ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

іменем України

Справа № 210/1302/25

Провадження № 1-в/210/245/25

08 квітня 2025 року

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючої - судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши подання адміністрації ДУ «Криворізька виправна колонія №80» на засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою освітою, до арешту не працював, мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , відбуває покарання в Державній установі «Криворізька виправна колонія (№80») ,

про приведення вироку у відповідність до чинного законодавства (пункт 13 частини 1 статті 537 КПК України: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України)

ВСТАНОВИВ:

Начальник Державної установи «Криворізька виправна колонія (№ 80)» ОСОБА_4 звернувся до суду із поданням про приведення покарання засудженого ОСОБА_3 у відповідність до чинного законодавства у зв`язку з набранням законної сили Закону України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Представник Державної установи «Криворізька виправна колонія (№ 80)» в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду заяви. До суду надійшла заява від представника Державної установи «Криворізька виправна колонія (№ 80)», в якій просить суд проводити розгляд справи без його участі.

Засуджений ОСОБА_3 подав суду заяву в якій просить розглянути справу без його участі.

Прокурор ОСОБА_5 вважав заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття (ч.5 ст. 539 КПК України).

Дослідивши подання та матеріали особової справи засудженого, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із частиною 1 статті 539 КПК питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України.

Згідно із пунктом 2 ч. 2 ст. 539 КПК клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами […] 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Клопотання подано до суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Заявник просить врегулювати питання приведення вироку у відповідність до Закону України від 18.07.2024 № 3886-ІХ.

З метою реалізації кримінально правового реагування шляхом звільнення особи від покарання законодавцем у розділ ХІІ Загальної частини Кримінального кодексу «Звільнення від покарання та його відбування» передбачено систему кримінально-правових норм, що утворюють собою окремий, самостійний комплексний інститут кримінального права інститут звільнення від покарання (статті 74-87 КК).

В силу ч. 2 ст. 74 КК особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно ч. 1, 3 ст. 26 КПК сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями частини 1 статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподаткованих мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, що відповідно станом на 2025 рік становить 3028 грн.

Після внесення змін у статтю 51 КУпАП кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

В постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 зроблено висновок, що Закон України № 3886-IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.

Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_3 засуджений 23 березня 2021 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України.

Внаслідок умисної злочинної діяльності ОСОБА_3 потерпілим від кримінальних правопорушень заподіяно матеріальну шкоду, розмір якої за кожним епізодом злочинної діяльності становить, відповідно:

- 26 липня 2019 року 675,54 грн. (ч.1 ст. 185 КК України);

- 26 липня 2019 року 852,78 грн. (ч.2 ст. 185 КК України);

- 26 липня 2019 року 534,30 грн. (ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України).

ОСОБА_3 призначено покарання:

за ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді 2 (двох) місяців арешту;

за ч.2 ст. 185 КК України у вигляді 4 (чотирьох) місяців арешту;

за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України у вигляді 6 (шести) місяців арешту.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання визначено у вигляді 6 (шести) місяців арешту.

Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного приведення вироку до виконання.

Вирок набрав законної сили 29.04.2021 року.

Станом на 01 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1921,00 грн.

З огляду на приписи ч. 2 ст. 74 КК України, суд вважає можливим звільнити засудженого ОСОБА_3 від призначеного покарання за вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 23 березня 2021 року за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, оскільки розмір матеріальної шкоди на дату вчинення крадіжки не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (у 2019 році - 1921,00 грн).

Крім того, ОСОБА_3 засуджений 21 квітня 2021 року Дзержинським міським судом Донецької області за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.187 КК України.

Внаслідок умисної злочинної діяльності ОСОБА_3 потерпілим від кримінальних правопорушень заподіяно матеріальну шкоду, розмір якої за кожним епізодом злочинної діяльності становить, відповідно:

- 14 липня 2019 року 5600,0 грн. (ч.1 ст. 185 КК України);

- 07 серпня 2019 року 896,33 грн. (ч.3 ст. 185 КК України);

- 08 серпня 2019 року 493,36 грн. (ч.2 ст. 185 КК України);

- 08 серпня 2019 року 493,36 грн. (ч.2 ст. 185 КК України).

ОСОБА_3 призначено покарання:

за ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді 3 (трьох) місяців арешту;

за ч.2 ст. 185 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі;

за ч.3 ст. 185 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

за ч.2 ст. 187 КК України у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання визначено у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю.

Строк покарання обчислювати з 17 вересня 2019 року.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі з 17.09.2019 року по дату набрання вироком суду законної сили.

Вироком Дніпровського апеляційного суду від 06 лютого 2024 року вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 21 квітня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 187 КК України в частині призначеного покарання скасовано.

Ухвалено в цій частині новий вирок, яким призначено ОСОБА_3 покарання за ч.2 ст.185 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі;

за ч.3 ст.185 КК України призначено покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

за ч.2 ст.187 КК України призначено покарання у вигляді 7 (сім) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначено ОСОБА_3 покарання у вигляді 7 (сім) років 6 (шість) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю.

Строк покарання ОСОБА_3 обчислювати з 06 лютого 2024 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано ОСОБА_3 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі з 17.09.2019 по дату набрання вироком суду законної сили.

Постановою Верховного суду від 10 грудня 2024 року судові рішення в частині засудження ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 185 КК скасовано, а кримінальне провадження у цій частині закрито на підставі п. 1-2 ч. 2 ст. 284 КПК.

Вирок Дніпровського апеляційного суду від 6 лютого 2024 року та в порядку ч. 2 ст. 433 КПК вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 21 квітня 2021 року щодо ОСОБА_3 змінено.

Виключено з мотивувальної частини вироку Дніпровського апеляційного суду від 6 лютого 2024 року формулювання обвинувачення інкримінованого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК за епізодом від 14 липня 2019 року.

Перекваліфіковано дії ОСОБА_3 за епізодом від 7 серпня 2019 року із ч. 3 ст. 185 КК на ч. 1 ст. 162 КК та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

На підставі положень статей 49, 74 КК звільнено ОСОБА_3 від покарання, призначеного за ч. 1 ст. 162 КК, у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 49 КК.

Виключено із вказаних судових рішень посилання на призначення ОСОБА_3 покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень.

Вважати ОСОБА_3 засудженим за ч. 2 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

В іншій частині судові рішення залишено без зміни.

Суд зауважує, що зміни, внесені Законом України № 3886-IX, до ст. 51 КУпАП не поширюють свою дію на положення статті 187 КК України, якою передбачено кримінальну відповідальність за напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства (розбій).

За таких обставин, ОСОБА_3 слід вважати засудженим за ч. 2 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією всього майна, що є його власністю.

Підстав для негайного звільнення ОСОБА_3 не вбачається, оскільки суд лише частково звільнив від відбування покарання за діяння, караність якого законом усунена, тому вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 21 квітня 2021 року має виконуватись і надалі.

Керуючись ст.5, КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів», суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Подання про приведення покарання засудженого ОСОБА_3 у відповідність до чинного законодавства (пункт 13 частини 1 статті 537 КПК України: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України задовольнити частково.

На підставі ч.2 ст.74 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 23 березня 2021 року за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України - у зв`язку з усуненням законом караності цього діяння.

Вважати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим за ч. 2 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією всього майна, що є його власністю.

Строк покарання ОСОБА_3 обчислювати з 06 лютого 2024 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зараховати ОСОБА_3 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі з 17.09.2019 року по дату набрання вироком суду законної сили.

Вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 21 квітня 2021 року продовжувати виконувати.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Відповідно до частини 3 статті 395 КПК України для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги - ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1