Справа № 191/3592/23
Провадження № 1-кп/191/274/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровськоїобласті у складі: судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Синельникове кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Синельникове Дніпропетровської області, громадянин України, українець, із середньою спеціальною освітою, не працює, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК

України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_6 18 червня 2023 року, приблизно о 21 годині 20 хвили (точний час під час судового слідства не встановлено) знаходився у приміщенні будинку за місцем свого мешкання, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . У цей час до будинку зайшла малолітня ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та у ОСОБА_6 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, раптово виник прямий злочинний умисел, направлений на вчинення розпусних дій щодо малолітньої ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій прямий злочинний умисел, направлений на вчинення розпусних дій відносно малолітньої потерпілої ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, грубо порушуючи статеву недоторканість, а також нормальний психічний і соціальний розвиток малолітньої особи, діючи умисно, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, достовірно знаючи, що остання є малолітньою особою, оскільки остання разом із своєю матір`ю тимчасово проживали в будинку за місцем його проживання, тобто яка не досягла 14 років, скориставшись її безпорадним станом в силу її віку, підійшов до малолітньої потерпілої у спальній кімнаті житлового будинку, розташованого за вище вказаною адресою та підвів до дивану. Сівши на вказаний диван, ОСОБА_6 підвів малолітню потерпілу до себе та своєю рукою підняв футболку ОСОБА_7 догори. Далі, продовжуючи реалізовувати свій прямий злочинний умисел, направлений на вчинення розпусних дій фізичного характеру, без застосування фізичного і психологічного насильства, засунув свою руку (судовим слідством не встановлено яку саме) у спідню білизну малолітньої ОСОБА_8 , та своїми пальцями почав непристойно доторкатися статевих органів останньої.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні свою вину визнав та пояснив, що точної дати не пам`ятає, разом із ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 розпивали спиртні напої у нього вдома за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_12 з донькою ОСОБА_13 проживали у нього приблизно останні 1 рік 6 місяців, оскільки в них згоріла квартира. В ході розпиття спиртного він відчув, що сильно п`яний, тому зайшов в кімнату, ліг дивитися телевізор і задрімав, а потерпіла ОСОБА_13 в цей час знаходилася в дитячий кімнаті, гралася в телефоні, тому заважала йому спати. У зв`язку з цим він пішов до неї в кімнату і почав до неї приставати, почав роздягати її, в цей час зайшла її мати ОСОБА_12 та почала кричати на нього, після чого він одразу вийшов з кімнати, а вона одразу викликала працівників поліції. До приїзду поліції він ліг на диван та заснув, бо був в сильному алкогольному сп`янінні. Також пояснив, що пам`ятає як засунув свою руку у спідню білизну потерпілої ОСОБА_13 , яка сиділа на дивані. Але він не пам`ятає чи торкався її статевих органів, бо одразу зайшла її мати і почала кричати, тому він одразу витягнув руку.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснила, що обвинувачений ОСОБА_6 її співмешканець, відносини між ними нормальні. В той день розпивали спиртні напої, ОСОБА_15 пішов в хату спати. Увечері ОСОБА_13 прийшла додому брудна, ОСОБА_6 зробив їй зауваження, що потрібно помитися і при цьому схопив її рукою за одяг. Потім в кімнату зайшла її мати ОСОБА_12 , від якої вона і дізналася про ці обставини. Перед приїздом поліції вона чула як ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_15 обговорювали те, як розповідати працівникам поліції про дану ситуацію. Пам`ятає, що ОСОБА_16 казала, що ОСОБА_15 намагався чи зґвалтувати ОСОБА_13 чи просто торкався її.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснила, що малолітня потерпіла ОСОБА_13 її донька, тому вона згідно ст. 63 Конституції України відмовилася від дачі показань відносно себе та своєї доньки, оскільки не бажає пригадувати дані події.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснив, що з обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_19 просто знайомі. Точної дати не пам`ятає, приїхав з ОСОБА_20 в гості до ОСОБА_11 на АДРЕСА_2 , де розпивали у дворі спиртні напої, ОСОБА_15 у стані алкогольного сп`яніння декілька разів заходив в будинок. Обвинувачений проживав із ОСОБА_11 як співмешканці. У ОСОБА_11 тимчасово проживала ОСОБА_12 з донькою ОСОБА_13 . Оскільки ОСОБА_21 запропонувала поїхати до неї додому, то він з нею уїхали. Але по дорозі ОСОБА_10 подзвонила йому і попросила повернутися, так як вона боялася сама залишатися вдома, бо ОСОБА_22 поліз до ОСОБА_13 , а саме, ОСОБА_10 бачила як ОСОБА_15 витяг свою руку з трусиків ОСОБА_13 . Він повернувся до будинку ОСОБА_11 , а ОСОБА_10 викликала поліцію. ОСОБА_13 була дуже налякана. Поки чекали поліцію, ОСОБА_15 знаходився в хаті.

