КОТОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
Справа №505/4541/24
Провадження №1-кс/505/1758/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2024 року місто Подільськ

Слідчий суддя Котовського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

та сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

т.в.о. заступника начальника управління поліції

начальника слідчого відділу Подільського РУП ГУНП

в Одеській області ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Подільськ Одеської області клопотання т.в.о. заступника начальника управління поліції - начальника слідчого відділу Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Станіславка, Котовського району, Одеської області, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, непрацюючий, неодружений, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000944 від 11.12.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Зміст клопотання сторони обвинувачення про обрання запобіжного заходу

Т.в.о. заступника начальника управління поліції - начальник слідчого відділу Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Клопотання мотивує тим, що слідчим відділом Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000944 від 11.12.2024, за підозрою ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час досудового розслідування у формі процесуального керівництва здійснюється Подільською окружною прокуратурою.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , у невстановлений в ході досудового розслідування день та час, виник злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання та в подальшому незаконне зберігання ручної осколкової гранати Ф-1 за місцем свого мешкання, не маючи на те передбаченого законом дозволу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне придбання бойових припасів, розуміючи та усвідомлюючи в повній мірі протиправність та караність своїх дій, ОСОБА_5 , діючи умисно, протиправно, всупереч вимогам визначеним п. 21 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» та «Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями металевими снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів» затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 зі змінами, «Положення про дозвільну систему» затверджене постановою КМУ № 576 від 12.10.1992 зі змінами, у невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше, 14.12.2024, у невстановленої в ході досудового розслідування особи, придбав ручну осколкову гранату Ф-1.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на незаконне придбання та незаконне зберігання бойових припасів, ОСОБА_5 , діючи умисно, протиправно, розуміючи суспільну небезпечність своїх дій та бажаючи їх настання, без передбаченого законом дозволу, почав зберігати придбану ручну осколкову гранату Ф-1, за адресою: АДРЕСА_2 .

В подальшому, ОСОБА_5 достовірно знаючи що за місцем його проживання зберігається ручна осколкова граната Ф-1, вирішив її збути з корисливих мотивів.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконний збут бойових припасів, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, 14.12.2024 о 15 годині 15 хвилин, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_3 , умисно, з корисливих мотивів, без передбаченого законом дозволу, збув громадянину ОСОБА_7 ручну осколкову гранату Ф-1, за що останній сплатив грошові кошти в сумі 10 000 гривень.

14.12.2024 о 17 годині 57 хвилин ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

15.12.2024 о 15 годин 12 хвилин, ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України тобто в незаконному придбанні, зберіганні та збуті бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні вище вказаного злочину повністю підтверджується зібраними по провадженню доказами, а саме:

-показами свідка ОСОБА_8 ;

-показами свідка ОСОБА_7 ;

-оглядом мобільного телефону марки «XIAOMI REDMI NOTE 12 PRO», який належить ОСОБА_7 ;

-показами свідка ОСОБА_9 ;

-показами свідка ОСОБА_10 ;

-показами свідка ОСОБА_11 ;

-оглядом закупника та вручення грошових коштів;

-оглядом та ідентифікацією грошових коштів;

-оглядом місця події, а саме ділянки місцевості, що розташована біля будинку за адресою: АДРЕСА_4 ;

-освідуванням особи, а саме гр. ОСОБА_5 ;

-оглядом предметів від 14.12.2024, які видані закупником, а саме корпус та запал до гранати типу «Ф1»;

-довідкою про категорію небезпечності виявлених вибухових матеріалів № 516 від 14.12.2024;

-довідкою про категорію небезпечності виявлених вибухових матеріалів № 515 від 14.12.2024;

-актом перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів № 904 від 14.12.2024;

-оглядом мобільного телефону марки «XIAOMI 9 T», належного ОСОБА_5 ;

-показами свідка ОСОБА_12 ;

-обшуком квартири, яка розташована за адресою:

АДРЕСА_2 ;

-затриманням та особистим обшуком ОСОБА_5 ;

-допитом підозрюваного ОСОБА_5 ;

-іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а зібрані в ході досудового розслідування докази є вагомими, та у разі визнання його винним, йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, що згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України.

Таким чином, орган досудового розслідування, з метою забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, вважає за необхідне застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

У зазначеному випадку метою застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_5 , є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків.

В ході проведення досудового розслідування встановлено ряд об`єктивних даних, які вказують на реальну наявність вищевказаних ризиків.

Зібраними у провадженні матеріалами, встановлено, що ОСОБА_5 раніше не судимий, характеризується позитивно. Враховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винним (від 3 до 7 років позбавлення волі), бажаючи уникнути передбаченої законом відповідальності за скоєне, може незаконно впливати на свідків та переховуватися від органу досудового розслідування та суду

Вищезазначені встановлені обставини, що мають істотне значення для виконання завдання кримінального провадження та забезпечення його дієвості, дають достатні підстави стверджувати про неможливість у разі не обрання запобіжного заходу чи обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, забезпечити належним чином виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, запобіганню вищезазначених ризиків.

