ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №644/1727/19 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/1788/24 Доповідач: ОСОБА_2 Категорія: ч.2 ст.286 КК України

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-за участю прокурора ОСОБА_6 ,

-захисника ОСОБА_7 ,

-обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Московського районного суду м.Харкова від 11 червня 2024 року, -

УСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Петрівськ Балаклійського району Харківської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого інженером з охорони праці ТОВ НВП «РЕАЛ ПАКС» м.Харків, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ч.2 ст.286 КК України на 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки і покладенням на нього ряду обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Кримінальне провадженні розглянуто в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Зміст оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції

Як установив суд, 15.04.2018, приблизно о 09:05, керуючи технічно справним автомобілем «Daewoo Lanos», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_8 рухався по ділянці автодороги «Харків-Київ-Довжанський», зі сторони вул. Салтівське шосе в напрямку пр. Московського у м. Харкові, зі швидкістю приблизно 100 км/год.

Під час руху, ОСОБА_8 , рухаючись в районі 513 км + 650 м вказаної автодороги, діючи необережно, перевищуючи максимально дозволену швидкість у населеному пункті, проявив необачність та при виникненні небезпеки для руху у вигляді скутера «Honda», під керуванням потерпілого ОСОБА_9 , який здійснював маневр повороту ліворуч на його смугу руху, не своєчасно вжив заходів до зниження швидкості руху аж до зупинки керованого ним транспортного засобу, чим порушив вимоги п.п. 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України, згідно з яким:

-12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об?єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об?їзду перешкоди»;

-12.4 «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год»

та допустив зіткнення зі скутером «Honda», під керуванням потерпілого ОСОБА_10 , який рухався у зустрічному йому напрямку, зі сторони пр. Московського в напрямку вул. Салтівське шосе м. Харкова.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій скутеру «Honda» ОСОБА_11 , від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події. Згідно з висновком судово-медичної експертизи N? 10-12/833-с/18 від 21.0.2018, причиною смерті потерпілого ОСОБА_12 , стала тупа травма шиї у вигляді перелому першого шийного хребця, з ушкодженням спинного мозку.

Порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_8 , згідно з висновком комплексної судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи N? 7/179/180 СЕ-19 від 25.02.2019 знаходяться в причинному зв?язку з подією та наслідками дорожньо-транспортної події.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ставить питання про скасування вироку у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. Указав, що суд при призначенні ОСОБА_8 покарання не в повному обсязі врахував конкретні обставини вчиненого злочину, зокрема той факт, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, наслідком якого стала загибель людини. Зауважив, що звільнення від відбування призначеного додаткового покарання за ст.75 КК України не допускається. Просить ухвалити вирок апеляційним судом, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.286 КК України 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Потерпілий ОСОБА_13 , будучи повідомленим належним чином про дату, час та місце судового засідання, до апеляційного суду не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, тим самим скористався на власний розсуд своїм процесуальним правом на участь в судовому засіданні.

Позиції учасників апеляційного провадження

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити. На апеляційну скаргу прокурора стороною захисту були подані заперечення.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили залишити вирок суду без змін.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Заслухавши суддю доповідача, доводи прокурора, думку обвинуваченого, захисника, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Фактичні обставини кримінального правопорушення і кваліфікація дій ОСОБА_8 в апеляційній скарзі не оспорюються, тому згідно положень ч.1 ст.404 КПК України висновки суду першої інстанції щодо цих обставин в апеляційному порядку не перевірялися.

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність і м`якість призначеного ОСОБА_8 покарання у зв`язку з безпідставним звільненням останнього на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням, є необґрунтованими.

Як слідує із матеріалів провадження суд, приймаючи рішення про призначення обвинуваченому покарання, прийняв до уваги тяжкість вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, пенсіонер, працює інженером з охорони праці ТОВ НВП «РЕАЛ ПАКС», одружений.

Суд також взяв до уваги наявність пом`якшуючих покарання обставин щире каяття, повне погашення шкоди завданої злочином, похилий вік, наявність низки важких захворювань у дружини та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Крім того, зважаючи на соціальну адаптованість обвинуваченого, відсутність попередніх судимостей, щире каяття, активну співпрацю зі слідством і виявлене бажання виправитися, колегія суддів вважає, що призначене покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, відповідаючим принципам справедливості та гуманності.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання, у виді позбавлення волі, з випробуванням на підставі ст.75 КК України, але в умовах здійснення відповідного контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Згідно роз`яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» судам необхідно мати на увазі, що ч.1 ст.75 КК України передбачено звільнення від відбування покарання з випробуванням тільки тих осіб, які засуджуються до виправних робіт, службового обмеження (для військовослужбовців), обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, тобто лише щодо основного покарання. Звільнення від відбування призначеного судом додаткового покарання за цією нормою закону не допускається.

Отже ця норма закону є імперативною, а перелік видів основних покарань відносно яких застосовується ст.75 КК України - вичерпним.

Однак, як вбачається із резолютивної частини вироку суду, обвинуваченого ОСОБА_8 на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки, тобто звільнено від відбування, як основного, так і додаткового покарання, що згідно п.3 ч.1 ст.413 КПК України є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення.

Керуючись ст.ст. 407, 409, 418, 419, 420 КПК України, колегія суддів,

ЗАСУДИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити частково.

Вирок Московського районного суду м.Харкова від 11 червня 2024 року в частині призначеного ОСОБА_8 покарання - скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 за ч.2 ст.286 КК України покарання - 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки.

Покласти на ОСОБА_8 , передбачені п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

У решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий:

Судді: