Житомирський апеляційний суд
Справа №272/770/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3
Номер провадження №11-кп/4805/310/25
Категорія п. 4 ч.2 ст.115 КК України Доповідач ОСОБА_4
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_4

суддів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6

з участю секретаря: ОСОБА_7

обвинуваченого: ОСОБА_8

захисника: ОСОБА_9

прокурора: ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000431 за апеляційною скаргою з доповненнями прокурора Бердичівської окружної прокуратури ОСОБА_11 на вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21 жовтня 2024 року, яким засуджено

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Норильськ Красноярського краю рф, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

Волинця

- за п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років.

Початок строку відбування призначеного покарання ОСОБА_8 ухвалено обчислювати з 21 жовтня 2024 року.

Арешт накладений відповідно до ухвали слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03.05.24 на спортивні штани чорного кольору із плямами речовини бурого кольору, які поміщено до паперового конверта - скасовано.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_8 залишено попередній - тримання під вартою, але не довше ніж на два місяці з дня ухвалення вироку.

Зараховано ОСОБА_8 у строк покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 30.04.24 до 20.10.24 з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Питання про речові докази судом вирішено відповідно до ст. 100 КПК України та у апеляційній скарзі не оспорюється.

ВСТАНОВИЛА:

Згідно вироку, 29 квітня 2024 року близько 20 години ОСОБА_8 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, та його мати ОСОБА_12 знаходилися за місцем спільного проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

У цей день, час та місці між ними на ґрунті довготривалих неприязних відносин виник конфлікт, в ході якого у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на умисне вбивство ОСОБА_12 .

Після цього ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, з метою умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, вчиненого з особливою жорстокістю, підвівся та підійшов до своєї матері ОСОБА_12 , яка лежала на дивані, стягнув її з дивана на підлогу та почав наносити численні удари кулаками, ногами по голові, тулубу останній, долаючи у такий спосіб волю потерпілої до опору, нанісши не менше 40 ударів.

Далі ОСОБА_8 , не припиняючи свої злочинні дії, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їхні суспільно-небезпечні наслідки, у тому ж місці та через невеликий проміжок часу за вказаних обставин взяв до руки ніж та його гострим кінцем почав наносити удари по правій гомілці ОСОБА_12 , нанісши не менше 3 ударів та заподіявши останній колото-різані рани правої гомілки, які супроводжувалися болем для потерпілої ОСОБА_12 та кровотечею.

Продовжуючи свої злочинні дії, цим же ножем почав різати по черзі праву та ліву гомілки матері, заподіявши таким чином не менше 4 різаних ран, які супроводжувалися болем для потерпілої ОСОБА_12 та кровотечею.

У подальшому у цьому ж місці та за невеликий проміжок часу ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне вбивство своєї матері ОСОБА_12 , вчинене з особливою жорстокістю, взяв сокиру та нею наніс не менше двох ударів по лівій та правій гомілці матері, заподіявши рубані рани, що супроводжувалися болем для потерпілої ОСОБА_12 та кровотечею.

Продовжуючи свої злочинні дії, 30 квітня 2024 року близько 8 години, ОСОБА_8 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи за місцем свого проживання, тобто за адресою: АДРЕСА_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне вбивство своєї матері ОСОБА_12 , вчинене з особливою жорстокістю, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їхні суспільно-небезпечні наслідки, взяв посуд із невстановленою слідством алкогольною речовиною, повернувся до лежачої на підлозі матері ОСОБА_12 та, поставивши ногу на груди, залив їй в ротову порожнину рідину, яка вміщувала етиловий спирт. Не припиняючи свої злочинні дії, ОСОБА_8 тією ж, що і раніше сокирою почав наносити удари по лівій верхній кінцівці матері ОСОБА_12 , у такий спосіб ампутувавши її на рівні ліктьового суглобу, заподіявши при цьому потерпілій фізичного болю та кровотечу. Після цього взяв сокиру та гострим краєм металевої частини сокири наніс удари по шиї ОСОБА_12 , ампутувавши голову та шию на рівні нижньої частини шиї.

