Номер провадження:1-в/521/1012/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одеса, у режимі відеоконференції, подання начальника Державної установи «Одеська виправна колонія (№14)» про приведення у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» вироку у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси надійшло подання начальника Державної установи «Одеська виправна колонія (№14)» про приведення у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26.05.2023 року та вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.12.2021 року у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Засуджений ОСОБА_4 надіслав до суду заяву, про розгляд подання за його відсутності.

В судовому засіданні прокурор просила подання задовольнити, вказавши що діяння за вироком від 21.12.2021 року підпадає під декриміналізацію; діяння за вироком від 26.05.2023 року підпадає під декриміналізацію тільки за ч.4 ст. 185 КК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи прокурора, прийшов до висновку, що дане подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 КПК України, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України (п.13 ч.1 ст. 537 КПК України).

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 63 КК України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений:

-21.12.2021 року вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області за ч.2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

-26.05.2023 року вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області за ч.4 ст. 185, ч.2 ст. 190, 70,71,72 КК України до покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі - Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.6 ст. 3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп. 169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь - якого платника податку.

Таким чином два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на 2021 рік та 2022 рік становило відповідно 2270 грн. та 2481 грн.

Судовим розглядом встановлено, що вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.12.2021 року ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

Відповідно до вказаного вироку, ОСОБА_4 06.10.2021 року вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, завдавши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 1300 грн.

Згідно з вимогами п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ та підпункту 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV Податкового кодексу України, розмір податкової соціальної пільги складає 50 відсотків розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленого законом на 1 січня звітного податкового року.

Станом на 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2270 грн., тобто на дату вчинення цього кримінального правопорушення розмір спричиненої матеріальної шкоди не перевищував два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Попри відсутність прямих законодавчих змін до КК України, діючи норми КУпАП дають підстави для висновку про декриміналізацію діянь засудженого.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Суд вважає, що у зв`язку з декриміналізацією крадіжки майна розміром до 2 нмдг, особа, засуджена за таку крадіжку, підлягає звільненню від призначеного покарання.

У зв`язку із зазначеним, оскільки кримінальна караність діяння, за вчинення якого засуджено за даним вироком ОСОБА_4 усунута, суд приходить до висновку про те, що на підставі ч. 2 ст. 74 КК України ОСОБА_4 необхідно звільнити від призначеного покарання за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.12.2021 року.

Крім того, вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26.05.2023 року ОСОБА_4 засуджено:

-за ч.4 ст.185КК України у вигляді п`яти років позбавлення волі;

-за ч. 2 ст. 190 КК України у вигляді двох років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України призначено за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покарання ОСОБА_4 у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Згідно ст. 71, 72 КК України в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків, частково приєднано відбуте покарання за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21 грудня 2021 року у вигляді 3 років позбавлення волі і остаточно покарання ОСОБА_4 визначено за правилами ст. 72 КК України у вигляді п`яти років та шести місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 визначено відраховувати з дня набрання вироком законної сили.

Зараховано в строк відбування покарання ОСОБА_4 утримання під вартою із розрахунку день за день в період з 18 вересня 2022 року по 19 вересня 2022 року та з 14 квітня 2023 року до набрання вироком законної сили.

Відповідно до вказаного вироку, ОСОБА_4 : 01.04.2022 року вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК України, завдавши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 2181 грн. 32 коп.; 15.07.2022 року вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК України, завдавши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 1269 грн. 33 коп.; 25.07.2022 року вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 190 КК України, завдавши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 3633 грн. 33 коп.

Станом на 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2481 грн., тобто на дату вчинення кримінальних правопорушень за ч.4 ст. 185 КК України розмір спричиненої матеріальної шкоди не перевищував два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Попри відсутність прямих законодавчих змін до КК України, діючи норми КУпАП дають підстави для висновку про декриміналізацію діянь засудженого.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Суд вважає, що у зв`язку з декриміналізацією крадіжки майна розміром до 2 нмдг, особа, засуджена за таку крадіжку, підлягає звільненню від призначеного покарання.

У зв`язку із зазначеним, оскільки кримінальна караність діянь за ч.4 ст. 185 КК України, за вчинення якого крім іншого засуджено за даним вироком ОСОБА_4 усунута, суд приходить до висновку про те, що на підставі ч. 2 ст. 74 КК України ОСОБА_4 необхідно звільнити від призначеного покарання за кримінальне правопорушення, передбачене за ч.4 ст. 185 КК України за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.12.2021 року.

Також, відповідно до вказаного вироку, ОСОБА_4 за вказаним вироком 25.07.2022 року вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 190 КК України, завдавши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 3633 грн. 33 коп.

Станом на 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2481 грн., тобто на дату вчинення цього кримінального правопорушення розмір спричиненої матеріальної шкоди перевищував два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Правопорушення, за яке ОСОБА_4 був засуджений за даним вироком зв ч.2 ст. 190 КК України, залишається кримінально-караними діяннями.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати засудженим за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26.05.2023 року за ч.2 ст. 190 КК України до 2 років позбавлення волі.

Виключити у вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26.05.2023 року вказівку на застосування ч. 1 ст. 70 КК України у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння за кримінальне правопорушення за ч.4 ст. 185 КК України.

Виключити у вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26.05.2023 року вказівку на застосування ст. 71 КК України у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.12.2021 року.

В іншій частині вказаний вирок залишити без змін.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення клопотання.

Керуючись ст. 5 КК України, ст.ст.537,539 КПК України, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів», суд

П О С Т А Н О В И В :

Подання начальника ДУ «Одеська виправна колонія (№ 14)» - задовольнити.

На підставі ч.2 ст.74 КК України засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування покарання, призначеного вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.12.2021 року за ч.2 ст. 185 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати засудженим за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26.05.2023 року за ч.2 ст. 190 КК України до 2 років позбавлення волі.

Виключити у вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26.05.2023 року вказівку на застосування ч. 1 ст. 70 КК України у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння за кримінальне правопорушення за ч.4 ст. 185 КК України.

Виключити у вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26.05.2023 року вказівку на застосування ст. 71 КК України у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.12.2021 року.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з дня набрання вироком законної сили.

Зараховати в строк відбування покарання ОСОБА_4 утримання під вартою із розрахунку день за день в період з 18 вересня 2022 року по 19 вересня 2022 року та з 14 квітня 2023 року до набрання вироком законної сили.

В іншій частині вказаний вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1