Справа № 308/1774/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого - ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

захисників обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокатів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ,

захисників обвинуваченого ОСОБА_9 - адвокатів ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 (у режимі відеоконференції),

захисника обвинуваченого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_16 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, матеріали кримінального провадження №308/1474/24, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000269 від 23.06.2023 року по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК України, та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області знаходиться кримінальне провадження, відомості про яке 23.06.2023 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000269 по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК України, та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

Прокурором в судовому засіданні було подано клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під домашнім арештом.

Мотивуючи клопотання вказує, що обвинувачений ОСОБА_8 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у обвинувальному акті, одне з яких відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Зазначає, що в ході досудового розслідування ухвалами слідчих суддів та в ході судового розгляду відносно ОСОБА_8 неодноразово продовжувався строк тримання під цілодобовим домашнім арештом, якими підтверджено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Наголошує, що підстав для зміни запобіжного заходу та відмови у продовженні обвинуваченому ОСОБА_8 строку цілодобового домашнього арешту відсутні, оскільки ризики, що обґрунтовували необхідність обрання запобіжного заходу не зменшилися і жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім як тримання під цілодобовим домашнім арештом, не може запобігти заявленим ризикам.

Зауважує, що наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України оскільки один із злочинів, який інкримінується ОСОБА_8 , є особливо тяжким, насильницьким і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з позбавленням права обіймати певні посади, займатися певною діяльністю на строк до трьох років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від органів досудового розслідування та суду. ОСОБА_8 тривалий час перебував на посаді у 4 відділі 6 управління Департаменту військової контррозвідки Служби безпеки України та в силу виконання своїх службових обов`язків має широке коло знайомих та обізнаний із особливостями роботи правоохоронних органів, в тому числі органів Державної прикордонної служби України. Вищевказані обставини, а також той факт, що Закарпатська область межує з Республікою Польщею, Угорщиною, Румунією, Словаччиною, дають підстави вважати, що ОСОБА_8 усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, може переховуватись від суду та має реальну можливість покинути територію України.

Також наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, так ОСОБА_8 з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження, зможе вступати у поза процесуальні відносини із учасниками кримінального провадження, в тому числі із службовими особами СБУ, схиляти їх до надання завідомо неправдивих показів або відмови від надання показів стороні обвинувачення та суду. Аналогічним чином ОСОБА_8 зможе впливати на понятих, експертів та спеціалістів, які були залучені у кримінальному провадженні при проведенні слідчих дій та до проведення судових експертиз.

Прокурор зазначає, що якщо до обвинуваченого ОСОБА_8 буде застосовано більш м`який запобіжний захід, він може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином з огляду на характер займаної ним посади, оскільки останній є працівником правоохоронного органу, що зумовлює висновок про можливість використання ним своїх зв`язків з огляду на соціальне становище та коло спілкування, чи іншим способом перешкоджати кримінальному провадженню, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання.

У зв`язку з наведеним, інші менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти уникненню вищезазначених ризиків з боку ОСОБА_17 та йому необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.09.2024 року обвинуваченому ОСОБА_8 було продовжено строк дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, до 24 листопада 2024 року включно.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Прокурор в судовому засіданні просив продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під цілодобовим домашнім арештом з підстав та мотивів, викладених у поданому ним клопотанні. Зауважив, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти заявленим ризикам, які продовжують існувати.

Потерпілий та його представник у судовому засіданні підтримали заявлене прокурором клопотання.

Захисники обвинуваченого адвокат ОСОБА_11 та ОСОБА_12 щодо клопотання прокурора заперечили та просив змінити міру запобіжного заходу на більш м`який. Вказали, що клопотання не містить правових та фактичних підстав для його задоволення, а також прокурором не доведено існування ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_8 погодився з доводами захисників та просив відмірити у задоволенні клопотання.

Заслухавши думку прокурора, позицію потерпілого та його представників, доводи обвинуваченого та його захисників, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваного, обвинуваченого покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язана із необхідністю запобігання ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Підставами застосування запобіжних заходів є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.176 КПК України одним із запобіжних заходів є домашній арешт.

При вирішенні питання про обрання чи продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Колегією суддів встановлено, що відносно обвинуваченого ОСОБА_8 ухвалою Закарпатського апеляційного суду обирався запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який в подальшому продовжувався ухвалами слідчих суддів та ухвалами суду.

Як зазначено у ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Згідно з ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію, майновий стан, наявність; дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Колегія суддів вказує, що ризики вчинення обвинуваченим дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він схильний і має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

У поданому прокурором клопотанні зазначається, що продовжують існувати ризики того, що обвинувачений ОСОБА_8 може переховуватися від суду, незаконно впливати на учасників кримінального провадження, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Колегія суддів зазначає, що прокурором в ході розгляду клопотання у судовому засіданні доведено, а стороною захисту належним чином не спростовано наявність ризиків переховування обвинуваченого від суду, незаконно впливати на учасників кримінального провадження чи іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, враховуючи наведене у клопотанні обґрунтування та подальшого контакту з потерпілим, тяжкість покарання, яке загрожує останньому у випадку визнання його винним у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, службові зв`язки. Вказані ризики на переконання колегії суддів не зменшились, а більш м`які запобіжні заходи, не можуть запобігти їм.

Наявність позитивних характеризуючих даних про особу обвинуваченого не можуть бути безумовними підставами для застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу. На переконання колегії суддів, бажання обвинуваченого ОСОБА_8 щодо здійснення матеріального забезпечення родини та реалізації гарантованого йому конституційного права на працю в даному випадку не превалює над суспільним інтересом, що існує та захищається в даному кримінальному провадженні.

Таким чином, вирішуючи питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, колегія суддів враховує тяжкість злочинів, а також те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, у зв`язку з якими відносно останнього обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту не зменшились, а менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити належне виконання обвинуваченим покладених на нього згідно кримінально-процесуального законодавства України обов`язків, тому колегія суддів вважає за необхідне продовжити йому дію запобіжного заходу у цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю, з покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 194, 331, 369-372 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту - задоволити.

Продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під цілодобовим домашнім арештом із застосуванням електронних засобів контролю.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 наступні обов`язки:

- не залишати цілодобово місце свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду;

- утримуватися від спілкування з потерпілим, свідками, експертами у цьому кримінальному провадженні,

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Встановити строк дії ухвали про тримання обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під домашнім арештом до 18 січня 2025 року включно.

Ухвалу про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого - Ужгородському районному управлінню поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3