Справа № 643/393/25
Провадження № 1-кс/643/239/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2025 м. Харків

Слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Московського районного суду м. Харкова скаргу адвоката ОСОБА_3 , якій діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 про відмову в задоволенні клопотання про надання матеріалів кримінального провадження № 0000231 від 07.10.2024 для ознайомлення, -

встановив:

До слідчого судді Московського районного суду м. Харкова зі скаргою звернувся адвокат ОСОБА_3 , у якій просить скасувати постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Полтаві, від 30.12.2024 про відмову у задоволенні клопотання про вивчення матеріалів кримінального провадження та зобов`язання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Полтаві, негайно видати для вивчення та виготовлення копій паперових процесуальних документів, фото, відео матеріалів, які містяться у кримінальному провадженні № 0000231 від 07.10.2024 за ч. 3 ст. 332 КК України станом на час розгляду зазначеної скарги.

В обґрунтування зазначає, що 16.11.2024 у місті Одеса працівники ДБР затримали в порядку ст. 208 КПК України його підзахисного ОСОБА_4 за підозрою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КПК України, в рамках кримінального провадження № 0000231 від 07.10.2024.

Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 25.11.2024 відносно підозрюваного застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із можливістю внесення застави у розмірі 160 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. 26.11.2024 заставу внесено заставодавцем, підозрюваний звільнений з-під варти.

З 16.11.2024 жодних слідчих дій не проведено, за винятком допиту підозрюваного, який мав місце 05.12.2024 за клопотанням захисту.

Відтак виходячи з принципу змагальності, адвокат разом з підозрюваним мають намір вибудувати лінію захисту, що унеможливлюється по причині неможливості ознайомитися з матеріалами кримінального провадження. При цьому що частину матеріалів кримінального провадження слідчий надавав разом з повідомленням про підозру, не вбачаючи при цьому загрози для слідства, на даний час таке ознайомлення з матеріалами ніяким чином не мало негативного впливу на досудове розслідування.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримав з підстав, у ній наведених, просив скаргу задоволити. Також звернув увагу слідчого судді на той факт, що його підзахисний є дисциплінованим офіцером, користується авторитетом у підрозділі, де працює.

У судовому засіданні підозрюваний підтримав ОСОБА_4 аргументи скарги підтримав, просив скаргу задоволити.

Вивчивши скаргу, заслухавши позицію учасників розгляду щодо вимог скарги, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку.

Нормою ч. 1 ст. 221 КПК України передбачено, що слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язаний за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надати їм матеріали досудового розслідування для ознайомлення, за виключенням матеріалів про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, а також тих матеріалів, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню. Відмова у наданні для ознайомлення загальнодоступного документа, оригінал якого знаходиться в матеріалах досудового розслідування, не допускається.

На переконання слідчого судді постанова слідчого про відмову у задоволенні клопотання захисника про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження не є обґрунтованою з огляду на те, що стороні захисту вже вручалися копії матеріалів кримінального провадження, які долучалися до клопотання слідчих про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема - запобіжного заходу. Отже, відмова в ознайомленні з оригіналами таких документів не може бути обґрунтована жодним чином.

Завданнями кримінального провадження, серед іншого, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

Прокурор, слідчий суддя, суд, як і інші органи державної влади та їх посадові особи відповідно до частини другої ст. 19 Конституції України зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Однією з загальних засад кримінального провадження згідно з пунктом 2 частини першої ст. 7, частини першої ст. 9 КПК України є законність, що передбачає обов`язок, суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Розподіл функцій між державними органами і посадовими особами як елемент системи стримувань і противаг є фундаментальним принципом демократичної організації держави.

Однією з форм вираження цього принципу у кримінальному судочинстві є змагальність і диспозитивність як загальні засади кримінального провадження. Згідно зі статтею 22 КПК України, змагальність передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими зазначеним Кодексом. У цій же статті закріплено заборону покладення у кримінальному провадженні функцій державного обвинувачення, захисту та судового розгляду на один і той самий орган чи службову особу. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Диспозитивність, відповідно до положень статті 26 КПК України, полягає в тому, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, як і суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що віднесені до його повноважень зазначеним Кодексом.

Процесуальна самостійність слідчого і його свобода нарівні з протилежною стороною у відстоюванні тієї чи іншої правової позиції - є чинниками справедливого балансу прав та законних інтересів усіх учасників процесу, а також інших осіб, держави й суспільства.

Завданням слідчого судді відповідно до пункту 18 частини першої ст. 3 КПК України, частини п`ятої ст. 21 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Способи такого контролю обмежені визначеною кримінальним процесуальним законом процедурою, яка передбачає, в тому числі, чіткий розподіл повноважень і недопустимість заміщення слідчим суддею, як і судом, функцій органів державного обвинувачення та досудового розслідування.

Судовим розглядом встановлено, що 16.11.2024 у місті Одеса працівники ДБР затримали в порядку ст. 208 КПК України його підзахисного ОСОБА_4 за підозрою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КПК України в рамках кримінального провадження № 0000231 від 07.10.2024. Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 25.11.2024 відносно підозрюваного застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із можливістю внесення застави у розмірі 160 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. 26.11.2024 заставу внесено заставодавцем, підозрюваний звільнений з-під варти.

З 16.11.2024 жодних слідчих дій не проведено, за винятком допиту підозрюваного, який мав місце 05.12.2024 за клопотанням захисту.

У постанові Верховного Суду України від 30.11.2017 у справі № 5-272кс(15), зазначається, що «особливістю кримінальних процесуальних норм, на відміну від, наприклад, кримінально-правових, є те, що їхні структурні елементи (гіпотеза, диспозиція, санкція) у переважній більшості випадків не зосереджені в одній статті КПК, а окремо викладені законодавцем у різних статтях, іноді навіть розділах, КПК України, а отже, зміст окремої норми може бути виявлено лише шляхом системного тлумачення положень КПК».

Верховний Суд України у постанові від 16.03.2017 у справі № 671/463/15-к зазначає, що порядок, встановлений КПК (процесуальний порядок, форма, процедура), це певна послідовність (кроки) прийняття кримінальних процесуальних рішень і здійснення кримінальних процесуальних дій.

Відповідно до частини першої ст. 221 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язаний за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надати їм матеріали досудового розслідування для ознайомлення, за виключенням матеріалів про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, а також тих матеріалів, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню. Відмова у наданні для ознайомлення загальнодоступного документа, оригінал якого знаходиться в матеріалах досудового розслідування, не допускається.

За змістом ст. 220 цього Кодексу, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

З огляду на положення ст. 221 КПК України, правом на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження наділений вичерпний перелік осіб (учасників кримінального провадження), визначених у диспозиції вказаної норми, а саме: сторона захисту (до якої, відповідно до пункту 19 частини першої ст. 3 КПК України, відносяться підозрюваний, обвинувачений (підсудний), засуджений, виправданий, особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, їхні захисники та законні представники), потерпілий, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Вказаний перелік є вичерпним.

Як зазначено у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04.04.2019 у справі №370/2316/18 (провадження №51-9929км18), за змістом кримінального процесуального закону загальні засади кримінального провадження спрямовані на забезпечення законності кримінальної процесуальної діяльності та дотримання прав і законних інтересів осіб, що беруть участь у такому провадженні, та не суперечать вимозі імперативності.

Слідчий суддя вважає, що слідчий, реалізуючи повноваження, передбачені ч. 1 ст. 221 КПК України, та відмовляючи в ознайомленні з певними матеріалами кримінального провадження, враховуючи ст. 110 КПК України, має мотивувати таку відмову конкретними умовиводами, а не цитувати натомість приписи норм кримінально-процесуального закону. Слідчий має системно вказати, з якими саме матеріалами захиснику відмовляється в ознайомленні та яким чином обізнаність захисника про їх зміст вплине на досудове розслідування у кримінальному провадженні.

Як вбачається зі змісту постанови старшого слідчого від 30.12.2024 про відмову у задоволенні клопотання про вивчення матеріалів кримінального провадження, вказані вимоги слідчим не дотримано.

Згідно із положеннями частини першої ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, задля чіткого та імперативного визначення процедур та запобігання свавільного використання владними органами своїх повноважень та забезпечення умов справедливого судочинства.

Згідно норми ч.3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом. Під час розгляду скарг чи клопотань учасників кримінального провадження слідчий суддя позбавлений можливості виходити за межі компетенції, наданої КПК України, та діє з дотриманням імперативних вимог положень Кодексу.

Відповідно до частини першої ст. 36, частини п`ятої ст. 40, частини четвертої ст. 401 КПК України прокурор, слідчий, дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється, внаслідок чого слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (пункт 18 частини першої ст. 3, частини третьої ст. 22 КПК України).

З урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку про часткове задоволення скарги, оскільки вказаною нормою частини першої ст. 221 КПК України законодавець залишив на розсуд слідчого/прокурора питання оцінки змісту матеріалів кримінального провадження, за виключенням матеріалів про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, з точки зору доцільності надання їх на ознайомлення та чи можуть такі дії зашкодити досудовому розслідуванню.

Керуючись ст. ст.1, 2, 7, 22, 26, 36, 40, 221, 303-307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Скаргу адвоката адвоката ОСОБА_3 , якій діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 про відмову в задоволенні клопотання про надання матеріалів кримінального провадження № 0000231 для ознайомлення - задоволити частково.

Постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_6 від 30.12.2024 про відмову у задоволенні клопотання про надання матеріалів кримінального провадження № 0000231 від 07.10.2024 для ознайомлення - скасувати.

Зобов`язати слідчого повторно розглянути клопотання адвоката ОСОБА_3 , котрий діє в інтересах ОСОБА_4 , про надання матеріалів кримінального провадження для ознайомлення та винести за результатами розгляду постанову з урахуванням приписів норм ст. 221 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 21.01.2025 о 09:10.

Слідчий суддя ОСОБА_1