Справа №279/4273/24
УХВАЛА

21.01.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в колегіальному складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

з участю: прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянув у судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі кримінальне провадження №0000055 від 31.01.2024 про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Шевченко Добропільського району Донецької області, громадянки України, незаміжньої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою до арешту: АДРЕСА_2 , за ст. 111 ч. 2 КК України,

встановив:

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строків тримання під вартою обвинуваченій на 60 днів, оскільки відсутні підстави для зміни обраного запобіжного заходу, посилаючись на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання обвинуваченій запобіжного заходу, на теперішній час не змінилися, обвинувачена може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідка, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Сторона захисту в судовому засіданні не заперечувала в задоволенні клопотання прокурора.

Заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 07.03.2024 обрано запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався, востаннє: ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 06.12.2024 до 01.02.2025.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Згідно ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто, згідно із п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою.

Абзацом 8 ч. 5 ст. 183 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2 Кримінального кодексу України.

У даному випадку, відповідно до положень ч. 6 ст. 176 КПК України, враховуючи кваліфікацію злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 111 КК України, застосовується тримання під вартою, а не більш м`які запобіжні заходи. Тому неможливо запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, оскільки їх застосування, відповідно до абз. 8 ч. 5 ст. 183 КПК України, не передбачено під час дії воєнного стану.

24 лютого 2022 року указом Президента України №64/2022, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який у подальшому продовжений.

З огляду на викладене, особу ОСОБА_6 , яка обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, який становить значну суспільну небезпеку, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на п`ятнадцять років або довічне позбавлення, ризики зазначені у ст. 177 КПК України, які стали підставою застосування та у подальшому продовженню запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшились та продовжують існувати. Слід врахувати те, що обвинувачена перебуває у державному розшуку за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 389 КК України, що вказує на ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, та може у разі знаходження на свободі переховуватися від суду. Крім того, знаходячись на свободі, може незаконно впливати на свідка у цьому кримінальному провадженні та якого ще не допитано судом, що вказує на ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Враховуючи обставини вчиненого злочину, є всі підстави вважати, що обвинувачена може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

З огляду на викладене, наявні реальні підстави вважати, що ОСОБА_6 може вчинити дії, визначені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що у свою чергу дає підстави для продовження відносно неї запобіжного заходу у виді тримання під вартою, що також забезпечить належне виконання покладених на обвинувачену обов`язків.

За таких обставин, суд вважає що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченої під час розгляду справи, а тому приходить до висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою на 60 днів, без визначення розміру застави, згідно ст. 183 КПК України.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 184, 331 КПК України,

постановив:

Продовжити ОСОБА_6 дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк до 21.03.2025 включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3