Справа № 287/405/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року м. Олевськ

Слідчий суддя Олевського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , розглянувши в судовому засіданні клопотання представника власника майна ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна в частині користування, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді звернувся адвокат ОСОБА_5 , який діє в інтересах власника тимчасово вилученого майна ОСОБА_4 , з клопотанням про скасування арешту майна в частині користування. У поданому клопотанні адвокат ОСОБА_5 просить скасувати арешт на автомобіль марки MERCEDES BENZ SPRINTER, державний номерний знак НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_4 , накладений в межах кримінального провадження №0000045 від 12.02.2025 року в частині користування транспортним засобом та передати вказаний автомобіль власнику на відповідальне зберігання.

На обґрунтування клопотання зазначає, що 17.03.2025 року ухвалою Житомирського апеляційного суду було задоволено апеляційну скаргу прокурора та накладено арешт на автомобіль марки MERCEDES BENZ SPRINTER, державний номерний знак НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , шляхом тимчасового позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном. На даний час, з вилученим автомобілем проведені всі можливі і необхідні слідчі дії, що підтверджується листом заступника начальника СВ відділення поліції №2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_6 . З наведеного, на переконання адвоката ОСОБА_5 , слідує, що в подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження, як заборона користування транспортним засобом відпала потреба.

У судовому засіданні представник власника майна ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 вимоги клопотання підтримав та просить його задоволити у повному обсязі. Вказав про те, що його довіритель ОСОБА_4 є правосвідомим громадянином, зобов`язується зберігати автомобіль у належному стані та у разі потреби надасть автомобіль за першою вимогою слідчого для проведення з ним необхідних слідчих дій.

Власник майна ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника. Вказав про те, що проживає у с. Нетреба, Сарненського району, Рівненської області, що знаходиться на відстані близько 30 км. від м. Олевська, Коростенського району, Житомирської області, а відтак у разі потреби надасть автомобіль органу досудового розслідування за першою вимогою. Проживає у приватному будинку, має власне огороджене подвір`я та всі умови для належного зберігання транспортного засобу.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні проти вимог клопотання заперечив та просить відмовити у його задоволенні. Вказав про те, що вилучений транспортний засіб знаходиться в органу досудового розслідування вже більше двох місяців. За цей час проведено лише огляд транспортного засобу. Судових експертиз по транспортному засобу не призначено. Планується лише проведення відтворення обставин події.

Слідчий СВ відділення поліції № 2 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області за клопотанням якого було арештовано майно, не з`явився в судове засідання, про час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, про причини неприбуття слідчого суддю не повідомив.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання, додані до нього докази, дійшов наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області від 20.02.2025 року клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції № 2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_7 про арешт майна в межах кримінального провадження №0000045, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.02.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України задоволено частково. Накладено арешт на майно, вилучене у ході огляду місця події від 12.02.2025 року, а саме: автомобіль марки MERCEDES BENZ SPRINTER, державний номерний знак НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_4 шляхом тимчасового позбавлення прав ОСОБА_4 на відчуження та розпорядження вказаним майном. Передано вказаний транспортний засіб власнику ОСОБА_4 на відповідальне зберігання.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 17.03.2025 року апеляційну скаргу прокурора Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_3 задоволено. Ухвалу слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області від 20.02.2025 року, якою частково задоволено клопотання слідчого про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000045 скасовано в частині арешту автомобіля марки MERCEDES BENZ SPRINTER, державний номерний знак НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_4 . Постановлено в цій частині нову ухвалу, якою задоволено клопотання слідчого про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000045. Накладено арешт на автомобіль марки MERCEDES BENZ SPRINTER, державний номерний знак НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_4 шляхом заборони відчуження, розпорядження, користування.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

У випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Частинами 1, 2 ст. 174 КПК України визначено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя зауважує, що інститут скасування арешту пов`язаний з наявністю двох умов, закріплених у ст. 174 КПК України - необґрунтованістю його накладення та відсутності подальшої потреби в ньому.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, які визначені у ч. 1 ст. 7 КПК України.

Заходи забезпечення у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи.

В силу ст. 41 Конституції України, ст.1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти росії», судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Як вбачається з листа заступника начальника СВ відділення поліції №2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_6 , який міститься в матеріалах справи, 02.04.2025 року у кримінальному провадженні №0000045 від 12.02.2025 року проведено огляд речового доказу, а саме автомобіля марки MERCEDES BENZ SPRINTER, державний номерний знак НОМЕР_1 . На даному етапі досудового розслідування проведення інших слідчих дій із зазначеним вище автомобілем не заплановано.

Також, у судовому засіданні прокурор повідомив, що на даний час щодо вилученого автомобіля марки MERCEDES BENZ SPRINTER, державний номерний знак НОМЕР_1 не призначено жодного експертного дослідження. При цьому, прокурор не зміг пояснити яким чином передача транспортного засобу власнику ОСОБА_4 на відповідальне зберігання унеможливить у подальшому проведення досудового розслідування, в тому числі, проведення відтворення обставин події, оскільки власник транспортного засобу зобов`язаний надати такий на першу вимогу слідчого.

У відповідності до ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею був вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

При цьому, слідчий суддя приймає до уваги та враховує ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

При вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між суспільним інтересом та правомірною метою, а також з вимогами охорони фундаментальних прав особи.

З матеріалів клопотання встановлено, що ОСОБА_4 є власником вказаного автомобіля і для забезпечення його збереження, як речового доказу у справі й не порушення його права власника, цілком виправданим буде залишити право користування за ОСОБА_4 , як власником майна, та передати даний автомобіль йому як власнику на відповідальне зберігання.

Такий висновок не буде процесуальною перешкодою для забезпечення належного правового статусу транспортного засобу у цьому провадженні, як речового доказу.

Крім того, вказаний транспортний засіб зберігається на території майданчику відділення поліції №2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області під відкритим повітрям, що унеможливлює достатні надійні умови його зберігання від дії чинників навколишнього середовища.

У зв`язку із вищенаведеним підстав для належного збереження автомобіля на майданчику органу поліції немає.

Зважаючи на наведене, дотримуючись засад кримінального провадження щодо законності, верховенства права та недоторканності права власності, суд дійшов до переконання, що потреби і надалі обмежувати власника у користуванні майном немає, продовження такого арешту спричиняє збитки інтересам останнього, оскільки на даний час по кримінальному провадженні проведено огляд автомобіля, а тому підстав для подальшого накладення арешту в частині заборони користування ним немає, тому клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 174, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання представника власника майна ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна в частині користування - задоволити.

Скасувати арешт, накладений в рамках кримінального провадження №0000045 від 12.02.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України на автомобіль марки MERCEDES BENZ SPRINTER, державний номерний знак НОМЕР_1 в частині заборони користування вказаним автомобілем.

Передати автомобіль марки MERCEDES BENZ SPRINTER, державний номерний знак НОМЕР_1 , власнику ОСОБА_4 на відповідальне зберігання.

Зобов`язати ОСОБА_4 , у разі необхідності, за першою вимогою слідчого, прокурора чи суду, негайно надати вказаний автомобіль, для проведення за його участю необхідних слідчих (процесуальних) дій чи експертиз у кримінальному провадженні.

Попередити ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України, за розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення майна або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1