Справа № 364/65/25
Провадження № 1-кп/364/27/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2025 Володарський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Володарського районного суду Київської області в селищі Володарка Білоцерківського району Київської області за обвинувальним актом кримінальне провадження, внесене 02.01.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000001, відносно обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Федорівка Новоград-Волинського району Житомирської області, громадянина України, освіта повна загальна середня, не працює, неодружений, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, невійськовозобов`язаний, фактично проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

вироком Володарського районного суду Київської області від 23.03.2018 за частиною третьою статті 185 Кримінального кодексу України (далі КК України) до 4 років позбавлення волі та на підставі статті 75 КК України звільнений від призначеного судом покарання з іспитовим строком 3 роки; ухвалою Володарського районного суду Київської області від 07.06.2019 іспитовий строк скасовано і направлено до місць позбавлення волі; 04.08.2023 звільнений з Райківської ВК № 73 Житомирської області по відбуттю строку покарання;

вироком Володарського районного суду Київської області від 31.10.2023 за частиною першою статті 162 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1 700,00 грн;

вироком Володарського районного суду Київської області від 05.11.2024 за статтею 395 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1 700,00 грн,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 02.01.2025 близько 13 год., перебуваючи біля посадки, що розташована уздовж автодороги у напрямку с. Рубченки Білоцерківського району Київської області, де виявив полімерний пакет з речовиною рослинного походження зеленого кольору та, розуміючи, що вона є нарковмісною, переслідуючи мету незаконного придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, забрав даний полімерний пакет, чим незаконно придбав наркотичний засіб та рослину, обіг якого обмежено, канабіс.

У подальшому ОСОБА_4 зазначений полімерний пакет з наркотичним засобом та рослиною, обіг якого обмежено, канабісом, помістив до лівої кишені куртки, в яку був одягнений та незаконно зберігав з метою власного вживання без мети збуту.

Цього ж дня ОСОБА_4 близько 14 год., рухаючись до місця свого проживання по автодорозі «Т-1020» сполученням с. Горобіївка с. Рубченки Білоцерківського району Київської області, на автодорозі поруч із знаком населеного пункту «Рубченки», був зупинений працівниками Відділення поліції № 1 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області (далі ВП № 1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області), при спілкуванні з якими ОСОБА_4 повідомив, що в кишені куртки він зберігає канабіс, який в подальшому було вилучено. Маса наркотичного засобу та рослини, обіг якого обмежено, канабісу в перерахунку на висушену речовину становить 58,96 г.

У судовому засіданні, призначеному на 05.02.2025 та відкладеному на 14.02.2025 через невручення судової повістки обвинуваченому, допитаний ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 309 КК України, за обставин, правильно, на його думку, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, фактичні обставини справи і зібрані по ньому докази не заперечує, не оспорює.

По суті обвинувачення та заданих запитань обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що на початку січня цього року йшов по дорозі, знайшов пакет з травою, продавати її не збирався, але пакет забрав із собою. Потім його зупинила поліція, спитали. Що у нього в кишенях. Чесно відповів, що трава. Знає, що це нарковмісна трава, оскільки раніше курив, зараз вже ні. Показав поліції траву, сказав, що не збирався її продавати. Це було по дорозі за с. Рубченками. Зробив для себе висновки, що не треба вживати, зберігати траву, і знаходити теж не треба.

Також обвинувачений просив суд суворо не карати, він чесно кається, висновки зробив, більше такого не повториться. У разі покладення обов`язків, то буде їх виконувати.

Суд, заслухавши думки присутніх учасників судового провадження, аналізуючи надані в судовому засіданні показання, приходить до висновку, що ці показання є логічними і послідовними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння змісту істотних для даного кримінального провадження обставин вчинення кримінального правопорушення, добровільності та щирості їх позицій.

Тому, беручи до уваги, що обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю, ствердив обставини, викладені в обвинувальному акті, з`ясувавши, що він правильно розуміє зміст фактичних обставин кримінального провадження, що немає сумнівів у добровільності та щирості його позицій, роз`яснивши обмеження права оскаржити визнані ним обставини в апеляційному порядку, заслухавши думки присутніх у судовому засіданні учасників судового провадження, суд на підставі частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) визнав недоцільним досліджувати докази стосовно обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

Зважаючи на усе наведене та даючи правову оцінку діям обвинуваченого, суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , незаконного придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту і кваліфікує такі дії за частиною першою статті 309 КК України.

Питання про призначення обвинуваченому покарання суд вирішує, керуючись вимогами статей 50, 65-67 КК України, роз`ясненнями, викладеними в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (зі змінами), правовими позиціями Верховного Суду.

Так, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, виходячи з принципів справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та наділяють суд правом вибору щодо розміру призначеного покарання, завданням якого є виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки вищезазначених обставин, що впливають на покарання, а її реалізація становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в межах якої і приймається рішення про можливість виправлення засудженого (постанова Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 21.08.2024 у справі № 127/16102/23).