У результаті своїх злочинних дій ОСОБА_8 заподіяв ОСОБА_12 тілесні ушкодження у вигляді: підшкірної гематоми навколо правого ока, двох забійних ран лобної ділянки праворуч, синця лівої бокової поверхні тулубу, синця задньої поверхні тулубу, двох синців обох сідниць, синця ділянки лівого колінного суглобу, восьми синців лівого плеча, трьох синців правої кисті та правого передпліччя, двох синців правого плеча, двох синців правого надпліччя, синця ділянки правого плечового суглобу, синця лівої гомілки, саден ділянки лівого колінного суглобу, розтрощення лівого надколінника, саден лівої гомілки, синця лобкової ділянки справа, синця правої гомілки, двох саден ділянки правого колінного суглобу, садна правої гомілки, крововиливів в м`які тканини голови, крововиливу під тверду мозкову оболонку, крововиливів під м`яку мозкову оболонку, закритого перелому грудини, крововиливів в корені обох легенів, численних (28-ми) переломів ребер по багатьох анатомічних лініях, крововиливу в лівий купол діафрагми, різаної рани ділянки лівого колінного суглобу, різаних ран лівої гомілки, різаної рани правої гомілки, колото-різаних ран правої гомілки, рубаної рани лівої гомілки, рубаної рани ділянки правого колінного суглобу з розрубом зовнішньої кісткової пластинки надколінника, двох рубаних ран та садна передньої грудної стінки, рубаної рани ділянки лівого плечового суглобу, травматичної ампутації лівого передпліччя на рівні ліктьового суглобу, травматичної ампутації голови та шиї на рівні нижньої частини шиї, які супроводжувались болем та кровотечею, що у своїй сукупності є поєднаною травмою тіла, яка ускладнилась розвитком комбінованого шоку, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя, перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Смерть ОСОБА_12 настала внаслідок поєднаної травми тіла у вигляді численних переломів ребер, перелому грудини, крововиливів під оболонки головного мозку, множинних ран кінцівок, а також травматичної ампутації голови та травматичної ампутації лівої верхньої кінцівки, що ускладнились розвитком комбінованого шоку.

В апеляційній скарзі з доповненнями прокурор просить вирок скасувати в частині призначеного судом покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особи обвинуваченого через м`якість. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання у виді довічного позбавлення волі.

Вказує, що суд першої інстанції не врахував обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме те, що обвинувачений наніс матері 40 ударів тупими твердими предметами, 4 удари ріжучим предметом, 3 удари колюче-ріжучим предметом та 10 ударів рубаючим предметом. Ці удари наносились потерпілій не менше ніж за 12 годин до настання смерті і весь цей проміжок часу вона було жива.

Крім того, суд залишив поза увагою спосіб вбивства, пов`язаний із спричиненням потерпілій ОСОБА_12 сильного фізичного болю та особливих фізичних страждань: першими потерпілій відрізалися ноги і це було задовго до настання смерті. Цей проміжок обраховувався годинами. Вже безпосередньо перед смертю потерпілій були відрубано руку та голову.

Стверджує, що обвинувачений свою вину у скоєному визнав частково, у скоєному не розкаявся, належної критичної оцінки своїм діям не надав.

Разом з тим, кримінальне правопорушення вчинив у стані алкогольного сп`яніння, за декількох обставин, які обтяжують його покарання.

Також після вчинення кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_8 намагався приховати свої злочинні дії, шляхом спалювання ампутованих частин тіла потерпілої та недопускав працівників поліції до будинку.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, заперечення обвинуваченого та його захисника на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження, відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду першої інстанції про фактичні обставини кримінального провадження та доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є обґрунтованими і законними та апелянтом не оспорюються.

Не оспорюється в апеляційній скарзі також правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 за п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України.

Відповідно до положень ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

З кримінального провадження вбачається, що суд призначаючи ОСОБА_8 покарання в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

При призначенні покарання ОСОБА_13 судом було враховано тяжкість та обставини вчиненого кримінального правопорушення, що відносяться до категорії особливо тяжкого злочину, відсутність обставин, що пом`якшують його покарання, обставини, що обтяжує його покарання - вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, працює, характеризується посередньо, 26.04.2024 року мешканці м.Андрушівка звертались зі скаргами на поведінку обвинуваченого, має психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкогольних напоїв.

Доводи сторони обвинувачення, що поза увагою суду залишився спосіб вбивства матері є помилковими, оскільки при призначенні покарання судом було враховано всі обставини на які посилається прокурор в апеляційній скарзі, наведено обгрунтовані мотиви для прийняття рішення та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років, що є максимальним строковим видом позбавлення волі.

Крім того, спосіб вбивства є кваліфікуючою ознакою вчиненого злочину - вбивство вчинене з особливою жорстокістю, а санкція цього злочину передбачає можливість призначення менш суворого виду покарання ніж довічне позбавлення волі у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, а тому призначення найбільш суворого виду покарання лише з таких підстав суперечить приписам ч.2 ст. 65 КК України.

Не може апеляційний суд погодитися і з підставою для призначення більш суворого покарання послідуючої поведінки обвинуваченого, який намагався приховати злочин, не допускав до будинку працівників поліції, погрожував їм, оскільки такі обставини виходять за межі пред`явленого обвинувачення ОСОБА_8 , окремо не кваліфікувалися, а тому не є законними та обґрунтованими підставами для посилення покарання.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду переконана, що з урахуванням викладеного, конкретних обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого ОСОБА_8 , суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що достатнім для виправлення обвинуваченого, а також попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі на певний строк за максимальною межею санкції відповідної статті, оскільки таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи вищенаведене, на думку колегії суддів, призначене обвинуваченому покарання є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, передбачених ст.412 КПК України, які би тягнули за собою безумовне скасування чи зміну судового рішення, у кримінальному провадженні не допущено.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу з доповненнями прокурора Бердичівської окружної прокуратури ОСОБА_11 залишити без задоволення, а вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Касаційного Кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який утримується під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: