Справа № 601/899/25
Провадження № 1-кс/601/241/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2025 року місто Кременець

Слідчий суддя Кременецького районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кременець клопотання старшого слідчого СВ Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 погоджене прокурором Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 за погодженням прокурора Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження за №0000123 від 20.03.2025, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України звернувся до суду з клопотанням про арешт майна підозрюваного ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання слідчим зазначено, що на початку березня 2025 року (конкретна дата досудовим розслідування не встановлена) у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільну небезпеку та наслідки своїх дій, всупереч ст. ст. 7, 12, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» та Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2009 № 589, у 2025 році (конкретна дата досудовим розслідування не встановлена) ОСОБА_5 замовив у соціальних мережах особливо небезпечну психотропну речовину PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он).

В подальшому, ОСОБА_5 використовуючи послуги поштових відділень товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» () замовив у невстановленої досудової розслідуванням особи особливо небезпечну психотропну речовину PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) масою 17,56002 грама та вказав такі відомості щодо одержувача « ОСОБА_5 » абонентський номер мобільного телефону № НОМЕР_1 , відділення № 1 «Нова Пошта» міста Почаїв. Таким чином, ОСОБА_5 незаконно придбав з метою збуту психотропну речовину в особливо великих розмірах.

Продовжуючи свою кримінально-протиправну діяльність, ОСОБА_5 забрав 21.03.2025 близько 13 години 15 хвилин в установі поштового зв`язку поштомату № 36617 товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта», що по вулиці Спортивна, 3а міста Почаїв Кременецького району Тернопільської області, отримав посилку із вмістом порошкоподібної речовини білого кольору яка містить особливо небезпечну психотропну речовину PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), масою в перерахунку на діючу речовину 17,56002 грама, що відповідно до Таблиці № 2 Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу, яка затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 № 188, є особливо великим розміром, з метою подальшого збуту. ОСОБА_5 вказану посилку взяв у руки та почав переносити до власного місця проживання з метою збуту. У подальшому ОСОБА_5 був затриманий працівниками поліції.

21.03.2025 року ОСОБА_5 , згідно ч. 1, 2 ст. 208 КПК України, затримано за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

22.03.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває у власності таке майно: транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN TOURAN», державний номерний знак НОМЕР_2 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру на нерухоме майно, жодного майна на ОСОБА_5 не зареєстровано.

Відповідно до санкції ч.3 ст.307 КК України, покарання за вчинення даного кримінального правопорушення передбачає позбавлення волі на строк від від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

З метою забезпечення можливої конфіскації майна підозрюваного ОСОБА_5 , у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, просить накласти арешт на зазначене майно. Крім того, просить розглянути клопотання про арешт майна без участі підозрюваного ОСОБА_5 .

Відповідно до ч.2 ст.172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання сторони обвинувачення про арешт майна без повідомлення власника майна ОСОБА_5 , оскільки це є необхідним, з метою забезпечення арешту майна.

В судове засідання слідчий не з`явився, зазначивши у клопотанні про розгляд справи у його відсутності.

Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно ч. 1 ст. 59 КК України конфіскація майна - це покарання, що полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, є власністю засудженого, якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються.

Як слідує із змісту клопотання та підтверджується витягом з ЄРДР від 20.03.2025, досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000123 здійснюється за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Описана у клопотанні фабула кримінального правопорушення у сукупності з наданими прокурором матеріалами кримінального провадження (витягом з ЄРДР від 20.03.2025, протоколом огляду місця від 21.03.2025, протоколом про результати проведення оперативно-технічного заходу огляду і виїмки кореспонденції. Фото таблицями огляду кореспонденції, протоколом допиту свідків від 22.03.2025 висновком експерта №СЕ-19/120-25/3753 від 22.03.2025) формує у слідчого судді внутрішнє переконання про наявність ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

22.03.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

28.03.2025 ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри.

Санкцією ч.3 ст. 307 КК України передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 належать транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN TOURAN», державний номерний знак НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

Таким чином, існує сукупність достатніх підстав та розумних підозр вважати, що вищевказане майно є предметом можливої конфіскації майна, як виду покарання, та яке може бути призначено ОСОБА_5 судом у випадку направлення обвинувального акту до суду та визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а тому є необхідність для накладення арешту на належне підозрюваному ОСОБА_5 на праві приватної власності майно, з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.

Також слідчий суддя приходить до висновку, що необхідно накласти арешт на майно саме шляхом тимчасового обмеження права на відчуження та розпорядження відповідним майном, з метою запобігання можливості його передачі/відчуження на користь третіх осіб, оскільки такі ризики існують та є обґрунтованими.

У ході розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено негативних наслідків арешту майна. Натомість, відмова у задоволенні клопотання про арешт майна може потягнути безповоротну втрату майна, до якого може бути застосована конфіскація.

На даному етапі кримінального провадження застосування арешту є об`єктивно необхідним з метою дієвості відповідного кримінального провадження.

Поряд з цим слідчий суддя зауважує, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, хоча власники обмежуються у реалізації правомочностей права власності, такий захід є тимчасовим, а тому відповідні обмеження є розумними і співмірними, з огляду на завдання кримінального провадження та, з урахуванням досліджених обставин в цьому кримінальному провадженні, потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи осіб з метою виконання завдань кримінального провадження.

Викладене вище свідчить про можливість і доцільність накладення арешту на майно в цьому кримінальному провадженні, а тому клопотання слід задовольнити.

Одночасно слідчий суддя роз`яснює, що згідно ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково, якщо буде доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт шляхом встановлення заборони на його відчуження та розпорядження на нерухоме майно - транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN TOURAN», державний номерний знак НОМЕР_2 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню слідчим СВ Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 .

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково, якщо буде доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою при оголошенні ухвали протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1