Справа №639/4150/24
Провадження№1-кп/639/141/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника, адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт по кримінальному провадженню зареєстрованому 19 січня 2024 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000097 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, який має неповнолітню дитину 2010р.н., раніше не судимого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 114-2, ч.2 ст.436-2 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

На розгляді у Жовтневого районного суду м. Харкова знаходиться обвинувальний акт по вищевказаному кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_5 .

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 з посиланням на той факт, що наявні ризики, передбачені п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник, адвокат ОСОБА_4 щодо продовження дії запобіжного заходу заперечували, захисник звернувся до суду з клопотанням, яке підтримав обвинувачений ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу відносно останнього з тримання під вартою на домашній арешт.

Заслухавши думку осіб, які беруть учать у підготовчому судовому засіданні, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 331 КПК України в судовому засідання суд має право до спливу продовженого строку повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 грудня 2024 відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені злочинів проти основ національної безпеки України, в тому числі, за який передбачене основне покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Частина 2 ст. 177 КПК України передбачає, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Судом враховується, що на даний час є наявними ризики, передбачені п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: у разі зміни запобіжного заходу обвинувачений може: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Оцінюючи сукупність обставин, що враховуються при дії запобіжного заходу, які визначені ст. 178 КПК України, а саме: 1) вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_5 злочинів, передбачених ч.2 ст.114-2, ч.2 ст.436-2 КК України; 2) тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання його винуватим у вчиненні даних кримінальних правопорушень; 3) даних про особу обвинуваченого, наведені вище (вік; відсутність міцних соціальних зв`язків; майновий стан ) та його репутацію, у зв*язку з чим суд приходить до висновку про необхідність застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Зазначені судом ризики не зменшились та не відпали, внаслідок чого відсутні підстави для зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 .

Відповідно до положень ч.4 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст. 114-2 КК України.

ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні злочину, в тому числі передбаченого ч.2 ст. 114-2 КК України, який є злочином в сфері злочинів проти основ національної безпеки України, вчинений в умовах воєнного стану, що на думку суду є підставами для застосування запобіжного заходу, без визначення застави.

Крім того, у судовому засіданні захисник, адвокат ОСОБА_4 звернувся до суду з письмовим клопотанням, яке підтримав обвинувачений ОСОБА_5 про призначення по даній справі судової психолого-філологічної експертизи змісту публікацій ОСОБА_5 (дане клопотання долучено до матеріалів справи).

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання захисника, мотивуючи, що останнім не наведено переконливих доводів на його обґрунтування (дані письмові заперечення долучено до матеріалів справи).

Заслухавши думку осіб, які беруть учать у судовому засіданні, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Захист здійснюється підозрюваним або обвинуваченим, його захисником або законним представником. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження (ч. 2 ст. 91 КПК України).

Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ст. 94 КПК України).

Оцінку доказів визначають як врегульовану законом практичну та розумову діяльність повноважних суб`єктів кримінального провадження щодо визначення належності, допустимості, достатності, достовірності доказів та їх взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Судовий розгляд, по суті є пізнавальним процесом. Розумова діяльність судді, в тому числі при з`ясуванні питань права, підкоряється загальним закономірностям психічних процесів і в цьому аспекті має багато спільного з розумовими процесами, здійснюваними в інших галузях знань і суспільного життя. У процесі такого пізнання широко застосовуються категорії діалектики. Будучи ступенями пізнання, категорії аналізу і синтезу, причини і наслідку, сутності і явища, загального й окремого, тотожності і відмінності дають змогу встановити об`єктивну істину. Розглядаючи різноманітну інформацію, суддя аналізує її, встановлює причинні зв`язки із досліджуваними фактами, синтезує й оцінює отримані результати, визначаючи їхнє доказове значення ( ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . Юридична психологія. Академічний курс, 2009 р.)

Частина 1 ст. 332 КПК України передбачає, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

Згідно з ч. 1 ст. 242 КПК України, експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.

Порядок залучення експерта описаний у ст. 243 КПК України, яка визначає, що експерт залучається у разі наявності підстав для проведення експертизи за дорученням сторони кримінального провадження. Сторона захисту має право самостійно залучати експертів на договірних умовах для проведення експертизи, у тому числі обов`язкової.

Захисник ОСОБА_4 не навів жодних об`єктивних причин з яких вони не змогли залучити експерта самостійно, в тому числі під час досудового розслідування або ж на більш ранніх стадіях процесу, відтак строки розгляду справи зазнають невиправданої тривалості.

Клопотання також не містить конкретних фактів, які би вочевидь вказували на необхідність призначення у даній справі судової психолого-філологічної експертизи, тобто застосування спеціальних, а не загальних знань, питань права, аналізу та оцінки доказів на їх належність, допустимість, достовірність та достатність для прийняття процесуального рішення.

У зв*язку з вищевикладеним суд вважає необхідним у задоволенні клопотання захисника про призначення судової психолого-філологічної експертизи змісту публікацій ОСОБА_5 відмовити.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.176, 177, 183, 331, 369, 372, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:.

Клопотання прокурора ОСОБА_3 задовольнити.

Застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 20 квітня 2025 року включно.

На підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України не визначати обвинуваченому ОСОБА_5 розмір застави у кримінальному провадженні.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Копію ухвали направити до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» для долучення до матеріалів особової справи та вручення обвинуваченому ОСОБА_5 .

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про призначення судової психолого-філологічної експертизи - відмовити

Ухвала може бути оскаржена, в частині застосування запобіжного заходу, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, які тримаються під вартою протягом цього ж строку з дня вручення їм копії ухвали, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1