Досліджуючи дані, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 згідно з долученими прокурором доказами (а.п. 29-52), судом встановлено, що він є громадянином України, народився 18.12.1972 у селі Федорівка Новоград-Волинського району Житомирської області (а.п. 30-31), фактично проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 (а.п. 34), за місцем проживання характеризується нейтрально, як особа, яка не працює, проте в поводженні з жителями села чемний, ввічливий, нарікань не його поведінку до старости села не надходило (а.п. 34), не перебуває на обліку військовозобов`язаних (а.п. 36), раніше був неодноразово судимий (а.п. 37-48), востаннє:

вироком Володарського районного суду Київської області від 23.03.2018 за частиною третьою статті 185 КК України до 4 років позбавлення волі та на підставі статті 75 КК України звільнений від призначеного судом покарання з іспитовим строком 3 роки; ухвалою Володарського районного суду Київської області від 07.06.2019 іспитовий строк скасовано і направлено до місць позбавлення волі; 04.08.2023 звільнений з Райківської ВК № 73 Житомирської області по відбуттю строку покарання;

вироком Володарського районного суду Київської області від 31.10.2023 за частиною першою статті 162 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1 700,00 грн;

вироком Володарського районного суду Київської області від 05.11.2024 за статтею 395 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1 700,00 грн.

Зазначені штрафи сплачено відповідно 07.11.2023 та 22.11.2024 (а.п. 43, 47); відтак, за станом на тепер покарання відбуті, судимості не погашені і не зняті.

Передбачених статтею 67 КК України обставин, що обтяжують обвинуваченому покарання, органом досудового розслідування і судом не встановлено.

До обставин, які згідно зі статтею 66 КК України пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття, про що зазначено в обвинувальному акті та прокурором у судовому засіданні, а також підтверджується наданими обвинуваченим в суді показаннями, ставленням до вчиненого.

Складення досудової доповіді щодо обвинуваченого не доручалося, зважаючи на розгляд кримінального провадження в порядку статті 381 КПК України (ухвала суду від 21.01.2025, а.п. 12-13).

Враховуючи усе викладене та беручи до уваги, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, суд дійшов до таких висновків.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує вчинення ним кримінального проступку за визначенням статті 12 КК України, відсутність обтяжуючих та наявність однієї пом`якшуючої покарання обставини, бере до уваги особу винного, який має судимості, які за станом на тепер не погашені та не зняті. Однак, визнання ним повністю своєї вини, надання суду правдивих та послідовних показів, каяття у вчиненому, своєю поведінкою та способом життя стверджує, що він може і бажає стати на шлях виправлення, що дозволяє суду призначити покарання, не пов`язане з ізоляцією від суспільства.

З огляду на це та враховуючи повністю позицію прокурора, суд дійшов до висновку про доцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_4 за частиною першою статті 309 КК України покарання у виді пробаційного нагляду на строк, передбачений санкцією названої статті, ближче до середньої межі, із покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1-3 частини другої статті 59-1 КК України.

На переконання суду, таке покарання обвинуваченому ОСОБА_4 буде достатнім для його виправлення та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Призначення обвинуваченому інших видів покарання (штрафу, виправних робіт) суд вважає недоцільним через відсутність в обвинуваченого постійних місця роботи і джерел доходу; призначення покарання у виді обмеження волі суд також вважає недоцільним з огляду на обставини вчинення кримінального правопорушення, що є неспівмірними з ізоляцією обвинуваченого від суспільства.

Крім того враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 не становить собою суспільної небезпеки, не ухилявся від викликів до суду без поважних причин, а міра покарання, яка йому призначається, не пов`язана з ізоляцією від суспільства, тому суд за таких обставин вважає недоцільним обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Майнової шкоди кримінальним правопорушенням не завдано.

Цивільний позов не заявлено.

Питання щодо речових доказів та процесуальних витрат суд вирішує за вимогами статей 100, 124 КПК України згідно з наданими прокурором доказами (а.п. 49-52).

Керуючись частиною першою статті 309 КК України, статтями 369-371, 373, 374, 392-395, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 309 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строком 3 (три) роки, обчислюючи цей строк з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі пунктів 1-3 частини другої статті 59-1 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

У разі ухилення від відбування покарання у виді пробаційного нагляду засуджений може бути притягнений до кримінальної відповідальності (стаття 389 КК України, стаття 493 Кримінально-виконавчого кодексу України).

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_4 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (фактично проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ), на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи матеріалів, речовин та виробів у розмірі 2 387 (дві тисячі триста вісімдесят сім) грн. 70 (сімдесят) коп.

Речові докази у кримінальному провадженні, внесеному 02.01.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000001, а саме: наркотичний засіб та рослина, обіг яких обмежено, канабіс, загальна маса 58,96 г, що зберігаються в камері схову речових доказів при ВП № 1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області, знищити.

Копії цього вироку негайно після проголошення вручити прокурору ОСОБА_3 та обвинуваченому ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Володарський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Згідно з частиною другою статті 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано; у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1