Справа № 373/953/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2361/2025 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 19 вересня 2024 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеса, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимого, востаннє 24.01.2024 Бориспільським міськрайонним судом Київської області за ч.3 ст.185, ч. 1 ст.162, ч. 4 ст.185 КК України на підставі ч.1 ст.70, ч.4 ст. ст.70,72 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років,

засуджено за ч.3 ст.15, ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі; за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі; за ч. 4 ст. 186 КК України до 7 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_7 визначено у виді 7 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань, призначених за даним вироком та за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24.01.2024 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень ОСОБА_7 визначено у виді 7 років 1 місяця позбавлення волі. Зараховано ОСОБА_7 у строк покарання, остаточно призначеного за цим вироком, покарання, частково відбуте покарання у виді позбавлення волі за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24.01.2024. Строк відбування покарання за даним вироком рахувати з 19.09.2024.

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком суду, ОСОБА_7 визнаний винним в тому, що 03.10.2022 близько 09 год. 50 хв. (точний час в ході досудового розслідування не встановлено), під час перебування поблизу житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , у нього виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна із приміщення будинку, що розташований за даною адресою.

Без відриву у часі, з метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_7 , діючи повторно, в умовах воєнного стану, умисно, таємно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи незаконно збагатитися за рахунок чужого майна, упевнився у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, відкривши защіпку хвіртки проник на територію домоволодіння що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , в подальшому, без відриву у часі проник через відчинені вхідні двері до будинку за вищевказаною адресою та пройшов до спальної кімнати будинку де побачив мобільний телефон чорного кольору марки «Xiomi Redmi Note 5», належний ОСОБА_8 , який знаходився на ліжку. Надалі, усвідомлюючи протиправний та незаконний характер власних дій, з метою власного збагачення, ОСОБА_7 взяв зазначений телефон в руки, однак з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення свого злочинного умислу до кінця, у зв`язку з тим, що в цей час до кімнати зайшла ОСОБА_8 та викрила злочинні дії ОСОБА_7 , а останній в свою чергу кинув телефон та підлогу та з місця вчинення злочину зник.

Таким чином, ОСОБА_7 своїми діями, які виразились у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, поєднаному з проникненням у житло, вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України.

Крім того, 24.10.2022 близько 10 год. 30 хв. (точний час в ході досудового розслідування не встановлено), у ОСОБА_7 , під час перебування поблизу житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, із приміщення будинку, що розташований за даною адресою.

Без відриву у часі, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення майна ОСОБА_7 , діючи повторно, в умовах воєнного стану, умисно, таємно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи незаконно збагатитися за рахунок чужого майна, упевнився у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, відкрив защіпку хвіртки, проник на територію домоволодіння що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , в подальшому, та без відриву у часі через відчинені вхідні двері проник до будинку, що розташований за вищевказаною адресою, де в кухонній кімнаті із шафи викрав грошові кошти в сумі 3400 гривень, належні ОСОБА_9 після чого з місця вчинення злочину зник.

Своїми незаконними діями ОСОБА_7 , спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 3400 гривень.

Таким чином, ОСОБА_7 своїми діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), що вчинене повторно, в умовах воєнного стану, поєднане з проникненням у житло, вчинив кримінальне правопорушення (злочину), передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Крім того, 11.10.2022 близько 10 год. 30 хв. (точний час в ході досудового розслідування не встановлено), у ОСОБА_7 , який перебував поблизу житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, із будинку що розташований за даною адресою.

Без відриву у часі, пересвідчившись що за його діями ніхто не спостерігає, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , діючи повторно, в умовах воєнного стану, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи незаконно збагатитися за рахунок чужого майна, відкривши защіпку хвіртки проник на територію домоволодіння що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , де в подальшому без відриву у часі проник через вхідні двері до будинку, що розташований за вищевказаною адресою, та у вітальній кімнаті був помічений ОСОБА_10 , яка стояла біля столу, на якому лежав гаманець коричневого кольору з грошовими коштами в сумі 3000 гривень. В цей час ОСОБА_7 зрозумів що його дії носять відкритий характер штовхнув ОСОБА_10 , в результаті чого остання впала на підлогу та перебувала у безпорадному стані, чим ОСОБА_7 скористався та відкрито заволодів гаманцем із грошовими коштами в сумі 3000 гривень, після чого з місця вчинення злочину зник.

Своїми умисними діями, які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, ОСОБА_7 спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 3000 гривень.

Крім того, 15.11.2022 близько 10 год. 30 хв. (точний час в ході досудового розслідування не встановлено), у ОСОБА_7 , який перебував поблизу житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_4 , виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, із будинку що розташований за даною адресою.

Без відриву у часі, пересвідчившись що за його діями ніхто не спостерігає, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 діючи повторно, в умовах воєнного стану, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи незаконно збагатитися за рахунок чужого майна, відкривши защіпку хвіртки проник на територію домоволодіння, що знаходиться за адресою АДРЕСА_4 , та в подальшому, без відриву у часі проник через вхідні двері до будинку, що розташований за вищевказаною адресою, де у вітальній кімнаті, побачив ОСОБА_11 , яка стояла біля дивану. В цей час ОСОБА_7 зрозумів що його дії носять відкритий характер штовхнув ОСОБА_11 і шляхом ривка зірвав із її шиї золотий ланцюжок 585 проби масою 5,44 грами довжиною 500 мм., вартістю 8704 гривень, після чого з місця вчинення злочину зник, тим самим відкрито заволодів майном останньої.

Своїми умисними діями, які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, ОСОБА_7 спричинив потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 8704 гривень.

Таким чином, ОСОБА_7 своїми діями, що виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), що вчинене повторно, в умовах воєнного стану поєднане з проникненням у житло вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 4 ст. 186 КК України.

У даному кримінальному провадженні 25 квітня 2024 року між прокурором Переяславського відділу Бориспільської окружної прокуратури ОСОБА_12 та обвинуваченим ОСОБА_7 за участю захисника ОСОБА_13 , в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості.

Усі потерпілі у кримінальному провадженні - ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , надали 20.04.2024 прокурору письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості з обвинуваченим ОСОБА_7 .

Відповідно до змісту угоди про визнання винуватості прокурор та підозрюваний дійшли згоди щодо формулювання підозри і кваліфікації дій за ч. 3 ст.15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України та підозрюваний ОСОБА_7 беззастережно визнав свою винуватість.

Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні в суді першої інстанції також просили укладену з прокурором угоду затвердити і призначити узгоджене в ній покарання, а саме за ч. 3 ст.15 ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі, за ч. 4 ст. 186 КК України у вигляді 7 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання 7 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України до призначеного за даним вироком покарання, частково приєднати покарання за вироком Бориспільського міськрайонного суду від 24.01.2024 року та визначити остаточне покарання у виді 7 років та 1 місяця позбавлення волі. При цьому, обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, також зазначив, що він розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер кожного пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.

Вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 19.09.2024 року затверджено угоду про визнання винуватості, укладену між Переяславського відділу Бориспільської окружної прокуратури ОСОБА_12 та обвинуваченим ОСОБА_7 та визнано винуватим ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст.185, ч. 4 ст.185, ч.4 ст.186 КК України, і призначено узгоджене сторонами покарання за ч.3 ст.15, ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі;за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі;за ч. 4 ст. 186 КК України у виді 7 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_7 визначено у виді 7 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань, призначених за даним вироком та за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24.01.2024 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень ОСОБА_7 визначено у виді 7 років 1 місяця позбавлення волі.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, призначивши йому покарання у виді 5 років позбавлення волі та застосувати норму ст. 75 КК України.

В обґрунтування апеляційної скарги обвинувачений вважає, що судом першої інстанції не було належним чином враховано стан його здоров`я, про що обвинувачений ОСОБА_7 наголошував під час судового засідання.

Захисник та обвинувачений про час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, захисник до суду не з`явився, від обвинуваченого заяв про його участь у розгляді апеляційної скарги не надходило.

Заслухавши доповідь судді, прокурора який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно норм ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладено угоду між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно вимог ст.475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Як вбачається з матеріалів справи, прокурором до суду подано обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч. 3 ст. 15, ч. 4 ст.185, ч. 4 ст.185, ч.4 ст.186 КК України, разом із угодою про визнання винуватості від 25.04.2024 року. Вказана угода підписана прокурором, підозрюваним та його захисником.

Судом першої інстанції ОСОБА_7 призначено покарання у межах санкцій ч.4 ст.185, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України та на підставі ч. 1,4 ст. 70 КК України призначено покарання, яке узгоджене сторонами.

Як випливає з матеріалів кримінального провадження, угода про визнання винуватості укладена між прокурором та обвинуваченим з участю захисника , у ній міститься визначене сторонами покарання, згода на яке надана і ОСОБА_7 , що підтверджене його підписом.

Під час підготовчого судового засідання головуючим по справі був оголошений текст угоди, у тому числі і узгоджене покарання, сторони підтвердили добровільність укладення угоди і не заперечували проти її затвердження судом.

Угодою про визнання винуватості обвинувачений та прокурор узгодили покарання, судом першої інстанції в підготовчому судовому засіданні було з`ясовано зокрема добровільність укладення угоди, розуміння обвинуваченим наслідків затвердження угоди, передбачених ст. 473 КПК України, а також вид покарання, яке буде застосовано у разі затвердження угоди.

Так, судом першої інстанції, при призначенні покарання враховано ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставини, що пом`якшують покарання, а саме, що ОСОБА_7 щиро розкаявся у скоєному та активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень, відсутність обставин, що обтяжують покарання та прийшов до висновку, що узгоджене сторонами угоди покарання відповідає вимогам ст.ст. 50,65 КК України.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо не врахування стану його здоров`я при призначенні покарання є необгрунтованими, оскільки матеріали справи не містять жодних відомостей про те, що стан здоров`я обвинуваченого перешкоджає перебування його в умовах ізоляції від суспільства.

Інших доводів, які б вказували на призначення занадто суворого покарання та необхідність визначення покарання із застосуванням вимог ст. 75 КК України, апеляційна скарга не містить.

За таких обставин вирок є законним.

Керуючись ст.ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирокПереяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 19 вересня 2024 року щодо ОСОБА_7 - без зміни.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - у той же строк з дня отримання її копії .

Суддя: Суддя: Суддя: