печерський районний суд міста києва
Справа № 757/2972/25-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

осіб, що звернулись із

заявою про взяття особи на поруку ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

ОСОБА_14

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_15 у кримінальному провадженні №0000080 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Слідчими Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000080 від 22.01.2025 за ч. 5 ст. 27, ст.429 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні здійснюється Спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Офісу Генерального прокурора.

В рамках даного кримінального провадження старший слідчий Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_15 за погодженням із прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_16 звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий зазначає про наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_7 було вчинено розслідуване у кримінальному провадженні № 0000080 кримінальне правопорушення, за таких обставин.

Досудовим розслідуванням установлено, що бригадний генерал ОСОБА_7 , обіймаючи у період з 01.04.2024 до 10.05.2024 посаду командира ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », неналежно виконував свої службові обов`язки за посадою під час організації управління та контролю за готовністю військ до проведення операції (бойових дій), безпосереднього виконання ними завдань за призначенням у визначеній смузі оборони ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_4 на Харківському напрямку, чим створив умови та усунув перешкоди для самовільного залишення поля бою під час бою з противником окремими військовослужбовцями вказаних військових підрозділів 10.05.2024.

Командир ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » бригадний генерал ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи характер та наслідки своєї протиправної поведінки, виконуючи роль пособника, шляхом усунення перешкод до самовільного відходу із займаних позицій 10.05.2024 підрозділів ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_4, які залучалися до виконання бойового завдання в районі ведення бойових дій, вчинив наступні порушення зі своєї сторони, а саме:

визначив смуги оборони ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_4 (ширина, глибина), яка не відповідала їх бойовим можливостям по веденню оборонного бою;

незважаючи на наявність в другому ешелоні ОТУ "ІНФОРМАЦІЯ_2" певної кількості бойових загальновійськових військових частин ІНФОРМАЦІЯ_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, ІНФОРМАЦІЯ_7, ІНФОРМАЦІЯ_8, ІНФОРМАЦІЯ_9 та враховуючи обмежені бойові можливості ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_4, через відсутність у їх складі відповідного озброєння (ББМ, танків), низьку укомплектованість особовим складом окремих підрозділів ІНФОРМАЦІЯ_3 бригади (415 об - 55%, 217 об - 66%, 215 об - 66%), специфіку підрозділів Державної прикордонної служби України не прийняв рішення на заміну ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_4 на загальновійськові бригади з другого ешелону або як варіант посилення їх зведеними підрозділами (РТГр, БТГр інш.);

не організував безпосередню роботу та належну роботу робочих груп (груп контролю) щодо перевірки бойової готовності ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_4 та підготовки військ на місцях до проведення операції в частині виконання завдання з ведення оборонного бою;

не вжив додаткових заходів (не віддав розпорядження) щодо підсилення оборони ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_4 шляхом доукомплектування особовим складом та ОВТ для належного реагування на дії противника на загрозливих напрямках;

недостатньо контролював організацію підготовки та ведення оборонних дій командирами ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_4, а також за виконанням відданих наказів та розпоряджень та інших документів бойового управління;

не в повній мірі з 01.04.2024 уточнював напрямки головних ударів противника для ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_4;

не організував контроль за виконанням бойового розпорядження ОТУ "ІНФОРМАЦІЯ_2" від 08.05.2024 № 313/3/1525ОТУХт/х командиру ІНФОРМАЦІЯ_6 щодо передачі ІНФОРМАЦІЯ_10 командиру ІНФОРМАЦІЯ_3;

з початком наступальних дій противника 10.05.2024 не здійснив своєчасно маневр силами та засобами угруповання, у тому числі за рахунок другого ешелону, з метою посилення або підтримки оборонних дій ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_4;

не організував підтримку підрозділів ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_4 засобами вогневого ураження артилерії та армійської авіації.

Зазначені вище факти умисних правопорушень зі сторони військової службової особи ОСОБА_7 , вчинені в умовах воєнного стану, створили умови та усунули перешкоди для самовільного залишення поля бою під час бою військовослужбовцями 415 осб, 215 об, 172 об та пкшр 7 прикз, перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із настанням тяжких наслідків у вигляді втрати частини території Липецької сільської територіальної громади Харківського району, втрати особового складу та озброєння ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_4, зриву заходів із забезпечення вказаними військовими частинами стійкої оборони державного кордону України у зоні відповідальності, підриву авторитету Збройних Сил України в цілому.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ст. 429 КК України.

22.01.2025 о 18 год. 16 хв. у зв`язку з виникненням обґрунтованих обставини, які дають підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину, на підставі п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України за підозрою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ст. 429 КК України, було затримано ОСОБА_7 .

23.01.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ст. 429 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, копії відповідних матеріалів долучені до клопотання.

На даний час є необхідність у застосуванні запобіжного заходу відносно підозрюваного, оскільки є достатньо підстав вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду: враховуючи, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27 ст. 429 КК України, за що визначене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років. Підозрюваний, усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину та реальність покарання, з метою його уникнення, може переховуватися від органів досудового розслідування;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення: ОСОБА_7 після повідомлення йому про підозру, з метою приховати докази своєї злочинної діяльності, перебуваючи на волі, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Досудове розслідування стосовно останнього наразі триває, встановлюються нові обставини і докази у кримінальному провадженні. Окрім того, існує коло інших осіб, причетність яких до вчинення даного кримінального правопорушення перевіряється, які також можуть бути причетними до його вчинення та активно сприяти ОСОБА_7 в уникненні кримінальної відповідальності та знищенню речових доказів;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні: підозрюваний з метою уникнення відповідальності, може використати можливості, навички, а також зв`язки у військово-політичному керівництві для незаконного тиску на свідків, на інших учасників кримінального провадження шляхом їх підкупу або примушування до давання вигідних йому показань чи вчинення інших дій. Також, у вказаному кримінальному провадженні проведено експертне дослідження, на висновок якого сторона обвинувачення може покликатись під час судового розгляду в обґрунтування обвинувачення. Відповідно до ч. 7 ст. 101 КПК України, експерт може бути викликаний для допиту під час судового розгляду для доповнення чи роз`яснення свого висновку, отже існує й ризик незаконного впливу зі сторони підозрюваного ОСОБА_7 на експертів у цьому кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином: побоюючись реальної міри покарання у виді позбавлення волі на тривалий термін, ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може у тому числі ухилятися від органу досудового розслідування та суду. Також існує ризик створення підозрюваним штучних доказів та підбурення осіб, які не були свідками кримінального правопорушення, до дачі завідомо неправдивих свідчень на підтвердження висунутих ним у подальшому захисних версій. Також зазначений ризик може бути реалізований підозрюваним шляхом зловживання процесуальними правами, що може виразитись у неявці для проведення слідчих дій у справі чи затягуванні з отриманням та ознайомленням з процесуальними документами, вручення яких чи надання для ознайомлення є обов`язковим під час проведення досудового розслідування. Окрім цього, перебуваючи на волі підозрюваний зможе попередити інших учасників злочинів, які наразі не встановлені органом досудового розслідування, надавши їм відповідні настанови та поради щодо подальших спільних дій, а також обговорити з ними спільну версію своєї невинуватості у злочинах;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується: ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення з метою уникнення кримінальної відповідальності за повідомленою йому підозрою.

Слідчий вважає, що застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є виправданим та необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігання зазначеним у клопотанні ризикам, що не в змозі забезпечити застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів.

Слідчий також посилається на положення, передбачене абзацом 8 ч. 4 ст. 183 КПК України, відповідно до якого під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Посилаючись на викладене, слідчий просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

Прокурор в судовому засіданні звернувся до слідчого судді з клопотанням про проведення закритого судового засідання, оскільки в ході проведення такого судового розгляду будуть досліджуватись обставини, проведення певних військових заходів оборонного характеру, документи військових частин, які містять, в тому числі інформацію про особовий склад, адресу місцезнаходження, відомості про військову техніку, такі документи в переважній більшості є інформацією для службового користування, а також протоколи допитів діючих та колишніх військовослужбовців Збройних Сил України та інших складових безпеки і оборони, насамперед керівного складу.

Захисник ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання прокурора про проведення закритого судового засідання, оскільки в матеріалах клопотання відсутні дані з грифом «Для службового користування», а суспільству важливо почути заявлену стороною обвинувачення інформацію. Звернувся до слідчого судді з клопотанням про забезпечення реалізації гласності та публічності здійснення правосуддя шляхом трансляції судового засідання державним підприємством «Інформаційні судові системи» на веб-сторінці суду веб-порталу «Судова влада України». Клопотання обґрунтував тим, що відповідно до ч. 2 ст. 27 КПК України кримінальне провадження в судах усіх інстанцій здійснюється відкрито та публічно. В разі, якщо виникне необхідність дослідити якийсь доказ з грифом «Для службового користування», то в цій частині можливо буде оголосити технічну перерву, залишити в судовій залі лише учасників провадження, дослідити конкретний доказ, якщо прокурор буде наполягати на безпосередньому дослідженні даного доказу. Окрім того дана справа має підвищений суспільний інтерес щодо винесення справедливого рішення, а тому слід проводити судове засідання з виведенням його трансляції на веб-сторінці суду веб-порталу «Судова влада України» задля забезпечення гласності та відкритості, враховуючи суспільний інтерес та зацікавленість.

Захисник ОСОБА_5 підтримала клопотання та аргументи захисника ОСОБА_6 . Вказала, що Кримінальним процесуальним кодексом України передбачено рівність учасників, публічне обвинувачення потребує публічного захисту, а тому слід проводити судове засідання публічно. Дослідження доказів, які сторона обвинувачення вважає такими, що містять державну або службову таємницю, можливо дослідити у закритому судовому засіданні.

Підозрюваний підтримав захисників та зазначив, що, на його думку, в матеріалах, якими обґрунтовано клопотання про обрання запобіжного заходу, відсутні дані, що становлять державну або службову таємницю.

Прокурори наголосили, що не дають дозволу на розголошення відомостей досудового розслідування в даному судовому засіданні, та наполягали, що процес розгляду клопотання має проводитись в закритому судовому засіданні, до моменту оголошення рішення за насідками розгляду клопотання.

У відповідності до пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 27 КПК України слідчий суддя, суд може прийняти рішення про здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні впродовж усього судового провадження або його окремої частини лише у разі, якщо здійснення провадження у відкритому судовому засіданні може призвести до розголошення таємниці, що охороняється законом, необхідності забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 КПК України відомості досудового розслідування можна розголошувати лише з письмового дозволу слідчого або прокурора і в тому обсязі, в якому вони визнають можливим.

З урахуванням ненадання прокурором дозволу на розголошення відомостей досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0000080, зважаючи на особливості розслідування даного виду кримінальних правопорушень, слідчий суддя на підставі п. 4 ч. 2 ст. 27 КПК України, вважає наявними підстави для здійснення провадження в закритому судовому засіданні, оскільки відкрите судове засідання може призвести до розголошення таємниці, що охороняється законом, а саме - таємниці досудового розслідування, та, з огляду на це, відсутніми підстави для здійснення трансляції судового засідання.

Також захисником ОСОБА_6 було заявлено клопотання про забезпечення реалізації права незаконно підозрюваного ОСОБА_7 , передбаченого п. 6 ч. 3 ст. 42, ст. 206 КПК України щодо перевірки обґрунтованості затримання.

Клопотання обґрунтоване відсутністю підстави для затримання ОСОБА_7 без ухвали слідчого судді, оскільки сторона захисту не встановила жодного письмового документу на підтвердження заявлених слідчим підстав для здійснення законного затримання. Захисник просить слідчого суддю перевірити обґрунтованість затриманого підозрюваного та розглянути дане клопотання перед розглядом по суті клопотання сторони обвинувачення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як за текстом зазначеного клопотання сторони обвинувачення остання намагається обґрунтувати його наявністю ризику передбаченого п. 1. ч. 1 ст. 177 КПК України, пов`язаного з ймовірним переховуванням особи від органу досудового розслідування та суду, на підтвердження якого не надано жодного доказу, відповідно є лише суб`єктивним припущенням.

Захисник ОСОБА_5 зазначила, що під час затримання підозрюваному було повідомлено іншу підставу, ніж та, що була зазначена в протоколі, на момент затримання були відсутні будь-які докази та документи, що давали б підстави про ризик втечі ОСОБА_7 , а формулювання в довідці слова «ймовірно» не вказує на наявність таких підстав. Також слідчим при затриманні не було пояснено та належно повідомлено підозрюваного про підстави затримання та кваліфікацію злочину, щодо якого відбувається затримання (зокрема, підозрюваний уточнював за кваліфікацію чи ст. 429 чи ст. 427 КК України, на що не отримав відповіді), не роз`яснено обставини вчинення кримінального правопорушення.

Прокурор зазначив, що стороною захисту не було зазначено, в чому саме полягала незаконність затримання, а стороною обвинувачення були дотримані при затриманні всі вимоги, передбачені параграфом 2 глави 18 розділу ІІ КПК України, права підозрюваного не були порушені, захисники були повідомлені та присутні під час затримання. Те, що слідчий можливо переплутав положення, не нівелюють зазначеного, оскільки формальні неточності усунуті в ході складання протоколу, особі вказано, у зв`язку з чим його затримано, роз`яснено всі права та надано доступ та можливість скористатися правничою допомогою. Вручення повідомлення про підозру не повинно відбуватися в момент затримання, у слідчого на це є 24 год., відтак вказана норма була дотримана.

Слідчий суддя долучив клопотання до матеріалів судової справи та ухвалив здійснювати розгляд даного клопотання та клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу одночасно, на підставі ч. 4 ст. 206 КПК України, згідно з якої якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання.

Прокурори ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судовому засіданні клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримали з викладених в ньому підстав, просили задовольнити. Наголошували, що непридатність ОСОБА_7 до військової служби з виключенням його з обліку надає останньому можливість виїзду за межі України та підтверджує ризик втечі. Крім того, до клопотання долучено відповідь СБУ на виконання доручення, тобто додано ряд документів на підтвердження майнових статків підозрюваного та його близького оточення, що також підтверджує фінансову можливість ОСОБА_7 на вчинення перешкод провадженню та виїзду закордон з метою уникнення відповідальності.

Захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечували, посилаючись на необґрунтованість підозри та недоведеність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також на обставини, про які зазначали в обґрунтування заяви про відвід групи прокурорів (зокрема на відсутність процесуальних підстав для реєстрації кримінального провадження №0000080 в ЄРДР, недопустимість доказів, здобутих з кримінального провадження №0003242 на підставі протоколу огляду, ідентичність висунутих ОСОБА_7 підозр в рамках вищевказаних кримінальних проваджень). Кваліфікація правопорушення за ч. 5 ст. 27 КК України є неспроможною, оскільки у провадженні немає виконавця. ОСОБА_7 має закордонний паспорт, який має лише 2 виїзди закордон, в 2017 та 2019 роках, тобто до початку повномасштабного вторгнення РФ в Україну, строк візи ОСОБА_7 в США закінчився. Підозрюваний брав участь в бойових діях в Донецькій та Луганській областях, був одним із осіб, які організували та здійснювали командування з захисту Донецького аеропорту, у зв`язку з чим отримав орден. Відтак, враховуючи поведінку ОСОБА_7 з 2014 року, ризик переховування підозрюваного відсутній. Крім того, ОСОБА_7 мав реальну можливість переховуватися, оскільки в день затримання 20.01.2025 був попереджений, що на робочому місці його очікують слідчі, натомість підозрюваний не ухилився, а навпаки переніс запис до лікаря, щоб прибути на робоче місце. Підозрюваний співпрацює із органом досудового розслідування, оскільки надавав показання в якості свідка в рамках кримінального провадження №0003242, натомість сторона обвинувачення їх не долучила до клопотання. Ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, жодним чином не обґрунтований, викладений загальними фразами, на підтвердження того, що ОСОБА_7 має такий мотив, необхідність або можливість, доказів не долучено. Останньому нема що приховувати, оскільки через місяць після вказаних подій, він був допитаний. Доступу до місць, де можуть перебувати відповідні речі або документи, ОСОБА_7 не має. Прокурором не доведено, що будь-який інший запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків. ОСОБА_7 вже виконує певні обов`язки, зокрема самостійно здав на зберігання закордонний паспорт, про існування якого сам же і заявив. Крім того, ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, дітей, звільнений з військової служби у зв`язку зі станом здоров`я, дружина займається викладацькою діяльністю, працює у школі, всі члени родини є патріотами України. ОСОБА_7 сьогодні звертався до Головнокомандувача ЗСУ із проханням надати йому можливість повернутися до військової служби у званні солдата. З огляду на викладене просили відмовити у задоволенні клопотання сторони обвинувачення.

Захисник ОСОБА_5 також зазначила, що підозрюваний перебуває в поганому фізичному стані та не отримує належної медичної допомоги та догляду (наприклад, йому не здійснюється перев`язки хворої руки), таким чином створюється загроза здоров`ю підозрюваного.

Підозрюваний ОСОБА_7 підтримав позицію своїх захисників, зазначив, що озвучені прокурором обставини є недостовірними, безпідставними та необґрунтованими, стороною обвинувачення здійснюється політичний тиск на нього. Підозрюваний заявив про свою готовність співпрацювати з органом досудового розслідування, наміру переховуватися від органу досудового розслідування він не має, заявлені прокурором ризики не відповідають дійсності. 26.11.2024 він був звільнений з військової служби з виключенням з обліку, відтак мав можливість перетнути кордон, натомість не зробив вказаного, а через 2 дні знову працевлаштувався. З огляду на викладене просив не застосовувати до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор заперечив щодо тверджень сторони захисту про незаконність отримання слідчим матеріалів з кримінального провадження №0003242, зазначивши, що таке отримання не повинно було відбуватися на підставі ухвали слідчого судді про тимчасовий доступ до речей та документів, оскільки здійснювалося одним слідчим, який є в складі групи слідчих в обох кримінальних провадженнях. Питання об`єднання проваджень є дискрецією прокурора, наразі вказані провадження не об`єднані, разом з тим, КПК України передбачено, що запобіжний захід обирається в межах конкретного кримінального провадження, тому посилання захисника на те, що у особи наявний запобіжний захід у рамках іншого кримінального провадження, не впливає на застосування запобіжного заходу в іншому провадженні.

В судове засідання також з`явилися особи, які готові взяти на поруки підозрюваного ОСОБА_7 : ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , яким було роз`яснено умови взяття на поруки, права та обов`язки поручителя та можливі наслідки при порушені взятих на себе зобов`язань, після чого вони підтвердили бажання взяти підозрюваного на поруки та висловили позитивні характеристики щодо його особи.

Слідчий суддя, заслухавши позиції сторін, осіб, що виявили бажання взяти підозрюваного на поруки, дослідивши матеріали клопотання, долучені стороною захисту документи, надходить наступних висновків.

Слідчими Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань, за процесуального керівництва прокурорів Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000080 від 22.01.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ст. 429 КК України.

22.01.2025 о 18 год. 16 хв. на підставі п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ст. 429 КК України, затримано ОСОБА_7 /т. 1 а. м. 57-59/.

23.01.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ст. 429 КК України, тобто у пособництві шляхом усунення перешкод самовільного залишення поля бою під час бою /т. 1 а. м. 208-239/.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини та вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів щодо можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, містяться в їх сукупності в матеріалах, здобутих в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, копії яких долучено до матеріалів клопотання, а саме у: матеріалах службового розслідування, що проведено на підставі наказу Головнокомандувача ЗС України від 12.05.2024 № 198 /т. 1 а. м. 68-129/, протоколах допиту свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 /т. 1 а. м. 130-201, т. 5 а. м. 146-149/, бойових донесеннях НОМЕР_1 окремої бригади (військовій частині НОМЕР_6 ) /т. 2 а. м. 1-36/, бойових донесеннях з інженерно-фортифікаційних робіт 415 осб (військова частина НОМЕР_7 ) за період березень-квітень 2024 року на час перебування в підпорядкуванні командира НОМЕР_1 окремої бригади (військова частина НОМЕР_6 ) /т. 2 а. м. 37-44/, письмових поясненнях ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_20 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 / т. 5 а. м. 104-145/, розвідувальних донесеннях до підпорядкованих НОМЕР_1 окремій бригаді (військовій частині НОМЕР_6 ) командирів військових частин (підрозділів), у т.ч. 415 осб (військова частина НОМЕР_7 ) /т. 3 а. м. 140-147/, матеріалах службового розслідування (затвердженими в адміністративному управлінні ГШ ЗСУ від 10.06.2024 № 22/АКТГК/ДСК) /т. 5 а. м. 21-103/, стенограмі відеодопиту свідка ОСОБА_34 /т. 5 а. м. 149-154/, замислі введення оборонного бою НОМЕР_8 осб (військова частина НОМЕР_7 ), що затверджено командиром НОМЕР_1 окремої бригади (військова частина НОМЕР_6 ), а також планом оборонного бою НОМЕР_8 осб (військова частина НОМЕР_7 ) на час перебування в підпорядкуванні командира НОМЕР_1 окремої бригади (військова частина НОМЕР_6 ) /т. 7 а. м. 19-23, 222-226, 227-232/, підсумкових бойових донесеннях підрозділів Державної прикордонної служби України, що станом на 10-11.05.2024 перебували в підпорядкуванні ОТУ «ІНФОРМАЦІЯ_2» /т. 2 а. м. 201-217/, позатермінових бойових донесеннях військових частин, що були в підпорядкуванні підрозділів 1 пикз Державної прикордонної служби України, що станом на 10-11.05.2024 перебували в підпорядкуванні ОТУ «ІНФОРМАЦІЯ_2» /т. 2 а. м. 132-138/, витягу з підсумкового бойового донесення ІНФОРМАЦІЯ_3 від 10.05.2024 /т. 7 а. м. 214-221/, донесеннях підрозділів Державної прикордонної служби України, що станом на 10-11.05.2024 перебували в підпорядкуванні ОТУ «ІНФОРМАЦІЯ_2» /т. 2 а. м. 9-20, т. 4 а. м. 14-21/.

Вищевказаним спростовуються доводи захисту щодо необґрунтованості підозри ОСОБА_7 за ст. 429 КК України.

Приймаючи вказані дані з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, вважаю їх достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_7 на даній стадії кримінального провадження.

При цьому посилання сторони захисту на незаконність отримання доказів у кримінальному провадженні №0000080 внаслідок розголошення слідчому ОСОБА_15 відомостей, які становлять таємницю досудового розслідування кримінального провадження №0003242, не відповідають дійсності, оскільки згідно сформованого 20.01.2025 витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні №0000080 ОСОБА_15 входив до складу групи слідчих, відтак останній правомірно, будучи слідчим в обох кримінальних провадженнях, без необхідності отримання дозволу слідчого судді на тимчасовий доступ до речей та документів, оглянув та долучив відповідні матеріали з одного провадження в інше.

Слідчий суддя вважає доведеними в ході розгляду клопотання наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, можливість переховування від слідства та суду, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , та суворість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ст. 429 КК України, покарання за яке встановлене виключно у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років. Така суворість та безальтернативність покарання може спонукати особу переховуватись від органу досудового розслідування, суду з метою уникнення відповідальності, що обумовлює існування ризику, визначеного п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне, в матеріалах провадження відсутні. При цьому наявність у ОСОБА_7 міцних соціальних зв`язків, а саме того, що він має дружину, дітей, офіційне працевлаштування, хоч і позитивно характеризує підозрюваного, але не нівелює вказаного ризику,особливо на початковій стадії досудового розслідування тяжкого кримінального правопорушення.

Поряд з тим, судовим розглядом встановлено, що Наказом Міністра Оборони України від 18.11.2024 ОСОБА_7 звільнено з військової служби у відставку за станом здоров`я - на підставі висновку військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби, у зв`язку із чим наразі має можливість перетинати державний кордон України та переховуватися з метою уникнення від кримінальної відповідальності за кордоном.

Ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, вбачається з того, що як вказують слідчий, прокурори, на даній стадії провадження існують підстави вважати, що слідством виявлено та зібрано не повний обсяг речей і документів, що мають значення для кримінального провадження, та про такі предмети, документи, місця їх приховання можуть знати лише особи, які безпосередньо вчиняли інкриміновані діяння. ОСОБА_7 може знати про достовірне знаходження не вилучених на даний час речей та документів, що можуть бути знаряддями вчинення злочинів, мають значення речових доказів. У зв`язку з вказаним, слідчий суддя вбачає реальні ризики того, що зазначені предмети можуть бути знищені, спотворені тощо, що оцінено в сукупності із даними про особу підозрюваного.

Також слідчий суддя вважає наявними ризики незаконного впливу на свідків, експертів, спеціалістів у даному провадженні. Зокрема, ОСОБА_7 з метою уникнення кримінальної відповідальності для себе, інших осіб, ймовірно причетних до розслідуваних кримінальних правопорушень, може особисто вчинити дії чи схиляти інших осіб до вчинення дій, спрямованих на примушення до надання неправдивих показань, здійснювати на них тиск.

Наявний також ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, який полягає у тому, що ОСОБА_7 з метою уникнення кримінальної відповідальності може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом погодження показань зі співучасниками з метою уникнення або мінімізації кримінальної відповідальності. Вказане підтверджується тим, що, як на даний час у кримінальному провадженні залишаються невстановленими особи, які виступали виконавцями у вчиненні кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим підозрюваний, перебуваючи на волі, може повідомити про обставини, які стали відомі йому в ході проведення досудового розслідування, надати їм відповідні настанови та поради щодо подальших спільних дій, а також обговорити з ними спільну версію своєї невинуватості у злочинах, що унеможливить притягнення до кримінальної відповідальності інших причетних до розслідуваних кримінальних правопорушень осіб.

ОСОБА_7 , будучи тривалий час військовослужбовцем, займаючи керівні посади в Збройних Силах України, маючи авторитетні знайомства та зв`язки у вказаній сфері, може мати значні організаційні можливості для незаконного впливу на осіб з метою знищення, спотворення, приховання значущої для досудового розслідування інформації і документів, впливу на свідків, експертів у військовій сфері, що підтверджує існування наведених ризиків.

При цьому слідчий суддя приймає доводи захисту щодо позитивних характеристик ОСОБА_7 , сімейного стану та стану здоров`я особи, щодо якої вирішується питання про продовження запобіжного заходу, проте вказані обставини, враховуючи конкретні обставини провадження та характер ризиків, наявності таких ризиків не спростовують.

З огляду на встановлення наявності обґрунтованої підозри, доведеність існування передбачених ст. 177 КПК України ризиків, особу підозрюваного та конкретні обставини правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , слідчий суддя вважає, що будь-який більш м`який запобіжний захід, зокрема і домашній арешт, не зможе запобігти встановленим в провадженні ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки не зможе убезпечити від контактування із невизначеним колом його знайомих у військовій сфері з метою реалізації ризиків, визначених пунктами 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Що стосується заяв ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 щодо передачі підозрюваного ОСОБА_7 на поруки, слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 КПК України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Слідчий суддя, з урахуванням тяжкості інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, наявних ризиків та ступеня ймовірності їх реалізації, конкретного характеру інкримінованого правопорушення вважає, що контроль за поведінкою підозрюваного шляхом передачі його на поруки є неможливим, оскільки, як вказано вище, такий запобіжний захід не може стати гарантією запобігання ризиків, визначених пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, та поручителі об`єктивно не можуть проконтролювати нездійснення підозрюваним особистих зв`язків у військовій сфері для впливу на провадження.

За таких обставин слідчий суддя, всебічно проаналізувавши матеріали клопотання в сукупності із позиціями сторін по його суті, надходить до висновку про наявність підстав для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Щодо вимоги слідчого та прокурорів про невизначення суми застави при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя зазначає наступне.

Згідно положень абзацу 3 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого у тому числі статтею 429 КК України.

З урахуванням викладеного, виходячи із конкретних обставин інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, його насідків, існуючих в провадженні ризиків та ступеня ймовірності їх реалізації, слідчий суддя не знаходить підстав для визначення розміру застави при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти встановленого порядку несення військової служби, в умовах воєнного стану та перебуваючи на волі внаслідок внесення застави з високим ступенем може вчинити дії, направлені на перешкоджання досудовому розслідуванню кримінального правопорушення, в якому на даний час підозрюється.

Що стосується поданої захисником скарги в порядку ст. 206 КПК України, то слідчий суддя, заслухавши думку учасників процесу, приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 206 КПК України слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення свободи особи.

Таким чином, звільнення особи з-під варти може бути здійснено слідчим суддею вже за результатами перевірки відомостей, які створили у нього обґрунтовану підозру, що особа позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, чи інших правових підстав для позбавлення свободи, утримується під вартою незаконно.

Ніхто не може бути затриманий без ухвали слідчого судді, суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 207 КПК України).

Пунктом 6 ч. 1 ст. 615 КПК України визначено, що у разі введення воєнного стану та якщо наявні випадки для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду, визначені статтею 208 цього Кодексу, або виникли обґрунтовані обставини, які дають підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину, - уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати таку особу.

Абзацем 11 ч. 1 ст. 615 КПК перебачено, що у такому випадку строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду не може перевищувати строк, визначений статтею 211 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 211 КПК України строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду не може перевищувати сімдесяти двох годин з моменту затримання, який визначається згідно з вимогами статті 209 цього Кодексу. Затримана без ухвали слідчого судді, суду особа не пізніше шістдесяти годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до суду для розгляду клопотання про обрання стосовно неї запобіжного заходу.

За вимогами ч. 5 ст. 206 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставлені особи до суду.

Згідно положень ст. 193 КПК України обставини затримання особи і тримання під вартою є предметом дослідження під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Зі змісту долученого до матеріалів клопотання протоколу затримання ОСОБА_7 вбачається, що його було затримано 22.01.2025 о 18:16 на підставі п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України, а саме те, що виникли обґрунтовані обставини, які дають підстави вважати, що можлива його втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину.

Вказаний протокол містить визначені вимогами КПК України реквізити та складений уповноваженою службовою особою - старшим слідчим ГСУ Державного бюро розслідувань ОСОБА_35 та на момент розгляду клопотання слідчим суддею є належною процесуально-правовою підставою для позбавлення ОСОБА_7 особистої свободи, оскільки його дія, відповідно до вимогами ч. 1 ст. 211 КПК України, поширюється в часі до моменту розгляду клопотання.

23.01.2025 о 08 год. 20 хв. ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ст. 429 КК України, що підтверджується копією повідомлення про підозру та стороною захисту не оспорюється.

Згідно ч. 1 ст. 186 КПК України передбачено, що клопотання про застосування або зміну запобіжного заходу розглядається слідчим суддею, судом невідкладно, але не пізніше сімдесяти двох годин з моменту фактичного затримання підозрюваного, обвинуваченого або з моменту надходження до суду клопотання, якщо підозрюваний, обвинувачений перебуває на свободі, чи з моменту подання підозрюваним, обвинуваченим, його захисником до суду відповідного клопотання.

Відповідно до штампу вхідної кореспонденції Печерського районного суду міста Києва клопотання про застосування стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було подано слідчим до суду 23.01.2025 та в подальшому відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді 23.01.2025 надійшло до провадження слідчого судді ОСОБА_1 . Розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було призначено на 24.01.2025 о 14:00 год.

Таким чином, під час розгляду скарги встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, граничний строк тримання під вартою ОСОБА_7 , визначений ст. 211 КПК України, не перевищено, а тому відсутні обґрунтовані підстави для звільнення останнього з-під варти, оскільки: ОСОБА_7 було затримано в порядку п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України, за наявності у слідчого на момент затримання підстав вважати можливою втечу з метою ухилення від кримінальної відповідальності; ОСОБА_7 поінформовано про підставу затримання та в якому злочині він підозрюється, про що зазначено в протоколі затримання, підписаному слідчим, захисником, підозрюваним, та копія якого вручена підозрюваному; повідомлення про підозру вручено з дотримання положень ст. 278 КПК України; клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 подано до суду в строк, з огляду на що підстав, визначених положеннями ч. 5 ст. 206 КПК України, в ході судового розгляду не встановлено, а тому у задоволенні скарги щодо незаконного утримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою слід відмовити.

Щодо застосування вимог ст. 206 КПК України щодо захисту прав підозрюваного слідчим суддею встановлено наступне.

Положення Конституції України, згідно з якими людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (ст. 3), ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність поводженню чи покаранню (ст. 28), кожен має право будь-якими незабороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (ст. 55), кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей (ст. 68), знайшли своє втілення у ст. 11 КПК України.

Зокрема, вимогами ст. 11 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження повинна бути забезпечена повага до людської гідності, прав і свобод кожної особи. Забороняється під час кримінального провадження піддавати особу катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує її гідність, поводженню чи покаранню, вдаватися до погроз застосування такого поводження, утримувати особу у принизливих умовах, примушувати до дій, що принижують її гідність. Кожен має право захищати усіма засобами, що не заборонені законом, свою людську гідність, права, свободи та інтереси, порушені під час здійснення кримінального провадження.

Так, ч. 1 ст. 206 КПК України передбачає, що кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Також ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод покладає на державу обов`язок захищати фізичне здоров`я ув`язнених, яке має адекватно охоронятись.

Відповідно до п. 135 Рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Кушнір проти України" від 11.03.2014 суд зазначає, що влада повинна забезпечити всеосяжне спостереження за станом здоров`я затриманого та його лікування під час перебування під вартою, своєчасні і правильні діагнози й лікування та, якщо цього вимагає медичний стан ув`язненого, регулярний і систематичний контроль і всебічну терапію, спрямовану, по можливості, на лікування захворювань затриманого або запобігання їх загостренню, а не на усунення симптомів. Влада повинна також показати, що були створені всі необхідні умови для призначеного лікування. У той самий час при оцінці адекватності лікування слід керуватися перевіркою на належне старання, бо зобов`язання держави надати лікування важко хворому затриманому є зобов`язанням дії, а не зобов`язанням результату.

У пункті 66 рішення ЄСПЛ у справі «Барило проти України» від 16.05.2013 суд також зазначає, лише той факт, що ув`язненого оглянув лікар та призначив певний вид лікування, автоматично не може привести до висновку, що медична допомога була достатньою.

Органи влади мають забезпечити повну фіксацію стану здоров`я особи, яка тримається під вартою, та лікування, яке ця особа отримувала під час перебування під вартою чи позбавлення свободи; забезпечити своєчасність та правильність діагнозів та догляду; а також, у разі необхідності та залежно від характеру захворювання, забезпечити регулярний та систематичний нагляд, який включає в себе всебічний план лікування, що має бути спрямований на лікування захворювань ув`язненого та запобігання їх погіршення, а не на усунення симптомів. Державні органи також повинні довести, що були створені умови, необхідні для призначеного лікування, щоб це лікування було дійсно отримано.

Викладені в рішеннях Європейського суду з прав людини вимоги є такими, що підлягають обов`язковому застосуванню відповідними державними інституціями, в тому числі для забезпечення належного медичного обстеження та лікування будь-якої особи, яка тримається під вартою, тобто знаходиться під юрисдикцією держави.

Стороною захисту надано документи щодо фізичного стану підозрюваного, який має ряд в тому числі хронічних хвороб та потребує лікування. Крім того, в судовому засіданні сторона захисту посилалась на перенесене ОСОБА_7 оперативне втручання, необхідність стерильних перев`язок руки, що не здійснювалось та неможливе в умовах ізолятора. Стороною обвинувачення таких тверджень захисту не спростовано, а також на час розгляду даного клопотання присутні в судовому засіданні прокурори не володіли інформацією щодо виконання ухвали слідчого судді, постановленої в порядку ст. 206 КПК України в іншому кримінальному провадженні.

За таких обставин слідчий суддя надходить висновку про необхідність застосування приписів ч. 1 ст. 206 КПК України, зобов"язавши Державну установу «Київський слідчий ізолятор» невідкладно забезпечити право підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на отримання медичної допомоги та лікування в медичному закладі, що входить до Орієнтовного переліку закладів охорони здоров`я для надання медичної допомоги особам, узятим під варту, та зобов"язавши Державну установу «Київський слідчий ізолятор» забезпечити конвоювання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до відповідного медичного закладу та його цілодобову охорону протягом часу, необхідного для належного лікування та реабілітації.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 177, 178, 180, 182, 183, 184, 186, 199, 206, 208, 211, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на незаконне затримання - залишити без задоволення.

В задоволенні заяв ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 щодо передачі підозрюваного ОСОБА_7 на поруки - відмовити.

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу - задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою розмір застави не визначати.

Строк тримання під вартою обраховувати з 22.01.2025 та до 22.03.2025.

Зобов`язати Державну установу «Київський слідчий ізолятор» невідкладно забезпечити право підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на отримання медичної допомоги та лікування в медичному закладі, що входить до Орієнтовного переліку закладів охорони здоров`я для надання медичної допомоги особам, узятим під варту.

Зобов`язати Державну установу «Київський слідчий ізолятор» забезпечити конвоювання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до відповідного медичного закладу та його цілодобову охорону протягом часу, необхідного для належного лікування та реабілітації.

Про виконання ухвали в частині надання медичної допомоги невідкладно повідомити слідчого суддю.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення, може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1