Справа № 178/571/24
В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

14 лютого 2025 року Криничанський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000278 від 23.12.2022 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Дніпропетровськ, українця, громадянина України, одружений, працює у ТОВ «Кірана», водієм, на утриманні неповнолітніх дітей не має, має професійно-технічну освіту, не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,-

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

цивільного позивача ОСОБА_8 ,

представника цивільного відповідача ОСОБА_9 ,

У С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_3 , 22 грудня 2022 року, приблизно, о 18 годині 24 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «VOLVO» р/н НОМЕР_1 , з напівпричепом, д.н.з. НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого ТСЦ 1246, 24.04.2018 року, належить ОСОБА_10 , рухався з увімкненим ближнім світлом фар, по сухому асфальтобетонному покриттю проїзної частини

«Н-11 Дніпро-Кривий Ріг-Миколаїв», що проходить по території Криничанської ТГ Кам`янського району Дніпропетровської області, в темний час доби, без увімкненого міського освітленні, яка має по дві смуги для руху в кожному напрямки за напрямком руху з боку м. Кривий Ріг у напрямку м. Дніпро, де на ділянці 155 км + 75 м. виїхав крайню ліву додаткову смугу для руху, проїхав дорожній знак 5.29 зупинився частково на додатковій смузі частково на місці для розвороту.

У вищевказаний час, тобто 22 грудня 2022 року, приблизно, о 18 годині

24 хвилини, у зустрічному напрямку, тобто з боку м. Дніпро в напрямку м. Кривий Ріг, по крайній правій смузі для руху, рухався зі швидкістю близько 90 км/год з дальнім світлом фар автомобіль «VOLKSVAGEN» р/н НОМЕР_4 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , виданого ТСЦ 6145, 02.01.2020 року, належить ОСОБА_8 , яким він і керував, в якому знаходився пасажир, який перебував на передньому пасажирському сидінні ОСОБА_6 .

Водій автомобіля «VOLVO» р/н НОМЕР_1 , з напівпричепом, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи кримінальну протиправну самовпевненість, легковажно розраховуючи на відвернення суспільно-небезпечних наслідків, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя та здоров`я громадян, не врахував дорожню обстановку, перед зміною напрямку руху ліворуч, не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки для руху іншим учасникам, відновив свій руху та почав виконувати маневр розвороту ліворуч, при цьому змінив свій напрямок руху ліворуч, виїхав на зустрічну смугу для руху, де сталося зіткнення передньою частиною автомобіля «VOLKSVAGEN», р/н НОМЕР_4 , та правою боковою частиною тягача автомобіля «VOLVO», р/н НОМЕР_1 , з напівпричепом, д.н.з. НОМЕР_2 , на смузі для руху автомобіля «VOLKSVAGEN», р/н НОМЕР_4 .

Своїми діями ОСОБА_3 грубо порушив вимоги п.п. 1.3., 1.5., 2.3.б), 10.1., 10.4., Правил дорожнього руху України, якими передбачено:

п. 1.3.:«Учасники дорожнього руху зобов`язано знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими»;

п. 1.5.:«Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п. 2.3.:«Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 10.1.:«Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.»;

п. 10.4.: «Перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.»;

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № СЕ 19/104-24/3438-ІТ від 29.01.2024р.:

1. В даній дорожній-транспортній ситуації водій автомобіля «VOLVO AH12400» номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом «Крона» номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України.

2. Технічна можливість уникнути даної ДТП для водія автомобіля «VOLVO AH12400», номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом «Крона», номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_3 при заданому механізмі ДТП визначалась виконанняи вимог п.п. 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України, і в нього не було перешкод технічного характеру, які не дозволили б йому їх виконати.

3. При заданому механізмові події дії водія автомобіля «VOLVO AH12400», номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом «Крона», номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , не відповідали вимогам п.п. 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України, що технічної точки зору перебуває в причинному звязку з настанням даної ДТП.

Порушення вимог 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_3 знаходиться у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої водій автомобіля «VOLKSVAGEN», р/н НОМЕР_4 , ОСОБА_8 , який рухався з пасажиром знаходився на передньому пасажирському сидінні ОСОБА_6 , отримав, згідно висновку судово-медичної експертизи № 524-Е від 20.04.2023 року, тілесні ушкодження у вигляді сполученої травми тіла з закритим уламковим переломом вертлюгової западини праворуч, саднами в області кистей верхніх кінцівок та колінних суглобів нижніх кінцівок які відносяться до середнього ступеню тілесних ушкоджень, як зазвичай викликаючи тривалий розлад здоров`я терміном більше 21 дня/строк зрощення кісткової тканини становить понад 21-ну добу/ (п.п. 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу № 6, МОЗ України від 17.01.1995 року).

Дії ОСОБА_3 підлягають кваліфікації за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав, суду показав, що при здійсненні маневру розвороту, зупинився, побачив, що поблизу інших транспортних засобів не було, почав повертати і відчув удар, подумав, що колесо. Вийшов з машини, щоб оглянути та побачив розбитий легковий автомобіль, запитався чи всі живі і став викликати поліцію та швидку.

Потерпілий ОСОБА_6 суду показав, що 22.12.2022, у темну пору доби, їхали додому. Він сидів на передньому пасажирському сидінні, але за дорогою не слідкував, бо був утомлений. У моменті побачив автомобіль на шляху, тоді і сталася ДТП. Під час ДТП отримав тілесні ушкодження, після чого, тривалий час лікувався. Цивільний позов підтримує у повному обсязі, обгрунтовуючи тим, що порушився звичайний спосіб життя, значно погіршилося здоров`я.

Свідок ОСОБА_8 суду показав, що їхав за кермом по трасі Дніпро-Кривий Ріг, на шляху перед їх автомобілем, здійснив розворот вантажний транспортний засіб у результаті чого сталося ДТП. Цивільний позов підтримує, просить задовольнити.

Представник цивільного відповідача ОСОБА_9 просить відмовити у задоволенні позовних вимог, обгрунтовуючи тим, що сума моральної шкоди нічим не підтверджена, а сума матеріальних збитків завищена.

Крім показань обвинуваченого, потерпілого, свідка, вина ОСОБА_3 підтверджується письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні, а саме:

- протоколом огляду місця ДТП з фотознімками та схемою від 22.12.2022 (а.к.п.11-28);

-- постановою про визнання речовим доказом від 23.12.2022 (а.к.п.38-42);

- висновком експерта № СЕ-19/104-23/726-ІТ від 02.02.2023 (а.к.п. 49-54);

- висновком експерта № СЕ-19/104-23/722-ІТ від 23.01.2023 (а.к.п. 60-64);

- висновком експерта № 524/12-Е від 20.04.2023 (а.к.п. 81-82);

- протоколом проведення слідчого експерименту зі схемою від 04.08.2023 (а.к.п.112-117);

- протоколом проведення слідчого експерименту зі схемою від 01.11.2023 (а.к.п.118-122);

- висновком експерта № СЕ-19/104-24/3438-ІТ від 29.01.2024 про дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди (а.к.п. 131-138);

- протоколом оглядут від 26.02.2024 (а.к.п.159-160);

- постановою про визнання речовим доказом від 26.02.2024.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до ст.66 КК України, суд відносить каяття про вчинене, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи покарання ОСОБА_3 , у відповідності до ст.ст.50,65 КК України, суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання і роботи характеризується позитивно; відношення обвинуваченого до вчиненого, відсутність обтяжуючих обставин відповідно до ст.67 КК України, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме: його класифікацію за ст.12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; його поведінку під час та після вчинення неправомірних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ст.286 КК України, оскільки суд переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 вказаного Кодексу, визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого .

За приписами статей 50, 65 та 75 КК питання призначення покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням можливості досягти мети покарання як такої, що включає не тільки кару, а і виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Потерпілим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов до ТОВ «КІРАНА», як до роботодавця ОСОБА_3 , про відшкодування моральної шкоди у розмірі 200 000 грн та витрат на правову допомогу у розмірі 20 000 грн .

Цивільним позивачем ОСОБА_8 заявлений цивільний позов про стягнення з ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на його користь страхової виплати у розмірі 160 000,00 грн та до ТОВ «КІРАНА» про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 151 153,82, моральної шкоди у розмірі 70 000 грн та витрат на правову допомогу у розмірі 20 000 грн .

Частиною першою статті 1177 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4(з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Людина, її життя і здоров`я, недоторканість та безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, даний постулат визнано нормою основного закону держави Конституцією України.

Так, відповідно до вимог ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно роз`яснень, які містяться в п.4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року №4, обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у особи, яка її заподіяла, за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до ч.1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Аналіз норм статей 1187 та 1172 ЦК України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець.

Виходячи із наведених норм права, шкода (в тому числі моральна), завдана внаслідок ДТП, з вини водія, який виконував трудові обов`язки та керував автомобілем, що належить роботодавцю, на відповідній правовій підставі, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Судом встановлено, що внаслідок кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_3 , потерпілий ОСОБА_6 зазнав моральних страждань, у зв`язку зі зміною звичайного укладу життя. Тому, з урахуванням фізичних і моральних страждань, конкретних обставин справи, наслідків учиненого злочину суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Оскільки, цивільним позивачем ОСОБА_8 не обгрунтовані та не доведені моральні страждання, суд дійшов висновку, про часткове задоволення позовних вимог.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та таке ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. У матеріалах справи відсутні документальні підтвердження витрат на правову допомогу, що є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

Питання про речові докази в кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України, процесуальні витрати відповідно до ст.124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 373-376, ч.15 ст.615 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51 000,00 грн (п`ятдесят одна тисяча гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта за експертизою № СЕ-19/104-24/3438-ІТ від 29.01.2024 в сумі 3786,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта за експертизою № СЕ-19/104-23/726-ІТ від 02.02.2024 в сумі 1510,24 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта за експертизою № СЕ-19/104-23/722-ІТ від 23.01.2023 в сумі 1510,24 грн.

Речові докази по кримінальному провадженню:

- Документ у вигляді відеофайлу з іменем «Голос 001» у форматі mp4, який записано на оптичний компакт-диск формату CD-R залишити при матеріалах кримінального провадження;

- автомобіль марки «VOLVO FH-12.400», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 від 02.03.2018 року повернути ОСОБА_10 ;

- напівпричіп марки «KRONE SDP», чорного кольору д.н.з. НОМЕР_6 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_7 від 02.03.2018 року - повернути ОСОБА_10

Зняти арешт з майна, а саме :

- автомобіля марки «VOLVO FH-12.400», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 від 02.03.2018 року, власником якого є ОСОБА_10 , мешкає АДРЕСА_2 , яким керував ОСОБА_11 , який було доставлено на подвір`я тракторної бригади, яка розташована за адресою Дніпропетровська область Кам`янський район с.Світлогірське вул.Центральна №56;

- напівпричіпа марки «KRONE SDP», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_6 , згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_7 від 02.03.2018 року власником якого є ОСОБА_10 , мешкає АДРЕСА_2 , яким керував ОСОБА_11 , який було доставлено на подвір`я тракторної бригади, яка розташована за адресою АДРЕСА_3 накладений ухвалою Криничанського районного суду від 28.12.2022.

Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ТОВ «КІРАНА» на користь ОСОБА_6 моральну шкоду у розмірі 30 000 грн, у задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Цивільний позов ОСОБА_8 задовольнити частково.

Стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_8 страхову виплату у розмірі 160 000,00 грн .

Стягнути з ТОВ «КІРАНА» на користь ОСОБА_8 матеріальні збитки у розмірі 151 153,82 грн, у задоволенні решти позовних вимог відмовити .

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Повний текст вироку виготовлено 14 лютого 2025 року.

Суддя: ОСОБА_12