ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/9877/19 Номер провадження 11-кп/814/493/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисників адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001921 за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 на вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 17.06.2020,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гірняк Донецької області, громадянина України, із неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз 13.05.2019 вироком Селідівського міського суду Донецької області за ч. 2 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі,

визнано винуватим та засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Селідівського міського суду Донецької області від 13.05.2019 та остаточно визначено 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Строк покарання визначено рахувати з 17.06.2020.

Зараховано у строк покарання період попереднього ув`язнення з 27.09.2019 до 17.06.2020.

Вирішено питання щодо запобіжного заходу, процесуальних витрат, речових доказів.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кременчук Полтавської області, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 20.06.2017 вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч.ч. 1, 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України, на 4 роки позбавлення волі, звільненого 29.11.2018 умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 3 місяці 6 днів,

визнано винуватим та засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України на 5 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 20.06.2017 та остаточно визначено 6 років позбавлення волі.

Строк покарання визначено рахувати з 17.06.2020.

Зараховано у строк покарання період попереднього ув`язнення з 27.09.2019 до 17.06.2020.

Вирішено питання щодо запобіжного заходу, процесуальних витрат, речових доказів.

Згідно з вироком суду ОСОБА_9 та ОСОБА_10 визнано винуватими у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.

Епізод 1. У період часу з 19 год. 29.06.2019 до 10 год. 30.06.2019 обвинувачений ОСОБА_10 за попередньою мовою групою осіб з обвинуваченим ОСОБА_9 , діючи умисно, шляхом пошкодження вікна проникли до будинку АДРЕСА_3 , звідки, повторно, таємно викрали коробку цукерок «Вечірній Київ», пляшку коньяку, пляшку шампанського «СОВЕТСКОЕ», фотоапарат «СМЕНА 8-М», фотоапарат «ФЕД 5», чим завдали потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 675 грн. 97 коп.

Епізод 2. 15.08.2019, близько 09 год., обвинувачені, умисно, за попередньою змовою групою осіб, шляхом пошкодження вікна проникли в квартиру АДРЕСА_4 , звідки повторно, таємно викрали тример бензиновий «Дніпро М» та м`ясорубку «DELFA», чим спричинили потеріплому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 2 216 грн. 67 коп.

Епізод 3. У цей же день, близько 11 год., обвинувачені, умисно, за попередньою змовою групою осіб, шляхом пошкодження вікна проникли в квартиру АДРЕСА_5 , звідки повторно, таємно викрали телевізор «Samsung» модель «UA32J5000AK» з кронштейном до телевізора торгової марки «Elenberg» моделі «LCD-08441ТТ» та ТV-тюнером «55ХHD Plus», гроші в сумі 4 000 грн. та стабілізатор напруги, чим спричинили потерпілій ОСОБА_13 матеріальну шкоду на загальну суму 9 809 грн. 66 коп.

Епізод 4. 08.09.2019, в період часу 12 год. 30 хв. до 18 год. 30 хв., обвинувачені, умисно, за попередньою змовою групою осіб, шляхом пошкодження вікна проникли до будинку АДРЕСА_6 , звідки повторно, таємно викрали гроші в сумі 800 грн., ліхтарик, ручний годинник, мобільний телефон «Lenovo А680», ноутбук «АSUS X51L», набір інструментів «INTEROOL», золоту каблучку 585 проби вагою 1,57 г., золоту каблучку 585 проби вагою 1,86 г., золоту каблучку 585 проби вагою 2,76 г., чим спричинили потерпілій ОСОБА_14 матеріальну шкоду на загальну суму 12 063 грн. 87 коп.

У своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 із урахуванням внесених змін просить вирок суду щодо нього змінити, врахувати його щире каяття та ухвалити рішення, яким пом?якшити призначене йому покарання.

Обвинувачений ОСОБА_10 в апеляційній скарзі з урахуванням внесених змін просить врахувати його щире каяття та ухвалити рішення, яким пом?якшити призначене йому покарання.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідача, обвинувачених та їх захисників в підтримку поданих апеляційних скарг, прокурора, який просив вирок суду залишити без змін, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, ніким із учасників провадження не оспорюється, тому апеляційним судом не переглядається.

Разом з тим, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_10 та ОСОБА_9 обвинувачуються у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому 29.06.2019 у потерпілої ОСОБА_11 на суму 675 грн. 97 коп. поєднаному з проникненням у приміщення.

Відповідно до Податкового кодексу України та Закону N3886-IX вартість викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України у 2019 році становила 1 921 грн.

Тобто розмір збитків, необхідних для притягнення до кримінальної відповідальності за крадіжку вчинену у 2019 році, перевищує завдану потерпілій ОСОБА_11 кримінальним правопорушенням суму майнової шкоди, тому до цього діяння має застосовуватися ст. 5 КК України.

