УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року

м. Київ

справа № 704/1055/21

провадження № 51 - 993 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Шполянського районного суду Черкаської області від 12 липня 2023 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 03 лютого 2025 року щодо нього,

встановив:

Вироком Шполянського районного суду Черкаської області від 12 липня 2023 року, залишеним без зміни ухвалою Черкаського апеляційного суду від 03 лютого 2025 року, ОСОБА_4 визнано невинуватим та виправдано у зв`язку із недоведеністю, що кримінальне правопорушення, передбачене ст. 115 ч. 2 пунктами 6, 13 КК України (за фактом вбивства ОСОБА_5 ) вчинено обвинуваченим. ОСОБА_4 визнано винуватим і засуджено за ст. 115 ч. 2 п. 6 КК України (за фактом вбивства ОСОБА_6 ) до покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років з конфіскацією майна.

Цивільний позов потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 задоволено частково. Ухвалено стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_7 моральну шкоду в розмірі 1 500 000 грн та судові витрати на правову допомогу в сумі 15 000 грн. Ухвалено стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_8 моральну шкоду в розмірі 1 500 000 грн та судові витрати на правову допомогу в сумі 15 000 грн.

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд вищезазначених судових рішень в касаційному порядку.

Проте, касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК України, а тому колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення

її без руху на підставі ст. 429 ч. 1 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 427 ч. 2 п. 4 КПК України у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того,

у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, особа,

яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону,

що є підставами для скасування або зміни судових рішень, і які, на її думку, допущені судом при їх винесенні, навести конкретні докази і аргументи

в обґрунтування кожної позиції.

Так, засуджений у своїй касаційній скарзі в порушення вимог ст. 427 ч. 2 п. 4 КПК України, хоч і зазначає про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та незаконність і необґрунтованість судових рішень, проте не наводить доводи на обґрунтування цього відповідно до положень ст. 438 ч. 1, статей 412, 413 КПК України.

Крім того, зі змісту касаційної скарги вбачається, що засуджений вказує на допущені, на його думку, неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що відповідно до ст. 433 ч. 1, ст. 438 ч. 1 КПК України не є предметом дослідження та перевірки касаційним судом.

Згідно зі ст. 438 ч. 1 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є лише істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).

Також у поданій скарзі засуджений не зазначає в чому полягає незаконність ухвали апеляційного суду, які конкретно порушення закону в силу ст. 419 КПК України, на його думку, було допущено цим судом, які доводи його апеляційної скарги суд апеляційної інстанції належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив.

Відповідно до приписів ст. 427 ч. 2 п. 5 КПК України у касаційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.

Такі вимоги касаційної скарги мають узгоджуватися з повноваженнями касаційного суду прийняти одне з рішень, передбачених ст. 436 КПК України, та відповідати наведеним у ній обґрунтуванням. Відповідно до норми цієї статті, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.

У касаційній скарзі засуджений просить про призначення нового розгляду в суді першої інстанції, а у прохальній її частині просить скасувати судові рішення і закрити кримінальне провадження, а тому касаційну скаргу в цій частині необхідно уточнити відповідно до вимог ст. 436 КПК України.

Крім того, ставлячи вимогу про скасування судових рішень та закриття кримінального провадження, засуджений не наводить конкретних доводів на її обґрунтування та підстав для закриття з урахуванням положень статей 284, 440, 438 ч. 1 КПК України.

Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання

про відкриття касаційного провадження.

Керуючись ст. 429 ч. 1 КПК України, Верховний Суд

постановив:

Залишити касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 без руху.

Встановити засудженому ОСОБА_4 п`ятнадцятиденний строк

для усунення зазначених недоліків з дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3