Судовий розгляд, позиція сторін

Прокурор ОСОБА_3 та т.в.о. заступника начальника управління поліції - начальник слідчого відділу Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 у судовому засіданні клопотання підтримали, посилаючись на наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків та неможливості застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу. Просили дане клопотання задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 заперечував щодо задоволення заявленого слідчим клопотання про обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просили застосувати більш м`який запобіжний захід цілодобовий домашній арешт.

Мотиви суду, застосоване законодавство

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши додані до клопотання матеріали, дійшов наступного висновку.

Встановлено, що в провадженні СВ Подільського РУП ГУ НП в Одеській області перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000944 від 11.12.2024 за ч. 1 ст. 263 КК України.

ОСОБА_5 фактично був затриманий 14.12.2024 о 17 годині 57 годині, в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

15.12.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Про обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_5 та причетність підозрюваного до вчиненого, свідчать долучені до клопотання матеріали кримінального провадження у їх сукупності.

Вищезазначені встановлені обставини, дають достатні підстави стверджувати про неможливість у разі не обрання запобіжного заходу чи обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, забезпечити належним чином виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, запобіганню вищезазначених ризиків.

Враховуючи викладене, слідчий вважає, що неможливо запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу окрім тримання під вартою.

Вважаю, що слідчим та прокурором під час розгляду клопотання надано достатньо матеріалів (доказів), які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з положенням ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Вирішуючи питання доцільності обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно враховувати вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до статті 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з п.3 ст.5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду. При цьому, відповідно практики Суду, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх судових засідань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).Разом з цим, у справі «І.А. проти Франції» №1/1998/904/1116 від 23.09.1998 року Суд вказує, що національний суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись у кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.

Встановлюючи обґрунтованість підозри слід виходити з того, що «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи інформації, які могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин (справа «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів».

У справі «Летелье проти Франції» вказано, особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Разом з цим, надані органом досудового розслідування докази, а також встановлені обставини в судовому засіданні, свідчать про наявність ризиків передбачених пунктами 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні прокурором доведено, що більш м`який запобіжний захід обраний ОСОБА_5 на даній стадії кримінального провадження не зможе запобігти встановленим ризикам, так як перебуваючи під особистим зобов`язанням або під дією іншого більш м`якого запобіжного заходу, ОСОБА_5 без будь-яких перешкод зможе чинити вплив на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити інші дії, вичерпний перелік яких визначений даною нормою процесуального права.

Суддя своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

При цьому, обираючи ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою, судом враховується те, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів та є підстави вважати, що він може, переховуватись від органу досудового розслідування та суду, а також обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим, вік та стан його здоров`я. Також, суд оцінює і суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3 постанови Пленуму ВСУ від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строку тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Між тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суддя при постановленні ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим Кодексом.

Аналізуючи п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод можливо зробити висновок, що позбавлення свободи захід настільки суровий, що виправдати його можна лише у разі, коли інші, менш суворі заходи були розглянуті й визнані недостатніми для того, щоб забезпечити особисті або державні інтереси, які вимагають такого тримання під вартою.

Розглядаючи питання щодо обрання ОСОБА_5 альтернативного запобіжного заходу суддя вважає, що частина 3 ст. 176 КПК України зобов`язує суддю насамперед розглянути можливість застосування менш суворих заходів, аніж позбавлення волі.

Відтак, ретельно оцінивши в сукупності всі надані матеріали кримінального провадження та обставини, у тому числі: середній вік та нормальний стан здоров`я підозрюваного, його соціальні зв`язки за місцем мешкання; майновий стан; посередню характеристику приходжу до висновку про можливість визначення підозрюваному розміру застави.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За таких обставин слідчий суддя вважає за необхідне визначити розмір застави у розмірі, що дорівнює 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та відповідає приписами п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, оскільки саме цей розмір здатний забезпечити виконання ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків і не є завідомо непомірним для нього.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, вважаю за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на нього такі обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора чи суд із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він мешкає без письмового дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця перебування; не спілкуватися зі свідками за даним кримінальним провадженням.

За таких підстав, суд вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, а відносно підозрюваного ОСОБА_5 необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 11.02.2025 включно, з одночасним визначенням розміру застави.

Керуючись ст.ст.176-178, 186, 193, 196, 197, 309, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання т.в.о. заступника начальника управління поліції - начальника слідчого відділу Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000944 від 11.12.2024, стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, задовольнити.

Обрати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Одеській слідчий ізолятор».

Строк дії ухвали слідчого судді становить 60 (шістдесят) днів і обчислюється з моменту затримання, тобто з 17 годин 57 хвилин 14 грудня 2024 року.

Ухвала слідчого судді про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою припиняє свою дію о 23 годині 59 хвилин 11 лютого 2025 року.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 , обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, у розмірі 20 (двадцяти) мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто станом на 16.12.2024 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень (20 х 3 028 грн = 60 560 грн).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу. Підозрюваний звільняється з під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

-прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, слідчого судді, суду;

-не відлучатись за межі населеного, в якому проживає підозрюваний, а саме Одеської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

-повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні з приводу обставин та подій пов`язаних з вказаним кримінальним провадженням.

Роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин не повідомить про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя

Котовського міськрайонного суду

Одеської області ОСОБА_13