єдиний унікальний номер справи 546/1240/24
номер провадження 1-кп/546/26/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2025 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі прокурора ОСОБА_2 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , та секретаря судового засідання ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в межах кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000773 від 14 серпня 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ст. 126-1 та ст. 146 КК України,-

установив:

У провадженні Решетилівського районного суду Полтавської області перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ст. 126-1 та ст. 146 КК України.

22 січня 2024 року від прокурора ОСОБА_2 до суду надійшло клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , у якому прокурор зазначила, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству» усвідомлюючи свою перевагу у фізичному розвитку, маючи прямий умисел на заподіяння психологічних страждань з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття в сім`ї, упродовж 2017-2024 років, перебуваючи за місцем спільного проживання однією сім`єю, систематично вчиняв щодо своєї співмешканки ОСОБА_6 дії психологічного насильства, які проявлялись у словесних образах потерпілої, нецензурній лайці на її адресу, погроз, залякувань, а також дії фізичного насильства у вигляді штовхань, нанесенні тілесних ушкоджень легкого та середнього ступеню тяжкості, що призвело до психологічних та фізичних страждань останньої.

22 лютого 2017 року ОСОБА_3 , перебуваючи у житловому будинку за місцем тимчасового проживання ОСОБА_6 в с. Крохмальці Решетилівського району Полтавської області вступив у сварку з останньою, під час якої заподіяв їй тілесні ушкодження, які у своїй сукупності кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

За даним фактом 28 лютого 2017 року до Решетилівського районного суду Полтавської області скеровано обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000062 від 22 лютого 2017 року по обвинуваченню ОСОБА_3 у заподіянні своїй співмешканці ОСОБА_6 легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Ухвалою Решетилівського районного суду Полтавської області від 05 квітня 2017 року вказане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 закрито на нереабілітуючих підставах у зв`язку з відмовою потерпілої ОСОБА_6 від обвинувачення.

В ніч з 30 вересня 2017 року на 01 жовтня 2017 року ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння у житловому будинку за місцем тимчасового проживання ОСОБА_6 в с. Крохмальці Решетилівського району Полтавської області, вступив у сварку з останньою з приводу відновлення стосунків. Під час сварки ОСОБА_3 долонями рук та ногою у взутті наніс не менше семи ударів по тулубу та обличчю ОСОБА_6 чим заподіяв останній тілесні ушкодження, які у своїй сукупності кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

За даним фактом 17 жовтня 2017 року до Решетилівського районного суду Полтавської області скеровано обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000360 від 02 жовтня 2017 року по обвинуваченню ОСОБА_3 у заподіянні своїй співмешканці ОСОБА_6 легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Ухвалою Решетилівського районного суду Полтавської області від 16 січня 2018 року вказане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 закрито на нереабілітуючих підставах у зв`язку з відмовою потерпілої ОСОБА_6 від обвинувачення.

У подальшому ОСОБА_3 19 грудня 2023 року о 09 год. 00 хв., перебуваючи за місцем спільного проживання в будинку по АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_6 , що виражалось у психологічному насильстві, образах нецензурною лайкою та погрозах, внаслідок чого завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, про що працівниками Сектору Поліцейської діяльності № 1 Відділу поліції № 2 Полтавського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 021542 від 19 грудня 2023 року.

Постановою Решетилівського районного суду в Полтавській області від 25 березня 2024 року у справі № 546/199/24 провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

У подальшому, продовжуючи свою протиправну діяльність, що мала систематичний характер в період часу з 24 липня 2024 року по 13 серпня 2024 року ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем проживання по АДРЕСА_1 , разом з ОСОБА_6 , яка прийшла до будинку забрати свої речі та всупереч власної волі не мала змоги залишити домоволодіння вчиняв щодо ОСОБА_6 психологічне та фізичне насильство, яке виражалося у нанесенні численних ударів по тулубу, кінцівкам та іншим частинам тіла останньої кулаками та дерев`яним костилем, словесних погрозах, образах нецензурною лайкою, штурлянні, позбавленні можливості потерпілої залишати будинок, шляхом зачинення дверей в будинку та зберігання ключів від дверей при собі, тобто в незаконному позбавлені волі ОСОБА_6 , здійснюваного протягом тривалого часу.

Так, 24 липня 2024 року ОСОБА_6 приїхала в АДРЕСА_1 до свого співмешканця ОСОБА_3 . У той час коли потерпіла сиділа на стільці в залі та до неї підійшов ОСОБА_3 , будучи незадоволеним поведінкою потерпілої щодо виконання хатньої роботи, з висоти власного зросту наніс потерпілій один удар кулаком лівої руки в ліве око.

Упродовж 25 липня 2024 року 28 липня 2024 року ОСОБА_3 , утримуючи потерпілу ОСОБА_6 проти її волі в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та позбавивши останню можливості покинути будинок, шляхом зачинення його на замок та сховавши ключі, відібрання мобільного телефону, належного потерпілій, вчиняв психологічне насильство щодо ОСОБА_6 , яке виражалося у висловлюваннях нецензурною лайкою в її бік, штовханням, хапанням за волосся, виливанням на її обличчя гарячої кави.

29 липня 2024 року потерпіла продовжувала проти власної волі перебувати в будинку разом із ОСОБА_3 , не маючи можливості покинути будинок. З метою контролю над потерпілою, змушування її до виконання хатньої роботи, ОСОБА_3 своєю правою рукою схопив ОСОБА_6 за праве плече та повернув до себе так, щоб вони сиділи обличчям один до одного. Після цього ОСОБА_3 наніс потерпілій близько 5 ударів кулаком лівої руки в ділянку ребер справа, у результаті чого ОСОБА_6 відчула сильний біль та почула хруст кісток, на цьому ОСОБА_3 зупинився.

У подальшому 02 серпня 2024 року, продовжуючи утримувати її незаконно, всупереч волі потерпілої в будинку, знаходячись за тією ж адресою близько 23 год. 00 хв., потерпіла сиділа на дивані в спальній кімнаті будинку обличчям до ОСОБА_3 , а він стояв поряд із ОСОБА_6 з лівого боку. ОСОБА_3 був незадоволений поведінкою потерпілої щодо виконання хатньої роботи У цей час у останнього виник злочинний умисел на спричинення потерпілій ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, після чого ОСОБА_3 наніс потерпілій один удар дерев`яним костилем по лівій лопатці. Крім того, ОСОБА_3 наніс удар кулаком лівої руки в ділянку попереку з правої боку та в ділянку правої нирки.

03 серпня 2024 року близько 17 год. 00 хв. ОСОБА_3 , продовжуючи незаконно утримувати потерпілу, всупереч її волі в будинку, будучи незадоволеним поведінкою ОСОБА_6 та на ґрунті ревнощів замахнувся та хотів вдарити потерпілу по голові, але остання закрила обличчя руками, у результаті чого ОСОБА_3 наніс потерпілій два удари дерев`яним костилем по правому ліктю. Крім того, ОСОБА_3 , з метою заподіяння фізичного болю потерпілій, наніс удар кулаком лівої руки в ділянку попереку з правої боку та в ділянку правої нирки.

Далі 05 серпня 2024 року близько 20 год. 00 хв. ОСОБА_6 продовжувала перебувати за місцем проживання у будинку ОСОБА_3 . У той час коли потерпіла сиділа на ліжку, а ОСОБА_3 сидів біля потерпілої на ліжку з правої сторони, продовжуючи незаконно її утримувати всупереч її волі в будинку, на грунті ревнощів, з метою заподіяння їй фізичного болю наказав, щоб потерпіла поклала руки на тумбочку, що остання і зробила, через те, що була налякана. Тоді ОСОБА_3 взяв до правої руки молоток та вдарив ним по два рази по пальцям кожної руки ОСОБА_6 , а через деякий час, того ж дня, аналогічним чином він наніс потерпілій декілька ударів дерев`яним костилем по пальцям правої та лівої руки. Крім того, ОСОБА_3 наніс удар кулаком лівої руки в ділянку попереку з правої боку та в ділянку правої нирки.

На наступний день 06 серпня 2024 року близько 02 год. 00 хв. потерпіла ОСОБА_6 з ОСОБА_3 перебували у залі будинку, потерпіла сиділа на дивані навпроти ОСОБА_3 , який стояв. У цей час останній, будучи незадоволеним поведінкою потерпілої та на фоні ревнощів, продовжуючи незаконно її утримувати всупереч її волі в будинку, наніс потерпілій один удар кулаком лівої руки в праве плече, після чого схопив дерев`яний костиль, яким наніс ОСОБА_6 два удари в праве плече. Також, 06 серпня 2024 року близько 13 год. 00 хв. потерпіла перебувала в будинку, вставала з ліжка та йшла до іншої кімнати, ОСОБА_3 пішов за нею з костилем в руках. Потім він покликав потерпілу та раптово почав сварку. ОСОБА_6 відразу сіла на крісло у залі будинку, після чого ОСОБА_7 наніс їй один удар дерев`яним костилем по лівому коліну та один удар дерев`яним костилем по лівій гомілці, а потім наніс три удари дерев`яним костилем по правій гомілці. Крім того, ОСОБА_3 наніс удар кулаком лівої руки в ділянку попереку з правої боку та в ділянку правої нирки.

09 серпня 2024 року близько 23 год 00 хв. ОСОБА_6 з ОСОБА_3 перебували в спальній кімнаті будинку. ОСОБА_3 з метою встановлення контролю над потерпілою, запобігання спробам ОСОБА_6 залишити будинок, продовжуючи незаконно її утримувати всупереч її волі в будинку правою рукою сильно схопив потерпілу за ліву руку, а саме ліве плече, чим спричинив їй фізичний біль.

10 серпня 2024 року близько 21 год. 00 хв., перебуваючи в будинку за місцем проживання, з метою встановлення контролю над поведінкою та місцем перебування потерпілої ОСОБА_6 , продовжуючи утримувати потерпілу всупереч її волі в будинку, у ОСОБА_8 виник злочинний умисел на спричинення потерпілій тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 наніс потерпілій один удар кулаком правої руки в нижню частину лівого стегна. Тоді ж ОСОБА_3 наніс ОСОБА_6 більше десяти ударів кулаком правої руки у верхню частину лівого стегна.

У результаті зазначених протиправних дій ОСОБА_3 щодо ОСОБА_6 , останній було спричинено тілесні ушкодження, а саме: закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку та параорбітальної гематоми лівого ока, численних рам та гематом, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, саден у різних частинах тіла, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, а також закритого перелому 9 ребра справа по заднє-паховій лінії та 7 ребра справа по середнє-паховій лінії, без їх зміщення, які, кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Систематичне вчинення домашнього насильства з боку співмешканця ОСОБА_3 по відношенню до ОСОБА_6 відповідно до висновку експерта за результатами судово-психологічної експертизи спричинили потерпілій ОСОБА_6 психологічних (моральних) страждань, зокрема, вона має зміни в емоційному стані, індивідуально-психологічних проявах, які перешкоджають активному спілкуванню, функціонуванні її як особистості, істотно порушують якість її життя та руйнують особистість.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, а саме: у систематичному вчиненні фізичного та психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до фізичних та психологічних страждань потерпілої особи.

Крім цього, 29 липня 2024 року близько 02 год. 00 хв. ОСОБА_3 перебував в будинку за місцем проживання по АДРЕСА_1 , разом з колишньою співмешканкою ОСОБА_6 , продовжуючи незаконно її утримувати всупереч її волі в будинку. У цей час метою контролю над потерпілою, змушування її до виконання хатньої роботи, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій кримінально протиправний намір, спрямований на заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_3 сидячи поряд з ОСОБА_6 на ліжку кулаком лівої руки послідовно один за одним наніс останній не менше 5 ударів в ділянку тулуба справа.

У результаті вказаних протиправних дій ОСОБА_3 , потерпілій ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому 9 ребра справа по заднє-паховій лінії та 7 ребра справа по середнє-паховій лінії, без їх зміщення, які, відповідно до висновку експерта кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, а саме: у спричиненні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Окрім цього, в період з 24 липня 2024 року по 13 серпня 2024 року ОСОБА_3 , незаконно позбавив волі та утримував протягом тривалого часу ОСОБА_6 за місцем свого проживання в будинку АДРЕСА_1 .

Так, 24 липня 2024 року в денний час доби ОСОБА_6 самостійно прийшла за місцем їх колишнього спільного проживання з ОСОБА_3 , де мала намір забрати свої речі та остаточно припинити відносини з ним. Скориставшись цим, ОСОБА_3 спробував домовитись з ОСОБА_6 продовжити стосунки на що вона не погодилась. В цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел на незаконне позбавлення волі ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій кримінально протиправний намір ОСОБА_3 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання діючи, у порушення положень ст. 29, 33 Конституції України, яка гарантує, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність, та має свободу на пересування, з метою незаконного позбавлення волі та застосування фізичної сили до колишньої співмешканки ОСОБА_6 в будинку за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , використовуючи свою фізичну перевагу та погрози застосування насильства, встановивши додатковий замок з внутрішньої сторони дверей, замкнувши вхідні двері до будинку на замок, забрав ключі постійно тримаючи їх при собі, чим позбавив свободи переміщення та можливості самостійно вийти з будинку потерпілу ОСОБА_6 , а відібравши і заховавши телефон позбавив можливості повідомити про місце її знаходження.

У подальшому 13 серпня 2024 року потерпіла ОСОБА_6 використала втрату уваги контролю ОСОБА_3 , знайшла власний мобільний телефон та зателефонувала до органів поліції.

Таким чином, ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, які виразилися у незаконному позбавленні волі людини, здійснюваному протягом тривалого часу.

Підставою застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту є наявність ризиків, визначених статтею 177 КПК України, які дають підстави вважати, що ОСОБА_3 :

- матиме можливість переховуватися від суду. Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочини, за один з яких законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 5 років. ОСОБА_3 через усвідомлення наслідків вчинених ним кримінальних правопорушень та можливості втрати волі на тривалий строк, може переховуватися від суду, що унеможливить своєчасне виконання процесуальних рішень та призначення йому кримінального покарання за скоєне ним кримінальне правопорушення;

- потерпіла та свідки у кримінальному провадженні надали показання, що підтверджують скоєння даного кримінального правопорушення саме

ОСОБА_3 , оскільки їх покази мають важливе значення для досудового розслідування, обвинувачений може перешкодити встановленню істини по кримінальному провадженню, впливати на свідків та потерпілу, а також здійснювати на них психологічний тиск;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Також беруться до уваги обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_3 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень та вагомість доказів.

Крім того, у клопотанні прокурор ОСОБА_2 зазначила, що в інтересах потерпілої ОСОБА_6 з метою забезпечення її безпеки, крім обов`язків, передбачених ч. 4 ст. 194 КПК України, відповідно до ч. 6 ст. 194 КПК України є доцільним застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 наступних обмежувальних заходів:

1) не перебувати в місці спільного проживання з потерпілою ОСОБА_6 , яка постраждала від домашнього насильства;

2) не наближатися на відстань 100 метрів до місця проживання ОСОБА_6 , яка постраждала від домашнього насильства;

3) не вести листування, телефонні переговори з потерпілою ОСОБА_6 , яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб.

Посилаючись на вищевказані обставини, прокурор ОСОБА_2 звернулася до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_3 .

Прокурор ОСОБА_2 у підготовчому судовому засіданні 22 січня 2025 року клопотання підтримала та просила його задовольнити.

У підготовчому судовому засіданні 22 січня 2025 року обвинувачений та його захисник не заперечували проти обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, однак зазначили, що потерпіла з початку нового року приїхала до обвинуваченого за його фактичним місцем проживання де і проживає на даний час. Посилаючись на дані обставини, захисник ОСОБА_4 просив в частині застосування обмежувальних заходів зазначити в ухвалі суду слова «без згоди потерпілого».

Прокурор ОСОБА_2 проти клопотання захисника ОСОБА_4 не заперечувала.

Суд, вивчивши клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_3 та заслухавши думку учасників судового прловадження, доходить висновку, що у даний час є передбачені законом підстави для обрання ОСОБА_3 такого запобіжного заходу, як домашній арешт, виходячи з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати, зокрема, на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчиняти, зокрема, інше кримінальне правопорушення. Відповідно до ч. 2 цієї статті, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Статтею 178 КПК України встановлені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

При розгляді даного клопотання суд враховує також загальні положення ч. 3 ст. 176 КПК України, виходячи з встановленого КПК України принципу змагальності сторін, про те, що слідчий, прокурор, якщо не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу обставини є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам, то слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу.

Нормами ч. 1, 2 ст. 181 КПК України встановлено, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Аналізуючи доведеність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 кримінальних правопорушень в контексті положень п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України, суд доходить висновку, що прокурором у підготовчому судовому засіданні при розгляді вказаного клопотання доведено обставини та наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ст. 126-1 та ст. 146 КК України.

Також, встановлюючи та аналізуючи наявність обставин, які передбачені п. 2 та 3 ч. 1 ст. 194 КПК України (щодо ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів), суд доходить висновку, що при розгляді даного клопотання обставини, передбачені п. 2 та 3 ч. 1 ст. 194 КПК України є доведеними, виходячи з таких підстав.

ОСОБА_3 у даний час обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочинів проти здоров`я, проти волі, честі та гідності, за вчинення яких законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років. Тому застосування іншого запобіжного заходу, крім домашнього арешту, суд вважає при даних обставинах недоцільним.

Щодо ризику незаконного впливу на інших учасників кримінального провадження суд враховує, що наразі кримінальне провадження перебуває на стадії підготовчого судового засідання, стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України відкриті матеріали кримінального провадження, у тому числі протоколи допиту свідків з наданими показаннями, тому існує ймовірність того, що ОСОБА_3 може впливати на них з метою спонукання до ненадання показань або спотворення обставин, які їм достовірно відомі, для того щоб він зміг уникнути кримінальної відповідальності або ж мінімізувати її.

Крім того, на думку суду, продовжують існування ризики, передбачені статтею 177 КПК України, а саме - ризики переховування від суду, незаконного впливу на учасників кримінального провадження, ризики вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_3 .

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності» за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж домашній арешт у певний час доби не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

Тому цілодобовий домашній арешт зможе належним чином забезпечити обвинуваченому його належну процесуальну поведінку та буде достатнім для запобігання реалізації встановлених ризиків, а також відповідатиме інтересам обвинуваченого.

Згідно з ч. 6 ст. 194 КПК України, в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, крім обов`язків, передбачених частиною п`ятою цієї статті, суд може застосувати до особи, яка підозрюється у вчиненні такого кримінального правопорушення, один або декілька таких обмежувальних заходів:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства;

2) обмеження спілкування з дитиною у разі, якщо домашнє насильство вчинено стосовно дитини або у її присутності;

3) заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку із роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин;

4) заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб;

5) направлення для проходження лікування від алкогольної, наркотичної або іншої залежності, від хвороб, що становлять небезпеку для оточуючих, направлення для проходження програми для кривдників.

Щодо твердження сторони захисту про те, що потерпіла проживає разом із обвинуваченим суд зазначає, що указані обставини не доведені належним чином, у тому числі показаннями потерпілої.

Однак суд зазначає, що обмежувальні заходи застосовуються саме до обвинуваченого і спрямовані на захист інтересів потерпілої. У свою чергу дії самої потерпілої, пов`язані з спілкуванням, телефонними переговорами з обвинуваченим тощо положення ч. 6 ст. 194 КПК України не обмежують.

Тобто, на думку суду, вказівка щодо наявності згоди потерпілої при застосуванні обмежувальних заходів у даному випадку не є необхідною.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_3 наступні обмежувальні заходи:

1) не перебувати в місці спільного проживання з потерпілою ОСОБА_6 , яка постраждала від домашнього насильства;

2) не наближатися на відстань 100 метрів до місця проживання ОСОБА_6 , яка постраждала від домашнього насильства;

3) не вести листування, телефонні переговори з потерпілою ОСОБА_6 , яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб.

Обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються (ч. 7 ст. 194 КПК України).

На підставі викладеного, та керуючись статтями 8, 9, 26, 28, 176, 177, 178, 181, 186, 193, 194, 196, 395 КПК України, суд, -

постановив:

Клопотання прокурора Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_2 про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_3 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду строком на два місяці з 22 січня 2025 року до 21 березня 2025 року включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- не відлучатися за межі місця проживання по АДРЕСА_1 без дозволу суду, що обґрунтовується необхідністю проведення судового провадження за його участю;

- утримуватися від спілкування із свідками по кримінальному провадженню;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

У разі невиконання вищевказаних зобов`язань до обвинуваченого може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Застосувати до ОСОБА_3 наступні обмежувальні заходи:

1) не перебувати в місці спільного проживання з потерпілою ОСОБА_6 , яка постраждала від домашнього насильства;

2) не наближатися на відстань 100 метрів до місця проживання ОСОБА_6 , яка постраждала від домашнього насильства;

3) не вести листування, телефонні переговори з потерпілою ОСОБА_6 , яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвалу направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_3 для негайної постановки на облік обвинуваченого, про що повідомити суд.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до частини 5 статті 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1