Однак, оскільки кримінальне правопорушення вчинене з проникненням у приміщення, дії обвинувачених підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 162 КК України як незаконне проникнення, у зв`язку з таким.

Частиною ч. 3 ст. 337 КПК встановлено, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

З огляду на зміст ч. 1 ст. 162 КК України дії, кваліфіковані за цією нормою, на відміну від кваліфікованих за ч. 3 ст. 185 КК України, є кримінальним проступком, а тому їх перекваліфікація покращує становище обвинуваченого.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для кваліфікації дій ОСОБА_10 та ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 162 КК України, колегія суддів виходить із фактичних обставин, установлених судом першої інстанції, не вдаючись до оцінки/переоцінки доказів.

Об`єктивна сторона ст. 162 КК України полягає, серед іншого, в незаконному проникненні до житла чи іншого володіння особи, зокрема, у незаконному проникненні до приміщення, як це встановлено судами попередніх інстанцій у цьому провадженні.

Під незаконним проникненням до житла чи іншого володіння особи потрібно розуміти будь-яке вторгнення, здійснене всупереч волі законного володільця, за відсутності визначених законом підстав чи з порушенням у встановленому законом порядку.

Суд першої інстанції установив, що обвинувачені усвідомлювали, що приміщення, до якого вони протиправно проникли, перебуває у володінні іншої особи, тому колегія суддів вважає за необхідне перекваліфікувати дії ОСОБА_10 та ОСОБА_9 за епізодом крадіжки у ОСОБА_11 від 29.06.2019 з ч. 3 ст. 185 на ч. 1 ст. 162 КК України. Вказаний висновок узгоджується з правовим висновком Об?єднаної палати ККС ВС від 07.10.2024 у справі №278/1566/21.

Разом з тим, матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків, відсутність обставин, що порушують їх перебіг.

Відповідно до ст.ст. 284-288 КПК України процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого, згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 4 ст. 49 КК України. Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа), але до набрання вироком суду законної сили.

Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою обвинуваченого відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_10 та ОСОБА_9 вчинили епізод проникнення до житла ОСОБА_11 29.06.2019. Протиправні дії обвинувачених перекваліфіковано з ч. 3 ст. 185 на ч. 1 ст. 162 КК України.

У відповідності до положень ст. 12 КК України зазначене кримінальне правопорушення відноситься до категорії кримінальних проступків.

Санкція ч. 1 ст. 162 КК України передбачає покарання у виді штрафу від п?ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до трьох років.

Оскільки із дня вчинення інкримінованого обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, минуло понад 3 роки, обвинувачені протягом цього періоду не ухилялися від слідства або суду, не вчинили нового кримінального правопорушення, вони можуть бути звільнені від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_9 під час апеляційного розгляду 06.02.2025 заявили клопотання про їх звільнення від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 162 КК України на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням стоків давності притягнення до кримінальної відповідальності у цій частині.

Відповідно до ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок і закриває кримінальне провадження.

На підставі вище викладеного, колегія суддів приходить до переконання про необхідність задоволення клопотання обвинувачених, скасування вироку місцевого суду в частині їх засудження за епізодом крадіжки у потерпілої ОСОБА_11 , звільнення ОСОБА_10 та ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження за цим епізодом.

У ході вирішення питання про призначення виду і розміру покарання ОСОБА_10 та ОСОБА_9 за іншими епізодами крадіжок, вчиненими 15.09.2019 та 08.09.2019, колегія суддів, зважаючи на положення статей 50, 65 КК, бере до уваги, зокрема, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України; дані про особу ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , які раніше неодноразово судимі, у тому числі за вчинення корисливих кримінальних правопорушень; на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебувають; за місцем відбування покарання характеризуються задовільно, до праці в установі відбування покарання не залучалися; відсутність обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Також колегія суддів враховує, що ОСОБА_10 та ОСОБА_9 раніше звільнялися від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком, проте належних висновків для себе не зробили, на шлях виправлення не стали та знову вчинили нові кримінальні правопорушення.

Тому, всупереч апеляційним доводам обвинувачених, підстав для пом?якшення їм покарання, колегія суддів не вбачає.

З огляду на це колегія суддів вважає, що покарання, призначене ОСОБА_15 та ОСОБА_9 в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України, а справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинувачених, попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційних скарг обвинувачених.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_10 задоволено частково.

Вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 17.06.2020, щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 скасувати в частині засудження за епізодом крадіжки у потерпілої ОСОБА_11 , а кримінальне провадження у цій частині закрити, звільнивши ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 162 КК України у зв?язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України.

В іншій частині залишити вирок без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженими, які тримаються під вартою, - у той самий строк з дня вручення їм копії ухвали.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4