Справа № 159/539/25
Провадження № 1-кп/159/298/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2025 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань суду кримінальне провадження № 0001627 стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Горбівці Глибоцького району Чернівецької області, громадянина України, непрацюючого, з середньою освітою, розлученого, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.28, ч.2 ст.345 КК України,

ВСТАНОВИВ :

24 листопада 2024 року поліцейський роти з обслуговування м. Ковель УПП у Волинській області ДПП капрал поліції ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (службове посвідчення ВЛП № 011027) та інспектор роти з обслуговування м. Ковель УПП у Волинській області ДПП сержант поліції ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , заступили на патрулювання на територію зони оперативного реагування, зокрема - м. Ковель Ковельського району Волинської області у складі екіпажу «Цунамі 0201» на службовому автомобілі марки «Renault megane» сл.н. 9495.

В подальшому, 24 листопада 2024 року, близько 14 год 20 хв, під час несення служби та патрулювання ними був помічений транспортний засіб марки «JEEP» сірого кольору, який рухався в районі перехрестя вулиць Брестська та Модеста Левицького в м. Ковель з порушенням правил дорожнього руху.

Працівниками поліції було увімкнуто проблискові світлові сигнали синього та червоного кольорів, що слугувало законною вимогою водію вказаного транспортного засобу негайно зупинити автомобіль, яким він рухався, що останній і зробив. Після цього поліцейський ОСОБА_7 вийшла зі службового автомобіля, підійшла до водія, пояснила причину зупинки та почала з ним спілкуватись. Поліцейський ОСОБА_4 також вийшов зі службового автомобіля, залишивши ключі в замку запалювання та став позаду поліцейської ОСОБА_7 , в кількох кроках попереду від службового автомобіля.

В цей час ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проходячи неподалік, скориставшись тим, що поліцейський ОСОБА_4 спостерігає за діями напарниці та не стежить за службовим автомобілем, умисно підійшов до транспортного засобу та забрав із замка запалювання ключі від даного автомобіля та пішов далі. Побачивши вказаний факт, випадковий перехожий, особу якого не встановлено досудовим розслідуванням, повідомив про це поліцейським та поліцейські ОСОБА_4 і ОСОБА_7 почали наздоганяти ОСОБА_8 та висловлювати вимогу залишатись на місці та повернути ключі від автомобіля. В цей час до ОСОБА_8 підійшли його знайомі, а саме ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_5 , при цьому останній розмістився між поліцейським ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , з метою не дати зупинити останнього. ОСОБА_8 , всупереч законним вимогам поліцейських, скориставшись ситуацією та чисельною перевагою над поліцейськими, почав залишати місце події, при цьому виражався в сторону поліцейського ОСОБА_4 нецензурною лайкою.

З метою виконання ОСОБА_8 законної вимоги, поліцейський ОСОБА_4 , згідно ст. 42 Закону України «Про Національну поліцію», попередивши ОСОБА_8 про те, що до нього буде застосовано фізичний вплив, почав застосовувати до останнього фізичну силу, в ході якої між ними виникла шарпанина. Під час шарпанини, з метою перешкоджання законній діяльності поліцейського ОСОБА_4 , який був одягнений у формений одяг, виконував свої службові обов`язки, з метою перешкоджання його законній діяльності, ОСОБА_8 умисно наніс останньому декілька ударів кулаками по обличчю. Після цього поліцейський ОСОБА_4 силоміць повалив ОСОБА_8 на землю та сидячи зверху на останньому, почав проводити адміністративне затримання. В цей час ОСОБА_5 з метою перешкодити затриманню ОСОБА_8 , наблизився до поліцейського ОСОБА_4 та умисно наніс йому один удар правою ногою по голові, в результаті чого поліцейському ОСОБА_4 запаморочилась голова та він впав на землю на лівий бік, а ОСОБА_8 скориставшись цим зумів звільнитись та разом з ОСОБА_5 залишити місце події.

У результаті протиправних дій ОСОБА_5 , вчинених у групі з ОСОБА_8 потерпілий - поліцейський роти з обслуговування м. Ковель УПП у Волинській області ДПП капрал поліції ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді забою з синцем м`яких тканин волосистої частини голови справа, забою м`яких тканин грудини з синцем посередині, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Вказаними діями ОСОБА_5 умисно заподіяв працівникові правоохоронного органу легкі тілесні ушкодження у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, групою осіб, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 28 ч. 2 ст. 345 КК України.

