Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

18 грудня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференції з використанням підсистеми "Електронний суд" матеріали кримінального провадження № 0002294 щодо ОСОБА_8 та

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с. Сокиринці Срібнянського району Чернігівської області,

громадянина України, що проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.2 ст.296 України,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2024 року,

у с т а н о в и л а :

До Броварського міськрайонного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.2 ст.296 КК України.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що 28 вересня 2024 року близько 21 години він та ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в громадському місці, а саме, на території, прилеглій до будинку АДРЕСА_2 , діючи спільно, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалась особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, через нікчемний привід, демонструючи власну зверхність, попрямували до раніше незнайомого ОСОБА_9 , висловлюючись в його бік нецензурною лайкою. Після того, як ОСОБА_9 вдарили і повалили на землю, ОСОБА_8 завдавав йому удари зі спини, а ОСОБА_7 - зі сторони обличчя - ногами, кулаками, колінами, ліктями в область голови, грудної клітки та тулубу, довівши ОСОБА_9 до стану, в якому він не міг здійснювати супротив. Під час завдання ударів ОСОБА_8 та ОСОБА_7 тричі перервали свої дії, відходили від потерпілого, сідали на лавку та сміялися, курили та вживали алкогольні напої. Після цього поверталися до потерпілого та продовжували завдавати йому удари. Своїми діями ОСОБА_7 і ОСОБА_8 спричинили ОСОБА_9 тілесні ушкодження у виді: закритої травми грудної клітки - багатоуламкових переломів 2-11 ребер справа та 2-12 ребер зліва зі зміщенням уламків та розвитком підшкірної емфіземи м`яких тканин лівої половини грудної стінки, двобічного гемопневмотораксу; закритої травми черева - розриву селезінки, які відносяться до тяжких тілесних пошкоджень за критерієм небезпеки для життя; переломів кісток носу, нижньої стінки правої орбіти, заднєлатеральної стінки правої верхньощелепної пазухи зі зміщенням уламків та розвитком правобічного синуситу та переломів поперечних відростів 2 та 3 поперекових хребців справа, які відносяться до тілесних пошкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я; підшкірних гематом лівої половини голови та обличчя, синців на обличчі, які відносяться до легких тілесних пошкоджень. Крім того, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 накидали на ОСОБА_9 , який перебував без свідомості, сухе листя та підпалили його, проте відразу після цього взяли потерпілого під руки, відтягли до ґрунтового покриття поблизу під`їзду та покинули його на землі.

Ухвалою підготовчого судового засідання Броварського міськрайонного суду Київської області від 27.11.2024 за наслідками розгляду клопотань прокурора ОСОБА_7 і ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів по 25.01.2025 включно без визначення розміру застави.

Зі змісту апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 вбачається, що він просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. Обґрунтовуючи свої вимоги, зазначає, що ризики, на які прокурор посилається в клопотанні, не доведені і є його особистими припущеннями. Так, свідки і потерпілий із заявами про вплив на них не звертались. Він має сім`ю і постійне місце проживання, що вказує на міцні соціальні зв`язки, його матір нещодавно перенесла оперативне втручання і потребує стороннього догляду. Вказані обставини суд першої інстанції не врахував як і те, що умови застосованого раніше запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту він не порушував.

Крім того, вважає, що суд не взяв до уваги, що інший обвинувачений у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_8 спростовує його участь у вчиненні кримінального правопорушення, а сам він в момент прибуття працівників поліції знаходився на тому місці, де нібито вчинив злочин, і нікуди не тікав.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи обвинуваченого і захисника, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити; доводи прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду законною, обґрунтованою і вмотивованою; перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Згідно з ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до вимог цієї норми в сукупності з положеннями ст.199 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених ризиків, які не зменшилися, або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, та неможливість завершення судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд першої інстанції погодився з доводами про те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме, що ОСОБА_7 може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, і підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу відсутні.

Згідно з ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримано, викладені в ухвалі висновки є обґрунтованими і доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку і може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення у справі "Бекчиєв проти Молдови").

Суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 , у тому числі у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, особу винного, який не працює, стан його здоров`я, що не перешкоджає триманню під вартою.

Додатково колегія суддів зауважує, що ОСОБА_7 неодноразово судимий, не має власної сім`ї, ще два кримінальних провадження щодо нього перебувають на розгляді суду. Судовий розгляд у цьому кримінальному провадженні, в ході якого підлягають допиту потерпілий та свідки, показання яких суд має сприймати безпосередньо, ще не розпочато.

Вказані обставини, на думку колегії суддів, переконливо свідчать, що вказані раніше ризики не зменшилися і виправдовують подальше його тримання під вартою. А тому застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та не запобігатиме спробам вчинити вказані дії.

Отже, ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і вмотивованою, тому підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 4221 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2024 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3