В судовому засіданні психолог ОСОБА_23 пояснила, що за запитом слідчого була залучена в якості психолога для опитування малолітньої потерпілої ОСОБА_24 . Має стаж роботи 16 років. Перебуваючи в спеціальній кімнаті, де також була мати малолітньої, тиску на ОСОБА_13 під час її опитування не було. ОСОБА_13 розповіла, що раніше проживала з мамою в будинку чужих людей, бо їх власний будинок згорів. Розповіла, що одного дня її покликав ОСОБА_25 , вона підійшла до нього і він попросив її показати йому шрами на тілі, на що вона погодилася, та він в ході цього поліз своєю рукою їй в труси, в цей час зайшла в кімнату її мати та спросила: «Що відбувається ?». ОСОБА_25 відповів, що хотів вирішити хто де буде спати. ОСОБА_13 сказала, що під час вчинення ОСОБА_26 цих дій вона стояла мовчки, бо боялася. Також ОСОБА_25 сказав їй, щоб нікому про це не розповідала. У дитини спостерігалися ознаки психотравмування, які були нею виявлені під час опитування. Дитина розповіла про подію таким чином, як вона відбувалася, тобто розповідала про все деталізовано, відтворювала події жестами на собі, виявляла хвилювання, не плуталася у своїх поясненнях. Нею не було виявлено ознак, які б свідчили про те, що дитина кимось налаштована.

Законний представник малолітньої потерпілої ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що являється начальником служби у справах дітей Синельниківської міської ради. До служби надійшла інформація про неправомірні дії щодо малолітньої ОСОБА_24 , а саме про сексуальне насильство. ОСОБА_27 перебувала на обліку в службі як особа, що опинилася в складних життєвих обставинах. Працівниками служби було проведено обстеження умов місця проживання малолітньої ОСОБА_24 з її матір`ю, які виявилися неналежними та непридатними. Було прийнято рішення про відібрання ОСОБА_13 від матері та дитина була влаштована до патронатної родини з подальшим вирішенням питання про позбавлення матері батьківських прав по відношенню до ОСОБА_13 .

Згідно з ч. 1 ст. 1 Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства кожна Сторона вживає необхідних законодавчих або інших заходів для захисту прав й інтересів жертв, у тому числі їхніх особливих потреб як свідків, на всіх стадіях розслідування та кримінального провадження, зокрема шляхом забезпечення уникнення контакту між жертвами та правопорушниками в суді та приміщеннях правоохоронних органів, крім випадків, коли компетентні органи встановлять інше в найкращих інтересах дитини або коли розслідування чи провадження вимагають такого контакту.

Відповідно до пунктів 68, 72 Керівних принципів Комітету міністрів Ради Європи щодо правосуддя, дружнього до дітей, прийнятих Комітетом міністрів Ради Європи 17 листопада 2010 року, слід уникати прямого контакту, протистояння або спілкування між дитиною-жертвою або дитиною-свідком з підозрюваним, наскільки це можливо, якщо тільки дитина-жертва не вимагає цього.

За таких обставин та, враховуючи пояснення психолога ОСОБА_23 та її письмовий висновок за результатами опитування малолітньої потерпілої, судом не вирішувалося питання щодо необхідності допиту останньої в судовому засіданні, про що також не наполягали й учасники справи.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується його показаннями, показаннями свідків, психолога, законного представника малолітньої потерпілої, наданими ними в судовому засіданні, письмовими матеріалами кримінального провадження та оглянутим відеозаписом слідчих дій, а саме:

- рапортом інспектора сектору моніторингу Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, згідно якого від заявника ОСОБА_17 , 1993 р.н., надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 18.06.2023 року о 21 г 31 хв. за адресою: АДРЕСА_2 чіплявся до дитини ОСОБА_24 , 10 років, а саме, заявниця зайшла до кімнати і побачила, що він витягнув свою руку із спідньої білизни дитини, яка стояла поряд з ним (т. 2 а. с. 2);

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення, згідно якого ОСОБА_17 повідомила, що 18.06.2023 року приблизно о 21 год. 55 хв., перебуваючи в будинку за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 намагався вчинити розпусні дії щодо малолітньої ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 2 а. с. 3);

- протоколом огляду місця події, а саме, домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 з фототаблицею, в ході якого вилучено дитячи труси та поміщено до паперового спецпакету (т. 2 а. с. 10 13);

- постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання (т. 2 а. с. 15-16);

- оцінкою кризової ситуації, складеної працівником Синельниківського міського центру соціальної служби 19.06.2023 року, згідно якої заявник ОСОБА_17 повідомила про кризову ситуацію, а саме, вона зайшла до будинку та побачила, що гр. ОСОБА_6 мав спробу скоєння сексуального насильства, тобто рукою чіпав за інтимні місця її доньки ОСОБА_13 (піхву), після чого мати викликала поліцію (т. 2 а. с. 29 30);

- постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання (т. 2 а. с. 61-61а);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, згідно якого малолітня потерпіла ОСОБА_28 в присутності законного представника впізнала на фото № 1, на якому зображений ОСОБА_6 , раніше відомого їй чоловіка на ім`я ОСОБА_25 , у якого вони разом із мамою проживали та який два дні тому засовував свою руку їй в спідню білизну (т. 2 а. с. 64 65);

- відеозаписом опитування малолітньої потерпілої ОСОБА_28 , проведеного у дружньому для дитини приміщенні «Зелена кімната» за участю психолога ОСОБА_23 , під час якого малолітня ОСОБА_13 на запитання психолога розповіла, що проживала з мамою в будинку у ОСОБА_29 . ОСОБА_25 це чоловік ОСОБА_30 , який теж там проживав. Зайшовши в кімнату переодягнути шорти та намагаючись вийти з кімнати, ОСОБА_25 , який лежав на ліжку, сказав, щоб вона зупинилася. Він сів на ліжко, підняв їй футболку однією рукою доверху, оголивши їй живіт, подивився на шрам в ділянці правої частини грудної клітини, сказав, що треба відмити сліди від лейкопластирю, а потім різко заліз їй в шорти, в трусики, та почав там колупатися пальцями, масажував пальцями, трогав (вказала своїм пальцем на ділянку своїх статевих органів), їй було неприємно, при цьому сказав, щоб вона нікому не розповідала. В цей час зайшла в кімнату її мама, побачила все це та спитала: «Що ви тут робите ?». Він встав з ліжка та сказав, що зайшов в кімнату подивитися, хто де буде спати. Потім він вийшов з кімнати, а вона про все розповіла мамі. Після цього дорослі викликали поліцію. Також ОСОБА_13 розповіла, що вона дуже боялася, коли він туди заліз рукою, була тоді налякана, а коли прийшла її мама, то вона трішки заспокоїлася і все розповіла мамі. Взагалі вона боялася ОСОБА_26 , коли він кричав та коли бив тітку ОСОБА_31 та свою доньку (т. 2 а. с. 67 68);

- висновком спеціаліста практичного психолога ОСОБА_23 за результатами опитування малолітньої ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на базі «Кімнати дружньої до дитини», згідно якого слідує, що дитина отримала психотравму, яка має ознаки сексуального насильства з боку особи, яку дівчина називає « ОСОБА_25 ». Розуміння ситуації та достовірність повідомленої інформації дитини підтверджується синхронним перебігом невербальних та вербальних проявів у поведінці та стані дитини. Такі стани потребують проведення відповідної корегувальної роботи з травматерапевтом. Рекомендовано обмежити кількість залучень дитини ОСОБА_24 до процесуальних дій, організувати проведення відповідної психокорегувальної роботи з психологом з метою подолання постстресових ознак у дитини, виключити можливість спілкування з особою на ім`я « ОСОБА_25 » з метою запобігання ретравматизації психіки дитини та посилення відчуття безпеки у дитини (т. 2 а. с. 73 84);

- протоколом огляду предмету, а саме, дитячих шортів помаранчевого кольору, в яких була одягнена малолітня ОСОБА_32 18.06.2023 року та з яких ОСОБА_6 витягував руку (т. 2 а. с. 136 137);

- постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання (т. 2 а. с. 138);

- висновком органу опіки та піклування Синельниківської міської ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_17 відносно її дитини ОСОБА_24 , затвердженого рішенням виконкому Синельниківської міської ради № 252/0/8-23 від 07.08.2023 року, згідно якого з отриманої від Синельниківського РУП інформації 19.06.2023 року дитина ОСОБА_32 стала жертвою сексуального насильства. В ході розгляду справи було встановлено, що у результаті того, що мати малолітньої перебувала в алкогольному сп`янінні та неналежно доглядала за дитиною, співмешканець жінки, у якої проживали ОСОБА_10 , розбещував малолітню ОСОБА_13 (т. 2 а. с. 147).

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює зазначені докази як належні, допустимі, достовірні та взаємопов`язані.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 в тій частині, що перебуваючи в сильному алкогольному сп`янінні, не пам`ятає чи торкався статевих органів малолітньої ОСОБА_13 , не свідчать про те, що обвинувачений не вчиняв цих дій. Показання ОСОБА_6 в цій частині спростовані поясненнями самої малолітньої потерпілої, психолога, свідків, законного представника малолітньої потерпілої та дослідженими письмовими доказами в матеріалах кримінального провадження, зокрема письмовим висновком психолога, що будь-яких налаштувань малолітньої з боку сторонніх осіб нею як спеціалістом не виявлено, які повністю узгоджуються між собою та повністю доводять обставини вчинення обвинуваченим даних розпусних дій фізичного характеру щодо малолітньої ОСОБА_24 .

Так, обставини, спосіб вчинення кримінального правопорушення, поведінка та дії обвинуваченого ОСОБА_6 , який був обізнаний про вік ОСОБА_24 та скористався її безпорадним станом, свідчать про те, що в його діях був прямий умисел на вчинення розпусних дій фізичного характеру щодо малолітньої особи.

Таким чином, позицію обвинуваченого ОСОБА_6 , який послався на свій стан сильного алкогольного сп`яніння, внаслідок чого він не пам`ятає чи торкався статевих органів малолітньої Милани, суд розцінює як один із способів захисту від пред`явленого йому обвинувачення, або його бажання зменшити ступінь своєї вини або ж взагалі уникнути відповідальності за вчинене. Перебування обвинуваченого в сильному алкогольному сп`янінні, що підтверджується висновком № 193 від 18.06.2023 року КНП «Синельниківська ЦМЛ» СМР», результат якого становив 2, 10 ‰, а через 20 хвилин 2, 04 ‰ (т. 2 а. с. 97), не свідчить про те, що він не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в діях обвинуваченого ОСОБА_6 є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, тобто вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого, особу винного, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_6 раніше не судимий, під наглядом у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно, вину визнав, але при цьому послався на те, що не пам`ятає вчинення ним розпусних дій фізичного характеру, місце злочину не залишив, вчинив даний злочин щодо малолітньої дитини.

Пом`якшуючих покарання обставин згідно положень ст. 66 КК України судом не встановлено.

В якості обтяжуючих покарання обставин згідно положень ст. 67 КК України суд враховує вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння; вчинення кримінального правопорушення щодо особи, яка перебуває в безпорадному стані.

Враховуючи вищевказані обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 неможливо без його ізолювання від суспільства, а покарання йому повинно бути обрано необхідне та достатнє для його виправлення та попередження скоєння нових правопорушень, а саме у вигляді позбавлення волі в межах санкції інкримінованої статті Кримінального Кодексу України.

Крім того, в підтвердження даної позиції Європейський суд з прав людини, практика якого у відповідності до ст. 17 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справ застосовується як джерело права, у справі „Скоппола проти Італії" від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

На підставівикладеного, керуючись ст. ст. 368 371, 373, 374 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Визнати винним ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту його затримання.

Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався.

Речові докази, що передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області згідно квитанції № 111923, квитанції № 111954 (т. 2 а. с. 15-16, а. с. 60-61а), знищити; що знаходяться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_17 (т. 2 а. с. 13138-139) повернути власнику ОСОБА_17 .

На вирок може бути подано апеляцію до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд в строк 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Внести інформацію про обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи до Єдиного реєстру осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи.

Суддя ОСОБА_1