ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/642/25 Справа № 192/2901/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2024 року про відмову у задоволенні клопотання про звільнення від покарання засудженого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Прищепів Новомиргородського району, Кіровоградської області, громадянина України, не одруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-25.12.2020 Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 357, ч.1,4 ст. 358 на підставі ч.1 ст. 70 КК України призначено покарання до 2 років обмеження волі, з відповідно до ст. 75 КК України звільнено від відбуття покарання з випробування строком 1 рік;

-11.02.2021 Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів та шляхом часткового призначення покарань за цим та попереднім вироком від 25.12.2020, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 2 місяці. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки;

-10.03.2022 Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 за сукупністю вироків, частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком від 11.02.2021 та остаточно до відбуття призначено покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_6

в режимі відеоконференції:

засудженого ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А :

За ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2024 року, в задоволенні подання начальника ДУ Солонянської виправної колонії №21 МЮУ, про звільнення ОСОБА_5 від покарання відмовлено.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що звільнення ОСОБА_5 від покарання, яке призначено вироком Кіровського районного суду м Дніпропетровська від 11 лютого 2021 року, не належить до повноважень Солонянського районного суду Дніпропетровської області під час розгляду питання про звільнення від покарання та його пом`якшення в порядку визначеному ч. 2 і 3 ст. 74 КК України. Окрім того, зазначено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, за яким ОСОБА_5 відбуває на даний час покарання є кримінально-караним та не підпадає під дію закону про декриміналізацію, у зв`язку з чим положення ст. 74 КК України не підлягають застосуванню.

В апеляції:

- засуджений просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою задовольнити подання начальника колонії та звільнити його від відбування покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України. В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що за час відбування покарання характеризується посередньо, має два заохочення, працевлаштований.

Вислухавши прокурора, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги, засудженого, який підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні з викладених в ній підстав, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим. Законним є рішення, постановлене компетентним судом згідно норм матеріального права із дотриманням вимог кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Так, за приписами п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, в тому числі у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що розгляд питання про звільнення від покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України, є втручанням у резолютивну частину вироку суду, а тому не належить до його повноважень, що у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та підставою для скасування судового рішення та прийняття судом апеляційної інстанції свого рішення на підставі п. 4 ч. 1 ст. 407 КПК України.

Так, 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», відповідно до якого, кримінальна відповідальність за статтею 185 може настати, лише якщо розмір викраденого перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (далі - НМДГ).

А тому, для діянь, які на час їх вчинення становили кримінальне правопорушення за статтею 185 КК України, але в яких вартість предмета кримінального правопорушення не перевищувала 2 НМДГ, обговорювана зміна «скасовує кримінальну протиправність діяння» у значенні ст. 5 КК України.

Зазначене узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у справі № 278/1566/21 від 07 жовтня 2024 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Частиною 1 цієї статті визначено, що звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання, крім звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі закону України про амністію чи акта про помилування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом.

Як слідує з матеріалів справи на даний час ОСОБА_5 відбуває покарання за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 березня 2022 року, яким останнього визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання призначеного цим вироком приєднано невідбуте покарання за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 лютого 2021 року та остаточно до відбуття призначено 4 роки 1 місяць позбавлення волі.

За вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 лютого 2021 року ОСОБА_5 був засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки та на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки.

Розмір завданої шкоди у вчиненні крадіжки за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 лютого 2021 року складає 1490 гривень, що є меншим ніж 2 НМДГ, оскільки розмір 1 НМДГ на період інкримінованих подій, а саме жовтень 2020 року складав 1051 гривень, а 2 НМДГ, - 2102 гривні.

Отже, наведене вище кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України вчинене ОСОБА_5 у 2020 році декриміналізовано та підпадає під дію положень ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України.

А тому, з урахуванням вимог ст.ст. 537, 539 КПК України, Закону України № 3886-IX та положень ст.ст. 5, 74 КК України, ОСОБА_5 підлягає звільненню від покарання, призначеного вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 лютого 2021 року, у зв`язку з усуненням карності діяння.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

З огляду на вищенаведене, апеляційна скарга засудженого підлягає задоволенню, а ухвала Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2024 року, - скасуванню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 , - задовольнити.

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2024 року про відмову у задоволенні клопотання про звільнення від покарання засудженого ОСОБА_5 , - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою подання ДУ Солонянська ВК № 21 про звільнення від покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України відносно засудженого ОСОБА_5 , - задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_5 від покарання, призначеного вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 лютого 2021 року, у зв`язку з усуненням карності діяння.

Вважати ОСОБА_5 , засудженим за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 березня 2022 року за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4