Справа №345/227/25
Провадження № 1-кп/345/139/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.04.2025 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано Франківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000213, яке надійшло до суду з угодою про визнання винуватості, про обвинувачення: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженець, зареєстрований та житель АДРЕСА_1 , не працюючого, одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, раніше судимого:

25.06.2024 Калуським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 345 КК України до покарання 1 рік позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, який ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 19.12.2024 змінено в частині призначеного покарання та призначено за ч. 2 ст. 345 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання 2 роки пробаційного нагляду,

за ч.1 та ч. 4 ст. 358 КК України,-

в с т а н о в и в:

На розгляді Калуського міськрайонного суду Івано Франківської області перебуває кримінальне провадження № 0000213 від 18.10.2024, про обвинувачення: ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень (проступків), передбачених ч.1 та ч. 4 ст. 358 КК України.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано Франківської області від 21.01.2025, кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні.

17.01.2025 між прокурором Калуської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості.

У підготовчому судовому засіданні прокурор, якому надані повноваження прокурора в даному кримінальному провадженні, на підставі ст.37 КПК України, заявив клопотання про затвердження угоди про визнання винуватості від 17.01.2025, призначивши обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання.

Даною угодою про визнання винуватості визначено, що ОСОБА_4 визнав себе винуватим під час досудового розслідування за ч.1 та ч. 4 ст. 358 КК України. Сторони погоджуються на призначення основного покарання, встановленого санкцією ч. 1 ст. 358 КК України, у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., та основного покарання, встановленого санкцією ч. 4 ст. 358 КК України, у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень (проступків), шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, сторони погоджуються на призначення остаточного покарання у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.

Також в угоді зазначено, що обвинувачений розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.ст.473, 474 КПК України та наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, що буде підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, у вчиненому розкаявся, а також просив затвердити угоду про визнання винуватості від 17.01.2025.

Захисниця обвинуваченого ОСОБА_5 підтримала клопотання прокурора про затвердження угоди про визнання винуватості, просила затвердити зазначену угоду та призначити обвинуваченому визначену сторонами міру покарання.

Вислухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, дослідивши угоду про визнання винуватості та матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч.2 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Відповідно довимог ч.7 ст.474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам КПК України та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1)умови угоди суперечать вимогам КПК України та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2)умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4)існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5)очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості. У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.

Згідно п. 1,5 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченомустаттями 468-475 цього Кодексу; призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Згідно обвинувального акту в кримінальному провадженні № 0000213 від 18.10.2024 ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень (проступків), передбачених ч.1 та ч. 4 ст. 358 КК України.

В угоді про визнання винуватості від 17.01.2025 року зазначено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень (проступків), передбачених ч.1 та ч. 4 ст. 358 КК України.

В підготовчому судовому засіданні встановлено, що при укладенні угоди прокурор не врахував положення ст. 470 КПК України, а саме: при укладенні угоди не достатньо обґрунтував наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

Крім того, в угоді не враховано ступінь та характер сприяння підозрюваного чи обвинуваченого у проведенні кримінального провадження щодо нього або інших осіб; характер і тяжкість обвинувачення (підозри).

Згідно ч.2 ст.65 КК України особі, яка здійснила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

У відповідності до роз`яснень Верховного Суду України, викладених в абз. 2 п.1 Постанови Пленуму №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При цьому суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 року (скарга № 6903/75) Девеер проти Бельгії (Deweer v. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедурита не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

Відповідно до п. 5 ч. 7 ст. 474 КПК України суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо є очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань.

Відповідно до угоди про визнання винуватості, сторони узгодили призначення основного покарання, встановленого санкцією ч. 1 ст. 358 КК України, у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., та основного покарання, встановленого санкцією ч. 4 ст. 358 КК України, у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень (проступків), шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, сторони погоджуються на призначення остаточного покарання у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.

Однак, як було встановлено в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 не працює, тобто останній не має постійного доходу, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, що також свідчить про неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань та порушуватиме вимоги ст. 129 Конституції України, ч.2 ст. 21 КПК України - вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.

Окрім цього із тексту поданої на затвердження суду угоди про визнання винуватості від 17.01.2025 року, укладеної між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 , вбачається, що обвинувачений раніше не судимий.

Однак, в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 , надав суду пояснення, що був засуджений за вчинення кримінального правопорушення 25.06.2024 Калуським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 345 КК України до покарання 1 рік позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, який ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 19.12.2024 змінено в частині призначеного покарання та призначено за ч. 2 ст. 345 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання 2 роки пробаційного нагляду. Вищенаведене також зазначено в обвинувальному акті.

Призначене покарання ОСОБА_4 не відбув, даних про зняття або погашення даної судимості матеріали справи не містять.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальних правопорушень (проступків), передбачених ч.1 та ч. 4 ст. 358 КК України, що зазначені в угоді про визнання винуватості та обвинувальному акті підлягають перевірці в судовому засіданні з метою здійснення правильної кваліфікації дій обвинуваченого та недопущення порушення прав та інтересів сторін.

Вказані обставини в свою чергу впливають на правильність призначення виду та розміру покарання. З огляду на наведене представлена суду угода не може вважатись такою, яка відповідає інтересам суспільства.

Наведені обставини свідчать про невідповідність угоди про визнання винуватості вимогам КПК України та про існування обґрунтованих підстав вважати, що умови угоди порушують права обвинуваченого.

У зв`язку з вищенаведеним, а також з огляду на невідповідність та суперечність угоди про визнання винуватості вимогам КПК України суд вважає, що необхідно відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості та продовжити в загальному порядку розгляд кримінального провадження зареєстрованого в ЄРДР №0000213 від 18.10.2024, про обвинувачення: ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень (проступків), передбачених ч.1 та ч. 4 ст. 358 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314-316,468,469,471,474,372 КПК України, суд-

п о с т а н о в и в :

В затвердженні угоди про визнання винуватості від 17.01.2025 по кримінальному провадженню №0000213, укладену між прокурором Калуської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якому надані повноваження прокурора в даному кримінальному провадженні, та підозрюваним ОСОБА_4 - відмовити.

Судове провадження у даному кримінальному провадженні продовжити у загальному порядку.

Розгляд справи відкласти на 10 год 30 хв 07.05.2025 в приміщенні Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області з викликом учасників судового провадження.

Роз"яснити сторонам, що відповідно до ч. 8 ст. 474 КПК України, повторне звернення з угодою в даному кримінальному провадженні не допускається.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя