ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1003/25 Справа № 173/211/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

в режимі відеоконференції

захисника ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 грудня 2024 року, якою заяву засудженого ОСОБА_8 про перегляд вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2004 року та ухвали Верховного Суду України від 07 грудня 2004 року за виключними обставинами, залишено без задоволення,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 грудня 2024 року заяву засудженого ОСОБА_8 про перегляд вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2004 року та ухвали Верховного Суду України від 07 грудня 2004 року за виключними обставинами, залишено без задоволення.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_8 суд першої інстанції зазначив, що доводи засудженого ОСОБА_8 , на які він посилався як на причину перегляду вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2004 року та ухвали Верховного Суду України від 07 грудня 2004 року за виключними обставинами, не підпадають під виключні обставини, перелічені ст. 459 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі засуджений просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Обгрунтовуючи свої вимоги зазначає, що суд першої інстанції не розглянув його клопотання про поновлення процесуальних строків та відкриття провадження, натомість суд першої інстанції розглянув його заяву по суті, а тому на думку засудженого було порушено норми матеріального та процесуального права. Вказав, що суд першої інстанції не надав можливість поспілкуватись йому із захисником, а також він не отримував жодної юридичної допомоги від захисника.

Позиції учасників судового провадження.

Засуджений ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_7 просили задовольнити апеляційну скаргу засудженого за викладених у ній підстав.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, посилаючись на її необґрунтованість.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого, захисника, та прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Так, згідно ст. 460 КПК України учасники судового провадження мають право подати заяву про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили.

Частиною 1 статті 459 КПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Стадія перегляду судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами має свої особливості та спеціальні завдання, якими є перевірка законності та обґрунтованості судових рішень, які набрали законної сили, а не розгляд обвинувачення по суті, що ґрунтується на загально-правовому принципі остаточності судових рішень.

Згідно з ч. 3 ст. 459 КПК виключними обставинами визнаються: встановлена Конституційним Судом України неконституційність, конституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні даної справи судом; встановлення вини судді у вчиненні кримінального правопорушення або зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження, внаслідок якого було ухвалено судове рішення.

Водночас, перегляд за нововиявленими або виключними обставинами є надзвичайною (екстраординарною) процедурою перегляду судових рішень у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанції) виявлені обставини, що могли суттєво вплинути на прийняті судові рішення, і внаслідок завершення кримінального провадження, розгляд цих обставин у звичайному порядку кримінального провадження став недоступним.

На переконання апеляційного суду, ці вимоги закону судом першої інстанції були дотримані повною мірою.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, перевіривши доводи засудженого, провівши належну перевірку обставин, викладених у заяві про перегляд вироку суду за виключними обставинами, врахувавши відсутність будь-яких виключних обставин, врахувавши наведені вимоги закону обгрунтовано прийшов до висновку, що обставини, на які посилається заявник у своїй заяві, не підпадають під виключні обставини.

Таким чином, в заяві ОСОБА_8 не зазначені конкретні виключні обставини, які відповідно до положень кримінального процесуального закону можуть бути підставою для перегляду судового рішення, відсутнє обгрунтування заяви про перегляд вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2004 року та ухвали Верховного Суду України від 07 грудня 2004 року за виключними обставинами з посиланням на докази, що підтверджують наявність виключних обставин, та яким чином ці обставини можуть вплинути на висновки суду.

Одночасно апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи касаційної скарги засудженого про те, що, розглядаючи його заяву про перегляд вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2004 року та ухвали Верховного Суду України від 07 грудня 2004 року за виключними обставинами, суд першої інстанції фактично надав оцінку викладеним у заяві обставинам та визнав їх такими, що не можуть вважатись виключними, без розгляду його клопотання про поновлення процесуальних строків та відкриття провадження, оскільки вказані доводи не спростовують висновків суду, а також враховуючи, що під час розгляду заяви засудженого судом першої інстанції було зроблено висновок щодо невстановлення виключних обставин, а тому апеляційний суд вважає, що заява засудженого не відповідає вимогам ст. 462 КПК України та виключає можливість застосування положень ч. 4 ст. 461 КПК України.

При цьому, відповідно до ст. 467 КПК України, суд має право скасувати вирок чи ухвалу і ухвалити новий вирок чи постановити ухвалу або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами без задоволення.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги засудженого щодо неналежної юридичної допомоги під час розгляду його заяви в суді першої інстанції, з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, а саме під час розгляду справи в суді першої інстанції захисник ОСОБА_7 , який був призначений державою, на підставі доручення здійснював захист засудженого ОСОБА_8 .

Жодних заперечень, скарг, а також заяв про відмову від захисника ОСОБА_7 засуджений ОСОБА_8 не подавав, а від його послуг не відмовлявся.

З огляду на вищевказане, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги правильність висновків суду не спростовують.

При цьому, колегія суддів, у відповідності до ч. 5 ст. 9 КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 3 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України» та від 29 жовтня 2015 року в справі «Устименко проти України», де ЄСПЛ неодноразово наголошував, що одним з основних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу «res judicata», тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Цей принцип передбачає повагу до вирішеної справи і не припускає повторного її розгляду. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливостями і непереборними обставинами.

Принцип юридичної визначеності та остаточності судового рішення включає в себе непорушність і нескасовуваність набутих законних прав (vested rights), законність очікування (legitimate expectations) - право у своїх діях розраховувати на сталість наявного законодавства, а отже - незворотність закону й неможливість застосування закону, про існування якого відомо не було (non-retroactivity).

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи засудженого ОСОБА_8 , зазначені в заяві, щодо необхідності перегляду вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2004 року та ухвали Верховного Суду України від 07 грудня 2004 року за виключними обставинами, які зводяться до того, що у зв`язку із рішенням Конституційного Суду України від 23.11.2017 року №1-р/2017, яким визнано неконституційним положення третього речення ч.3 ст.315 КПК України, а саме те, що продовження судом під час підготовчого судового засідання застосування заходів забезпечення кримінального провадження щодо запобіжних заходів у виді домашнього арешту та тримання під вартою за відсутності клопотань прокурора порушує принцип рівності усіх учасників судового процесу, а також принцип незалежності та безсторонності суду, оскільки суд стає на сторону обвинувачення у визначенні наявності ризиків за статтею 177 Кодексу, які впливають на необхідність продовження домашнього арешту або тримання під вартою на стадії судового провадження у суді першої інстанції. Коли суддя за відсутності клопотань сторін (прокурора) ініціює питання продовження тримання обвинуваченого під вартою або домашнім арештом, він виходить за межі судової функції і фактично стає на сторону обвинувачення, що є порушенням принципів незалежності і безсторонності судової влади, з огляду на те, що в розумінні ч. 3 ст. 459 КПК України в даному випадку вони не можуть вважатися виключними обставинами.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_8 в якій він порушує питання про перегляд судового рішення за виключними обставинами, не містить обставин, передбачених ч. 3 ст. 459 КПК України, а тому суд першої інстанції вірно встановив відсутність передбачених КПК України підстав для перегляду вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2004 року та ухвали Верховного Суду України від 07 грудня 2004 року за виключними обставинами, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б слугували підставою для скасування рішення апеляційним судом не встановлено, в зв`язку з чим судове рішення суду першої інстанції є законним та обгрутованим, яке слід залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого - без задоволення.

Керуючись ст.ст.404,407,459 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 грудня 2024 року, якою заяву засудженого ОСОБА_8 про перегляд вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2004 року та ухвали Верховного Суду України від 07 грудня 2004 року за виключними обставинами залишено без задоволення, залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим в той самий строк з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4