УХВАЛА

5 лютого 2025 року

м. Київ

справа № 194/1037/24

провадження № 51-224 ск 25

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 17 грудня 2024 року,

установила:

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд указаного судового рішення у касаційному порядку.

Перевіривши подану касаційну скаргу на відповідність ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що при зверненні не було додержано п. 4 ч. 2, ч. 3 цієї норми процесуального права.

Згідно з указаними законодавчими положеннями у касаційній скарзі має бути зазначено правове обґрунтування заявленої вимоги, адже суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм права і наділений повноваженнями скасувати чи змінити оспорюване рішення виключно на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 цього Кодексу.

Таке при зверненні до Верховного Суду скаржниця залишила поза увагою.

У поданій скарзі захисник, акцентуючи на несправедливості покарання, просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції і призначити новий розгляд у цьому суді на підставах, передбачених пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 438 КПК.

Однак, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, скаржниця не наводить цьому обґрунтування в аспекті ст. 412 вказаного Кодексу та не викладає доводів, які би свідчили про допущення при здійсненні апеляційного провадження таких порушень норм права, котрі з огляду на положення статей 404, 405, 419 КПК є істотними і тягнуть за собою обов`язкове скасування оспорюваного рішення.

Разом із цим захисник залишила поза увагою приписи ч. 2 ст. 437 КПК, згідно яких ухвалу суду апеляційної інстанції щодо вироку суду першої інстанції може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіший захід примусу, якщо з цих підстав касаційну скаргу подав прокурор, потерпілий чи його представник. Таким чином, надмірна суворість призначеного засудженому покарання не зумовлює нового апеляційного розгляду.

Отже, стороною захисту в правовому аспекті не обґрунтовано заявленої вимоги.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 427 КПК, якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі. Між тим, подана касаційна скарга не містить жодних застережень щодо цієї обставини.

Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Що стосується зупинення виконання вироку, то за правилами ст. 430 КПК це питання вирішується після відкриття касаційного провадження.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, колегія суддів

постановила:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 17 грудня 2024 року залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків упродовж п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3