В судовому засіданні 18.02.2025 обвинуваченим та потерпілим до суду подано укладену між ними цього ж дня угоду про примирення.

В угоді сторони виклали формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію дій ОСОБА_5 за ч.1 ст.28, ч.2 ст.345 КК України, розмір шкоди, завданої потерпілому кримінальним правопорушенням у сумі 15000 гривень, яку на час укладання угоди обвинувачений потерпілому відшкодував, узгоджене покарання ОСОБА_5 у виді 1 року обмеження волі, зі звільненням його, на підставі ст.75 КК України, від відбування покарання з випробуванням з встановленням мінімального іспитового строку та покладенням обов?язків, передбачених ст.76 КК України, а також наслідки укладання та затвердження угоди, наслідки її невиконання.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 вказали на добровільний характер укладання угоди, підтвердили викладені у ній умови, повідомили про розуміння та усвідомлення наслідків її укладання, просили суд угоду затвердити.

Прокурор та захисник у судовому засідання повідомили суду, що вважають угоду такою, що підлягає затвердженню.

При вирішенні питання про затвердження угоди про примирення суд керується таким.

За змістом ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Обвинувачений беззаперечно визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.28, ч.2 ст.345 КК України, яке згідно зі ст.12 КК України є нетяжким злочином.

Сторони добровільно уклали угоду про примирення, зміст якої відповідає вимогам ст.471 КПК України.

Судом з?ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені в ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладання та затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього в разі затвердження угоди судом. Потерпілий також розуміє наслідки укладення і затвердження угоди.

Угода про примирення повністю відповідає вимогам законодавства, оскільки її умови не суперечать КПК України та іншим Законам.

За викладених обставин, суд дійшов висновку, що угоду про примирення необхідно затвердити та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.

Процесуальні витрати у справі відсутні, цивільний позов не заявлений.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Згідно ч.4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Обраний ОСОБА_5 запобіжний захід у виді застави до набрання вироком законної сили слід залишити без змін.

Вирішуючи питання про внесену заставу, визначену ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27.11.2024 у розмірі 30280 гривень, суд відзначає таке.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27.11.2024 щодо ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді застави у розмірі 30280 гривень, яка 29.11.2024 внесена ОСОБА_5 на рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України у Волинській області.

За змістом ч.11 ст.182 КПК України застава, що не була звернута в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

В силу вимог ст.368 КПК України питання про повернення застави суд має вирішити під час винесення вироку по справі.

Під час перебування під заставою ОСОБА_5 умови запобіжного заходу не порушував, внесена ним застава в дохід держави не зверталася.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе повернути ОСОБА_5 грошові кошти в розмірі 30280 гривень, внесені ним на рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області у якості застави.

На підставі ст.72 КК України у строк покарання у виді обмеження волі обвинуваченому підлягає зарахуванню строк його попереднього ув?язнення з 24.11.2024 по 27.11.2024 включно з розрахунку один день попереднього ув?язнення відповідає двом дням покарання у виді обмеження волі.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.369, 373-375, 468, 469, 471, 473-476 КПК України,

УХВАЛИВ :

Затвердити угоду про примирення у кримінальному провадженні № 0001627, укладену 18.02.2025 між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.28, ч.2 ст.345 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_5 період його попереднього ув?язнення з 24.11.2024 по 27.11.2024 включно з розрахунку один день попереднього ув?язнення відповідає двом дням покарання у виді обмеження волі.

Запобіжний захід у виді заставизалишити ОСОБА_5 без змін до набрання вироком законної сили.

Заставу у розмірі 30280 (тридцятьтисяч двісті вісімдесят) гривень 00 коп., внесену ОСОБА_5 на рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України у Волинській області, відповідно до ст.182 КПК України, повернути ОСОБА_5 , після набрання вироком законної сили.

Скасувати арешт накладений на майно ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27.11.2024.

Речові докази:

-оптичний носій інформації DVD-R диск та два відеофайли на ньому; металеву гільзу від патрона, вилучену 24.11.2024 в ході огляду місця події, які зберігаються у кримінальному провадженні № 0001627 - залишити у матеріалах кримінального провадження № 0001627;

-мобільний телефон марки «Oukitel» та куртку зеленого кольору, які зберігаються у кімнаті зберігання речових доказів Ковельського РУП ГУНП у Волинській області, - повернути власнику ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченій та прокурору.

Головуючий:ОСОБА_1