Справа № 711/555/25
Номер провадження 1-кп/711/279/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 року Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання: - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Черкаси кримінальне провадження №0001366 від 22.11.2024 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси громадянина України, українця, освіта середня - технічна, не одруженого, маючого на утриманні малолітнього сина - ІНФОРМАЦІЯ_2 , старшого водія ІНФОРМАЦІЯ_3 військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України,

із участю в судовому розгляді:

обвинуваченого - ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , проходячи військову службу за контрактом на посаді старшого водія ІНФОРМАЦІЯ_3 вказаної військової частини, у військовому званні «старший солдат», достовірно знаючи, що 19.03.2024 він був засуджений Соснівським районним судом міста Черкаси за ч. 1 ст. 309 КК України та вирок набрав законної сили 19.04.2024, діючи з прямим умислом на незаконне придбання та зберігання без мети збуту особливо небезпечної психотропної речовини, в порушення вимог ст. ст. 2, 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини та прекурсори», усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, 22.11.2024 року протягом дня, але не пізніше 14 год. 19 хв., більш точний час встановити не вдалося, перебуваючи неподалік від будинку за адресою: вул. Володимира Великого, буд. 35, м. Черкаси, шляхом знахідки придбав особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонений - PVP, яка знаходилась в полімерному згортку білого кольору, після чого поклав зазначений згорток до правої кишені жилетки, в яку був одягнений та зберігав при собі з метою власного вживання, без мети збуту.

Продовжуючи свій умисел, ОСОБА_5 , 22.11.2024 близько 14 год. 19 хв., зберігаючи при собі вказану психотропну речовину, обіг якої заборонений - PVP, переніс останню до ділянки місцевості, розташованої біля будинку за адресою: вул. Володимира Великого, буд. 35, м. Черкаси, де був зупинений працівниками поліції та під час спілкування повідомив, що має при собі психотропну речовину. В подальшому, в період часу з 16 год. 43 хв. по 17 год. 22.11.2024, під час проведення затримання та обшуку ОСОБА_5 працівниками поліції, останній самостійно дістав з правої кишені жилетки, в яку був одягнутий, один полімерний згорток білого кольору із вмістом кристалічної речовини білого кольору, яка відповідно до висновку експерта Черкаського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № СЕ-19/124-24/16889-НЗПРАП від 27.11.2024, містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, маса якої становить 0,669 г, яку ОСОБА_5 незаконно придбав та зберігав при собі з метою власного вживання, без мети збуту.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину визнав у повному обсязі, визнав всі фактичні обставини, але від дачі детальних показів відмовився у відповідності до ст.63 Конституції України. Щиро розкаюється в скоєному та просив суворо не карати.

Суд вважає, що пред`явлене обвинувачення в ході судового розгляду доведено у повній мірі і дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.2 ст.309 КК України, як незаконне придбання та зберігання психотропної речовин без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за ст. 309 КК У країни.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, вислухавши думку прокурора, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає під примусом.

Це узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи викладене, суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України та п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 р. зі змінами від 06.11.2009 р., особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Призначаючи покарання ОСОБА_5 суд, згідно з вимогами ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочинів, особу винного, межі, установлені санкцією статті КК України.

Згідно ст.66 КК України, пом`якшуючою його відповідальність обставиною, суд визнає щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину.

Згідно ст.67 КК України, обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого, не встановлено.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_5 суд враховує, що вчинене, відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином, характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, маючого на утриманні малолітнього сина, за місцем проходження служби зарекомендував себе з а також обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд приходить до висновку, що для досягнення мети покарання, передбаченої ст.50 КК України, а саме виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень є необхідним та достатнім призначити покарання:

- за ч.2 ст.309 КК України - у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч чотириста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень.

Підстав для застосування положень ст.69 КК України суд не знаходить, враховуючи, що всю сукупність встановлених обставин судом було аргументовано наведено для призначення мінімального розміру покарання для виховання обвинуваченого.

Суд вважає таке покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, що повністю узгоджується із принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Дана позиція також викладена у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Скасувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який обраний відповідно до ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.01.2025 року.

Відповідно до ч.1 ст.377 КПК України, негайно звільнити ОСОБА_5 з під варти із зали судових засідань Придніпровського районного суду м. Черкаси.

Цивільний позов не заявлений. Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого в дохід держави.

Доля речових доказів має бути вирішена відповідно до положень ст.100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 373, 374, 375, 376, 381-382 КПК, суд -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України та призначити покарання вигляді у штрафу в розмірі двох тисяч чотириста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень.

Стягнути із ОСОБА_5 в дохід держави процесуальні витрати при проведенні експертизи у розмірі -1591,80 гривень.

Скасувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який обраний відповідно до ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.01.2025 року.

Відповідно до ч.1 ст.377 КПК України, негайно звільнити ОСОБА_5 з під варти із зали судових засідань Придніпровського районного суду м. Черкаси.

Речові докази, а саме:

кристалічна речовина білого кольору, що поміщена до сейф пакету №5428201 та передано на відповідальне зберігання до камеру схову Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області - знищити після вступу вироку в законну силу;

Вирок в частині скасування запобіжного заходу та звільнення з-під варти ОСОБА_5 підлягає негайному виконанню.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом 30 днів - учасниками процесу з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

У відповідності до ч.15 ст.615 КПК України, в умовах воєнного стану, судом проголошено резолютивна частина вироку після складання та підписання повного тексту. Повний текст вироку вручається учасникам судового провадження в день його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1