Справа № 357/9376/24
У Х В А Л А

про розшук

17 березня 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши в м. Біла Церква, у закритому підготовчому судовому засіданні, клопотання прокурора Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою та дозвіл на затримання з метою приводу, у кримінальному провадженні № 0001029, яке внесене до ЄРДР 09 травня 2024 року, стосовно ОСОБА_4 , за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

У С Т А Н О В И В :

згідно із вищезазначеними клопотаннями, прокурор ОСОБА_3 просив:

- застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 ;

- надати дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_4 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заявлені вимоги, прокурор ОСОБА_3 мотивував тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Санкцією ч. 5 ст. 407 КК України передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Обвинувачений ОСОБА_4 в підготовчі судові засідання від 13 серпня 2024 року, 14 жовтня 2024 року, 13 листопада 2024 року, 27 листопада 2024 року, 14 січня 2025 року, 13 лютого 2025 року, 17 березня 2025 року не з`являвся, про дату, час та місце розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомляв.

За результатами приводу обвинуваченого ОСОБА_4 , його місце знаходження не встановлене.

Вказане свідчить, що обвинувачений переховується від суду та перешкоджає кримінальному провадженню.

Саме цими ризиками і обумовлена необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Запобігти їм іншими запобіжними заходами неможливо, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 переховується від суду.

З метою розгляду клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідність у наданні дозволу на затримання, оскільки останній ухиляється від суду, його місцезнаходження не встановлене.

У ході розгляду поданих клопотань, прокурор ОСОБА_3 підтримав їх, за підстав та обставин наведених у них.

Суд заслухавши прокурора, дослідивши матеріали судового провадження, дійшов до висновку, що клопотання про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою, підлягає залишенню без розгляду, а інше - задоволенню.

Із обвинувального акту встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у нез`явленні вчасно на службу військовослужбовця без поважних причин тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Згідно з пред`явленим обвинуваченням, штаб-сержант ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, перебуваючи на посаді начальника складу взводу забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 (по АДРЕСА_1 ), у порушення вимог ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, без поважних причин та без дозволу відповідних командирів (начальників), 26 березня 2024 року о 08:00, не з`явився вчасно не службу до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що за адресою: АДРЕСА_1 , після чого проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби до 05 квітня 2024 року.

05 квітня 2024 року, близько 11 год. 00 хв., штаб-сержант ОСОБА_4 повернувся на службу до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 187 КПК України, якщо слідчий, прокурор подав разом із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою клопотання про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, слідчий суддя, суд приймає рішення згідно зі статтею 189 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 189 КПК України, при вирішенні питання про надання дозволу на затримання обвинуваченого з метою його приводу, прокурор має довести, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що:

1) обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду;

2) одержавши відомості про звернення прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.

Отже, суд може надати дозвіл на затримання обвинуваченого, у разі, якщо разом з цим клопотанням подане інше, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою; є підстави для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою; обвинувачений переховується від суду або обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, вчинить дії зазначені у ст. 177 КПК України.

Застосовуючи вказані норми, суд зазначає, що прокурором ОСОБА_3 подане клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Суду доведено, що є підстави вважати, що до обвинуваченого ОСОБА_4 може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Суд не надає оцінку обґрунтованості пред`явленого обвинувачення, адже це можливо тільки після завершення судового розгляду і на основі оцінки усіх досліджених доказів.

Це відповідає, як внутрішньому законодавству, так і практиці Європейського суду з прав людини, за якою принцип презумпції невинуватості, закріплений у пункті 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, буде порушено, якщо судове рішення або по суті твердження представника держави щодо обвинуваченого у вчиненні злочину відображає думку, що він є винним, тоді як його вину ще не доведено відповідно до закону. За відсутності формального висновку цього достатньо для припущення, що суд або відповідна посадова особа вважає обвинуваченого винним, і передчасне висловлення такої думки судом неодмінно порушить принцип презумпції невинуватості. Однак слід розрізняти твердження, які відображають думку про винуватість особи, та твердження, які просто описують «стан перебування під підозрою». Перші порушують презумпцію невинуватості, тоді як другі розглядаються як беззаперечні у різних ситуаціях, розглянутих Судом (пар. 136 рішення ЄСПЛ у справі «Грибник проти України» за заявою № 58444/15, від 17 вересня 2020 року).

Як установлено судом, прокурор ОСОБА_3 необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою мотивував наявністю ризиків, передбачених п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховування від суду та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Суд вважає, що ним доведено, що обвинувачений ОСОБА_4 переховуватиметься від суду.

Судом з`ясовано, що обвинуваченому ОСОБА_4 загрожує покарання, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Отже, обвинуваченому ОСОБА_4 загрожує реальна міра покарання.

Суд вважає, що це суттєвий мотив, щоб обвинувачений вчиняв спроби ухилятися від суду.

У ході судового провадження установлено, що цей ризик є реальним, оскільки в усі призначені підготовчі засідання обвинувачений ОСОБА_4 не з`явився, будучи повідомленим про них належним чином, без поважних причин.

Більше того, як свідчить рапорт старшого оперуповноваженого Білоцерківського районного управління поліції Національної поліції в Київській області ОСОБА_5 від 14 березня 2025 року, сформований за результатами приводу, обвинувачений ОСОБА_4 за місцем проживання був відсутній, його місцеперебування невідоме.

Отже, зазначена сукупність обставин, переконливо свідчить, що обвинувачений ОСОБА_4 ухиляється від суду та може продовжувати таку поведінку.

З огляду на процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 , який станом свого провадження не цікавився, про зміну місця свого проживання чи контактних даних не повідомляв, в підготовчі судові засідання не з`являється, суд оцінює ступінь ризику переховування від суду, як високий.

Разом з цим, підстав стверджувати про можливість впливу обвинуваченого ОСОБА_4 на хід кримінального провадження іншим чином, немає, оскільки обставини, про які зазначив прокурор ОСОБА_3 для його обґрунтування, можуть свідчити лише про наявність ризику переховування від суду і додатково не вказують про наявність будь-якого з інших ризиків, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Отже, суд погоджується, що до обвинуваченого ОСОБА_4 має бути застосований запобіжний захід.

Відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті (прим. суду - тримання під вартою).

Отже, у випадку обвинуваченого ОСОБА_4 йому може бути обраний лише запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Отож, суду доведена наявність підстав для обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд вважає, що матеріали справи підтверджують факт ухилення обвинуваченого ОСОБА_4 від суду, оскільки він за місцем проживання відсутній, про зміну місця проживання чи контактних даних не повідомляв.

За таких обставин, відповідно до ст. 189 КПК України, суд надає дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_4 з метою приводу, для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з цим, суд зазначає, що згідно із ст. 186 КПК України, клопотання про застосування або зміну запобіжного заходу розглядається слідчим суддею, судом невідкладно, але не пізніше сімдесяти двох годин з моменту фактичного затримання підозрюваного, обвинуваченого або з моменту надходження до суду клопотання, якщо підозрюваний, обвинувачений перебуває на свободі, чи з моменту подання підозрюваним, обвинуваченим, його захисником до суду відповідного клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 КПК України, розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Отже, розгляд клопотання, про застосування запобіжного заходу, без участі обвинуваченого не передбачений.

Згідно зі ч. 3 ст. 190 КПК України, ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає законну силу з моменту: приводу підозрюваного, обвинуваченого до суду; закінчення строку дії ухвали, зазначеного в ній, або закінчення шести місяців із дати постановлення ухвали, у якій не зазначено строку її дії; добровільного з`явлення підозрюваного до слідчого судді, а обвинуваченого до суду, про що слідчий суддя, суд повідомляє прокурора; відкликання ухвали прокурором.

Отже, ухвала суду про дозвіл на затримання з метою приводу обвинуваченого має обмежений строк дії, який перевищує строк розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яке без участі обвинуваченого не розглядається.

У зв`язку із цим, підстав для розгляду питання щодо застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, немає і його належить залишити без розгляду.

Водночас, на підставі ст. 335 КПК України, суд оголошує обвинуваченого ОСОБА_4 в розшук та зупиняє провадження до його завершення.

Отож, керуючись ст. 189-191, 331, 335, 392-395, 532 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

клопотання прокурора Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою, - залишити без розгляду.

Клопотання прокурора Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , про дозвіл на затримання з метою приводу, - задовольнити.

Надати особі, якій законом надане право здійснювати затримання, дозвіл на затримання ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, місце реєстрації: АДРЕСА_2 , раніше не судимого), з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Затримана особа не пізніше 36 (тридцяти шести) годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до приміщення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, за адресою: 09107, Київська область, м. Біла Церква, вул. П.Скоропадського, 4-А.

Про затримання ОСОБА_4 повідомити прокурора Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 за номерами телефонів: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 .

Кримінальне провадження № 0001029, яке внесене до ЄРДР 09 травня 2024 року, стосовно ОСОБА_4 , за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, - зупинити до завершення розшуку.

Проведення розшуку доручити Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташованому у місті Києві.

Згідно із ч. 5 ст. 191 КПК України, службова особа, яка на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання затримала особу, зобов`язана негайно вручити їй копію зазначеної ухвали.

Наданий дозвіл на затримання чинний протягом 6 (шести) місяців, з дня постановлення ухвали.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала втрачає силу з моменту: приводу обвинуваченого до суду, або закінчення строку дії ухвали, зазначеного в ній, або добровільного з`явлення обвинуваченого до суду.

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_6