Провадження № 1/947/3/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2024 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі матеріали кримінальної справи №28 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Чаренцаван Республікі Арменія, громадянина Арменії, одруженого, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, який проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.121, ч.2 ст.296 КК України

В С Т А Н О В И В:

Захисник ОСОБА_5 звернувся до суду в інтересах ОСОБА_4 , з клопотанням про закриття кримінальної справи у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ч.1 ст.49 КК України.

В судовому засіданні захисник підтримав подання та посилаючись на доводи, викладені у письмовому клопотанні просив суд кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 закрити у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ч.1 ст.49 КК України та скасувати розшук ОСОБА_4 , оголошений на підставі постанови Київського районного суду м. Одеси від 19.08.2013 року.

Крім того, захисник зазначив, що доказів, які б об`єктивно вказували на навмисне переховування ОСОБА_4 матеріали справи не містять, оскільки ОСОБА_4 до оголошення його у розшук виїхав до родичів на територію Російської Федерації та в подальшому не зміг повернутися на територію України через поважні причини / хворобу серця/ та події після Революції Гідності, а саме через початок російської агресії проти України.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання захисника, зазначивши, що відсутні підстави для закриття кримінальної справи у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ч.1 ст.49 КК України, оскільки строк давності не сплив, обвинувачений перебуває у розшуку, тобто перебіг строків давності зупинився та у даному випадку відповідно ст. 49 ч. 2 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Вивчивши матеріали кримінальної справи, дослідивши клопотання захисника та долучені до нього документи, суд дійшов до наступного.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.2 ст.296 КК України в період часу 02.06.2011 року.

Санкція ч.1 ст.121 КК України передбачає призначення покарання від 5 до 8 років позбавлення волі, тобто злочин є тяжким.

Відповідно до ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Згідно ч.2 ст.49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Відповідно до перехідних положень розділу ХІ п.11 КПК України кримінальні справи, які до дня набрання чинності цим Кодексом надійшли до суду від прокурорів з обвинувальним висновком, розглядаються судами першої, апеляційної та касаційної інстанції в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до стаття 11-1 КПК України (в редакції 1960 р.) суд у судовому засіданні за наявності підстав, передбачених частиною першою статті 49 Кримінального кодексу України, закриває кримінальну справу у зв`язку із закінченням строків давності у випадках, коли справа надійшла до суду з обвинувальним висновком.

Відповідно ст.282 КПК України(в редакції 1960 р.) якщо під час судового розгляду справи будуть установлені підставі для закриття справи, передбачені пунктами 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11 статті 6 і статтями 7, 7-2, 8, 9, 10, 11-1 цього Кодексу, суд, вислухавши думку учасників судового розгляду і висновок прокурора, своєю мотивованою ухвалою, а суддя - постановою, закриває справу.

Крім того, з аналізу законодавства, що регулює питання закриття кримінальної справи у зв`язку із закінченням строків давності слідує наступне.

Строк давності - це передбачений статтею 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Відповідно до п.5 ст. 7-1 КПК України (в редакції 1960 р) провадження в кримінальній справі може бути закрито судом у зв`язку із закінченням строків давності.

Положеннями статті 49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості.

Якщо строк давності закінчується після ухвалення обвинувального вироку, то особу може бути звільнено від кримінальної відповідальності (покарання) тільки до набрання вироком законної сили.

Згідно із частиною 2 статті 49 КК України перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.

Факт ухилення особи від досудового розслідування та суду є обставиною, що виключає благополучне закінчення строків давності, і зупиняє диференційований строк, передбачений частиною 1 статті 49 КК України. Час такого ухилення дорівнює часу зупинення перебігу давності диференційованого строку, а загальний строк - п`ятнадцять років - спливає далі, незалежно від ухилення.

З матеріалів кримінальної справи встановлено, що постановою Київського районного суду м.Одеси від 21.01.2013 року кримінальна справа відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.121, ч.2 ст.296 КК України та іншої особи, у попередньому судовому засіданні була призначена до розгляду судом на 06.02.2013 року на 14.15 годин. ОСОБА_4 судом був вручений обвинувальний висновок, відносно нього обраний запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд, що підтверджується письмовими розписками ОСОБА_4 з його особистим підписом.

В наступних судових засіданнях підсудний ОСОБА_4 був присутній, в судовому засіданні 05.04.2013 року був допитаний судом у якості підсудного та приймав участь у подальшому судовому розгляді справи до 11.06.2013 року включно, після чого, ухилився від явки до суду, покинув місце проживання, через що постановою суду від 19.08.2013 року оголошений у розшук, одночасно відносно ОСОБА_4 судом обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Одеському слідчому ізоляторі.

Зазначені встановлені судом обставини, спростовують доводи захисника, викладені у письмовому клопотанні про те, що ОСОБА_4 належним чином не повідомлено про закінчення слідства та направлення кримінальної справи до суду.

Тому, зазначені твердження захисника про відсутність доказів, які б об`єктивно вказували на навмисне переховування ОСОБА_4 , як на підставу закриття кримінальної справи відносно ОСОБА_4 на підставі ст.49 КК України є безпідставними.

Встановлені судом обставини, з урахуванням висновку, викладеному в постанові Верховного Суду України від 19.03.2015 року № 5-Іксі 5, свідчать про те, що ОСОБА_4 вчинив умисні дії з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, а саме: не з`являвся без поважних причин за викликом до судових засідань, порушив умови обраного судом відносно нього запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд, покинувши місце проживання, виїхав за межі України та до теперішнього часу його місцезнаходження не встановлено.

За викладених обставин, суд вважає, що відсутні підставі, передбачені ст. 49 КК України для закриття кримінальної справи у зв`язку із закінченням строків давності, тому у задоволенні клопотання захисника задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.49 КК України, ст. 7-1, 11-1, 282 КПК України (в редакції 1960 р), суд,

ПОСТАНОВИВ

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.121, ч.2 ст.296 КК України про закриття кримінальної справи у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ч.1 ст.49 КК України відмовити.

Постанова може бути оскаржена протягом 7 днів до Одеського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1