Провадження № 11-кп/811/90/25 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,-

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 27, ч.2 ст. 307 КК України,-

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

за апеляційною скаргою прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Галицького районного суду м. Львова від 19 грудня 2024 року щодо ОСОБА_6 за ч.3 ст. 27, ч.2 ст. 307 КК України, -

встановила:

вироком ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 27, ч. 2 ст. 307 КК України та обрано покарання 6 років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 слід обчислювати з дня звернення вироку до виконання.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишено необраним.

Вирішено питання з речовими доказами та судовими витратами.

Згідно вироку, обвинувачений ОСОБА_6 , маючи єдиний умисел на придбання, зберігання з метою збуту та збут наркотичних засобів, обіг яких обмежено, а також на незаконне збагачення за рахунок коштів здобутих від незаконного збуту наркотичних засобів, обіг яких обмежено в межах ДУ «Львівська установа виконання покарань (№19)» Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, на вул. Городоцькій, 20 у м. Львові, діючи умисно, всупереч вимогам Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» від 15.02.1995 із наступними змінами та доповненнями, розуміючи, що діяльність, пов`язана із незаконним придбанням, зберіганням з метою збуту та збутом наркотичних засобів, обіг яких обмежено у місцях позбавлення волі, є протиправною та кримінально караною, яка має високий ступінь суспільної небезпеки, діючи з корисливих мотивів, обравши вчинення злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, як спосіб отримання стабільного незаконного прибутку, залучив до організації свого злочинного плану невстановлену досудовим розслідуванням особу та шляхом організації незаконної передачі наркотичних засобів в місця позбавлення волі, перебуваючи у ДУ «Львівська УВП №19», у невстановлений досудовим слідством час, але не пізніше 13.05.2024, в телефонній розмові з невстановленою досудовим розслідуванням особою дав вказівку останньому придбати та передати йому наркотичний засіб, обіг якого обмежено - «метадон», в прихованому вигляді в ДУ «Львівська УВП №19».

Погодившись виконати вказане прохання, невстановлена досудовим розслідуванням особа з метою реалізації спільного злочинного умислу, перебуваючи у невстановлений досудовим слідством час та у невстановленому досудовим слідством місці, придбала у невстановленої досудовим розслідуванням особи наркотичний засіб, обіг якого обмежено - «метадон», та в подальшому з метою приховування злочинної діяльності та для того, щоб не бути викритим працівниками правоохоронних органів помістила у цукерки марки «Fudge milk» два згортки в яких містився наркотичний засіб, обіг якого обмежено - «метадон», і поклала вказані цукерки в пакет з іншими продуктами харчування.

Надалі, 13.05.2024 у невстановлений досудовим слідством час та в невстановленому досудовим розслідуванням місці, невстановлена досудовим розслідуванням особа передала ОСОБА_9 , яка не була обізнана про їхні злочинні дії, пакет з продуктами харчування в якому в прихованому вигляді містився наркотичний засіб, обіг якого обмежено - «метадон».

13.05.2024 у післяобідній час ОСОБА_9 разом з вищевказаним пакетом, за проханням ОСОБА_6 , зайшла у відділ прийому передач для засуджених у ДУ «Львівська УВП №19», що за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 20 та здійснила його передачу для ОСОБА_6

13.05.2024 в період часу з 16:49 год. по 16:57 год., у службовому приміщенні прийому передач для засуджених ДУ «Львівська УВП №19», що за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 20, працівниками поліції було виявлено пакет, всередині якого знаходилися продукти харчування, серед яких в цукерках марки «Fudge milk» було виявлено та вилучено два паперових згортки з порошкоподібною речовиною білого кольору, яка містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено - «метадон», загальною масою 0,3748 грам.

На вирок суду прокурор Львівської обласної прокуратури ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просить, вирок Галицького районного суду м. Львова від 19.12.2024 стосовно ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 307 КК України скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання.Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 307 КК України, та призначити йому покарання - 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

В обґрунтування вказує, що не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, вважає, що зазначене судове рішення суду першої інстанції є незаконним і таким, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині призначеного ОСОБА_6 покарання.

