Справа № 740/2274/23
Провадження № 1-кс/740/6/25
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 січня 2025 року м.Ніжин

Слідчий суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна,

встановила:

06.01.2025 до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 .

У клопотанні зазначено, що в межах розслідування кримінального провадження №0000341 від 15.03.2023 за клопотанням прокурора Ніжинської окружної прокуратури слідчим суддею була винесена ухвала від 12.12.2023 про накладення арешту на майно, а саме автомобіль марки «Hyundai» моделі «Sonata», сірого кольору, номер кузова: VIN: НОМЕР_1 д.н.з. « НОМЕР_2 ». Зазначила, що ОСОБА_5 , не повідомлялось органом досудового розслідування про підозру у вчиненні будь-яких кримінальних правопорушень, передбачених КК України. Майно, на яке накладено арешт, не визнано у даному кримінальному провадженні речовим доказом, придбано добросовісно у шлюбі, а також відповідно до свідоцтва про право на спадщину належить ОСОБА_4 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 . Вказаний автомобіль вона разом з покійним чоловіком добросовісно придбали за власні кошти. Вважає, що на сьогодні відсутня потреба в перебуванні майна під арештом, тому просить скасувати накладений арешт.

Від адвоката ОСОБА_3 до суду надійшла заява про розгляд клопотання у її та ОСОБА_4 відсутності, подане клопотання просила задовольнити.

Слідчий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилась, подала 07.01.2025 до суду заяву про розгляд клопотання без її участі, у якій не заперечила проти скасування арешту.

Застосування технічних засобів фіксування кримінального провадження під час розгляду клопотання не здійснювалось відповідно до ч.1 ст.107 КПК України.

Слідчий суддя, ознайомившись з клопотанням та доданими до нього документами, матеріалами кримінального провадження, дійшла до наступного висновку.

Ніжинським РУП ГУНП в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000341 від 15.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 12.12.2023 у кримінальному провадженні №0000341 від 15.03.2023 за ч.2 ст.190 КК України, досудове розслідування якого здійснюється Ніжинським РВП ГУНП в Чернігівській області, накладено арешт на автомобіль марки «Hyundai» моделі «Sonata», сірого кольору, номер кузова: VIN: НОМЕР_1 д.н.з. « НОМЕР_2 », володільцем якого є гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із забороною виконання дій, пов`язаних із здійсненням продажу, переоформлення, передачі в заставу, найм, дарування, або відчуження майна іншим способом.

Розгляд клопотання про скасування арешту слідчим суддею (судом) під час досудового розслідування або судового провадження регламентуються положеннями ст.174 КПК України.

Так, ч.1 ст.174 КПК України передбачено, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Пунктом 1 ч.2 ст.170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.

Згідно з ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Частиною 2 встановлено, що документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Частиною 1 ст.174 КПК України передбачено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

В силу ст.41 Конституції України, ст.1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), в яких заявники скаржилася на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п. 35).

Враховуючи позицію слідчого у кримінальному провадженні та доводи володільця майна, обставини в їх сукупності, оцінюючи розумність і співрозмірність обмеження права власності (володіння) завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для власника, володільця, обставини кримінального правопорушення, слідча суддя прийшла до висновку, що у застосуванні арешті автомобіля відпала потреба, тому необхідно скасувати арешт.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

постановила:

клопотання задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12.12.2023 на автомобіль марки «Hyundai» моделі «Sonata», сірого кольору, номер кузова: VIN: НОМЕР_1 д.н.з. « НОМЕР_2 ».

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1