не є визначальною підставою для зміни запобіжного заходу, оскільки не зменшують наявних ризиків, тоді як характеризуючи дані враховуються в сукупності з конкретними обставинами провадження та наявними ризиками. Крім того, відсутні данні про його працевлаштування, тому є сумнівним його можливість утримувати інших осіб.

Отже, на сьогодні продовжують існувати обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 у цьому кримінальному провадженні, наявні ризики, передбачені статтею 177 КПК України не зменшилися, у матеріалах кримінального провадження відсутня інформація про те, що обвинувачений не може утримуватися в умовах слідчого ізолятора або з`явились якісь нові обставини, що свідчать про необхідність зміни запобіжного заходу.

Колегія суддів дійшла висновку, що зміна або застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 і виключити ризики, пов`язані зі звільненням його з-під варти.

Таким чином, зазначені захисником в апеляційній скарзі доводи про недоведеність стороною обвинувачення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є безпідставними та спростовуються матеріалам кримінального провадження.

Отже, з урахуванням наданих матеріалів справи та встановленого в ході апеляційного розгляду, колегія суддів вважає рішення суду за клопотанням прокурора про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 до 04 травня 2025 року включно, законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 щодо відсутності обґрунтування неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Отже, з урахуванням наданих матеріалів справи і встановленого в ході апеляційного розгляду, колегія суддів вважає правильним висновок суду про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 до 04 травня 2025 року включно, обмеження його права на свободу у цьому випадку є виправданим і необхідним, через неможливість у жодний інший спосіб запобігти його втечі та забезпечити належне виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції ухвалено законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування або зміни ухвали у цьому провадженні колегією суддів не встановлено. Отже, апеляційні вимоги захисника обвинуваченого є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Нетішинського міського суду Хмельницької області від 06 березня 2025 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 04 травня 2025 року включно стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 185, частиною 4 статті 187 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3