Звертає увагу, що суд першої інстанції, призначаючи покарання за ч.3 ст. 27, ч. 2 ст. 307 КК України, неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме не дотримався загальних засад про порядок призначення покарання, якими зобов`язаний керуватися суд, призначаючи покарання у конкретному кримінальному провадженні.

Наголошує, про те, що, ні в мотивувальній, ні в резолютивній частинах вироку судом не вказано про призначення додаткового покарання, при цьому не наведено даних про застосування ст. 69 КК України при призначенні ОСОБА_6 покарання за ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 307 КК України.

Прокурор вважає, що суд першої інстанції не дотримався вимог кримінального закону та не призначив ОСОБА_6 обов`язкове додаткове покарання у виді конфіскації майна, яке передбачене санкцією ч. 2 ст. 307 КК України.

Заслухавши доповідь головуючого, виступ прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, обвинуваченого, який не заперечив проти апеляційних вимог прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку щодо ОСОБА_6 в повному обсязі не дотримано.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 27, ч. 2 ст. 307 КК України, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними належним чином в судовому засіданні доказами, є обґрунтованим та в апеляційному порядку учасниками кримінального провадження не оскаржується.

Як встановлено колегією суддів, обвинувачений ОСОБА_6 , маючи єдиний умисел на придбання, зберігання з метою збуту та збут наркотичних засобів, обіг яких обмежено, а також на незаконне збагачення за рахунок коштів здобутих від незаконного збуту наркотичних засобів, обіг яких обмежено в межах ДУ «Львівська установа виконання покарань (№19)» Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, на вул. Городоцькій, 20 у м. Львові, діючи умисно, всупереч вимогам Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» від 15.02.1995 із наступними змінами та доповненнями, розуміючи, що діяльність, пов`язана із незаконним придбанням, зберіганням з метою збуту та збутом наркотичних засобів, обіг яких обмежено у місцях позбавлення волі, є протиправною та кримінально караною, яка має високий ступінь суспільної небезпеки, діючи з корисливих мотивів, обравши вчинення злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, як спосіб отримання стабільного незаконного прибутку, залучив до організації свого злочинного плану невстановлену досудовим розслідуванням особу та шляхом організації незаконної передачі наркотичних засобів в місця позбавлення волі, перебуваючи у ДУ «Львівська УВП №19», у невстановлений досудовим слідством час, але не пізніше 13.05.2024, в телефонній розмові з невстановленою досудовим розслідуванням особою дав вказівку останньому придбати та передати йому наркотичний засіб, обіг якого обмежено - «метадон», в прихованому вигляді в ДУ «Львівська УВП №19».

Погодившись виконати вказане прохання, невстановлена досудовим розслідуванням особа з метою реалізації спільного злочинного умислу, перебуваючи у невстановлений досудовим слідством час та у невстановленому досудовим слідством місці, придбала у невстановленої досудовим розслідуванням особи наркотичний засіб, обіг якого обмежено - «метадон», та в подальшому з метою приховування злочинної діяльності та для того, щоб не бути викритим працівниками правоохоронних органів помістила у цукерки марки «Fudge milk» два згортки в яких містився наркотичний засіб, обіг якого обмежено - «метадон», і поклала вказані цукерки в пакет з іншими продуктами харчування.

Надалі, 13.05.2024 у невстановлений досудовим слідством час та в невстановленому досудовим розслідуванням місці, невстановлена досудовим розслідуванням особа передала ОСОБА_9 , яка не була обізнана про їхні злочинні дії, пакет з продуктами харчування в якому в прихованому вигляді містився наркотичний засіб, обіг якого обмежено - «метадон».

13.05.2024 у післяобідній час ОСОБА_9 разом з вищевказаним пакетом, за проханням ОСОБА_6 , зайшла у відділ прийому передач для засуджених у ДУ «Львівська УВП №19», що за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 20 та здійснила його передачу для ОСОБА_6

13.05.2024 в період часу з 16:49 год. по 16:57 год., у службовому приміщенні прийому передач для засуджених ДУ «Львівська УВП №19», що за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 20, працівниками поліції було виявлено пакет, всередині якого знаходилися продукти харчування, серед яких в цукерках марки «Fudge milk» було виявлено та вилучено два паперових згортки з порошкоподібною речовиною білого кольору, яка містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено - «метадон», загальною масою 0,3748 грам.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Щодо призначеного судом першої інстанції покарання ОСОБА_6 за ч.3 ст. 27, ч. 2 ст. 307 КК України, то слід зазначити наступне.

Згідно зі ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Крім того, призначене особі покарання має бути необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно ч.2 ст.59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Санкцією частини другої ст. 307 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна. Дане покарання є безальтернативним.

Як встановлено апеляційним судом, оскарженим вироком ОСОБА_6 засуджений до покарання за ч.3 ст. 27, ч. 2 ст. 307 КК України у виді шести років позбавлення волі.

Водночас, при призначенні покарання суд першої інстанції не застосував до обвинуваченого обов`язкового додаткового покарання конфіскації майна. Дане покарання є додатковим та застосовується безальтернативно у відповідності до положень ч. 2 ст. 307 КК України.

При цьому, в оскаржуваному вироку не наведено мотивів щодо не призначення ОСОБА_6 за ч.2 ст.307 КК України додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із доводами прокурора, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного вироку при визначенні розміру призначеного покарання за ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 307 КК України, безпідставно не застосовано вимоги ч. 2 ст. 307, ст. 65 КК України, які носять імперативний характер.

Зазначених обставин суд першої інстанції не врахував, внаслідок чого допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що згідно з п. 4 ч. 1 ст. 409 КК України, є підставою для скасування вироку суду першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню або застосування закону, який не підлягає застосуванню, неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Згідно з п. п. З, 4 ч. ч. 1,2 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню та застосування судом закону, який не підлягає застосуванню.

Згідно зі ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вироку разі необхідності застосування більш суворого покарання.

За таких умов колегія суддів повністю погоджується з позицією прокурора про необхідність скасування вироку суду першої інстанції і постановлення нового вироку. Доводи прокурора про те, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність є підставними та такими, що заслуговують на увагу.

Призначаючи обвинуваченому покарання, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наслідки, обставини, які пом`якшують покарання, особу обвинуваченого, який вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, те, що останній раніше судимий, останній раз вироком Залізничного районного суду м. Львова від 19.02.2024 року за ч.4 ст. 186 КК України до 7 років позбавлення волі, даний вирок не набрав законної сили, на обліку в лікаря психіатра та нарколога не перебуває, посередньо характеризується за місцем утримання під вартою, та вважає за необхідне визначити ОСОБА_6 покарання за ч.3 ст. 27, ч. 2 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі, у межах санкції частини статті за якою кваліфіковано кримінальне правопорушення, а саме покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років із конфіскацією майна з урахуванням положень ст. 65 КК України.

Враховуючи вище наведене, апеляційна скарга прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_8 підлягає задоволенню, а вирок Галицького районного суду м. Львова від 19 грудня 2024 року щодо ОСОБА_6 скасуванню в частині призначення покарання з постановленням нового вироку.

Керуючись ст.ст. 615, 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

апеляційну скаргу прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_8 задоволити.

Вирок Галицького районного суду м. Львова від 19 грудня 2024 року щодо ОСОБА_6 скасувати в частині призначеного покарання та постановити в цій частині новий вирок.

Призначити ОСОБА_6 покарання за ч.3 ст. 27, ч. 2 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з конфіскацією майна.

Врешті вирок залишити без змін.

На вирок суду може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення,а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4