Справа № 156/5/25
Провадження № 1-кп/156/49/25
У Х В А Л А

про закінчення підготовчого провадження і

призначення справи до судового розгляду

07 січня 2025 року сел. Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження за № 0000975 від 19 листопада 2024 року про обвинувачення ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 (у режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_5 (у режимі відеоконференції),

потерпілого ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в :

02 січня 2025 року з Нововолинського відділу Володимирської окружної прокуратури до Іваничівського районного суду Волинської області надійшов обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування кримінального провадження відносно ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. Такий складений відповідно до вимог КПК України.

Ухвалою від 03.01.2025 призначено підготовче судове засідання у даному кримінальному провадженні.

У підготовчому судовому засіданні суд поставив на вирішення питання про призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Прокурор не заперечив проти призначення провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. На думку прокурора, кримінальне провадження за територіальністю та інстанційністю підсудне саме Іваничівському районному суду Волинської області, наданий до суду обвинувальний акт відповідає вимогам закону, підстави для закриття провадження у справі відсутні, угод між сторонами кримінального провадження укладено не було; судове засідання слід здійснювати за участі прокурора, потерпілого, обвинуваченого та його захисника.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 не заперечували проти призначення провадження до судового розгляду.

Потерпілий підтримав пропозицію щодо переходу до судового розгляду справи.

Вислухавши думку присутніх учасників кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000975 від 19 листопада 2024 року про обвинувачення ОСОБА_3 , додатки до обвинувального акта, суд дійшов таких висновків.

Обвинувальний акт до суду надійшов відповідно до вимог ст. 314 КПК України та за своїм змістом відповідає вимогам ст.291 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 293 КПК України до обвинувального акта додані розписки обвинуваченого та його захисника про отримання копії обвинувального акта й реєстру матеріалів досудового розслідування.

Кримінальне провадження підсудне Іваничівському районному суду Волинської області.

Підстав для ухвалення процесуальних рішень, передбачених п. п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд не вбачає.

Порушення вимог КПК України, які б унеможливлювали призначення провадження до судового розгляду, відсутні. Відтак, з метою забезпечення всебічності та повноти розгляду питання про притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України суд вважає за необхідне призначити провадження до судового розгляду.

Відповідно до ст. 31 КПК України кримінальне провадження здійснюється суддею одноособово, крім випадків, передбачених законом, з викликом сторін кримінального провадження.

Зазначене судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ст. 27 КПК України, відсутні.

Суд, під час підготовки до судового розгляду, визначивши дату та місце проведення судового розгляду, з`ясувавши необхідність проведення судового розгляду у відкритому судовому засіданні, з`ясувавши питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді, вчинивши всі необхідні дії, завершує підготовку до судового розгляду.

Відповідно до ст. 316 КПК України після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення судового розгляду.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 на підставі ухвали слідчого судді Нововолинського міського суду Волинської області ОСОБА_7 від 21.11.2024 перебуває під вартою в Державній установі «Луцький слідчий ізолятор». Строк застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою становить 60 днів з 19.11.2024 до 17.01.2025 року включно.

07.01.2025 від прокурора ОСОБА_4 надійшло клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 ще на 60 днів у зв`язку із тим, що продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від суду; незаконно впливати на свідків у цьому провадженні; продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення.

07.01.2025 року у судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 ще на 60 днів, з мотивів, викладених у клопотанні.

Потерпілий ОСОБА_6 підтримав клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечили щодо задоволення клопотання прокурора, просили у задоволенні такого відмовити та, врахувавши міцність соціальних зв`язків, зокрема, наявність постійного місця проживання та перебування на утриманні у нього семи неповнолітніх дітей, обрати стосовно ОСОБА_3 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого та захисника, а також потерпілого, дослідивши матеріали клопотання суд дійшов такого висновку.

За змістом ч.1 ст. 92 КПК України за загальним правилом, обов`язок доказування у кримінальному провадженні покладається на слідчого, прокурора.

Згідно зі ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому гл. 18 КПК України.

За змістом ч.3 ст. 331 КПК України за наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Відтак, вбачається, що в межах підготовчого провадження (на підставі аналогії закону) є можливим ухвалення судом процесуального рішення про продовження строку дії запобіжного заходу.

Відповідно до ч.4 ст. 176 (гл. 18 розд. ІІ) КПК України під час судового провадження запобіжні заходи застосовуються судом за клопотанням прокурора.

Згідно зі ст. 177 (гл. 18 розд. ІІ) КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. При цьому підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії.

Згідно з ч.1 ст. 183 (гл. 18 розд. ІІ) КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.

Строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів (ч.1 ст. 197 (гл. 18 розд. ІІ) КПК України).

Клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою (ч.1 ст. 199 (гл. 18 розд. ІІ) КПК України).

Оцінюючи наведені підстави для продовження у даній конкретній справі відносно ОСОБА_3 раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд звертає увагу на таке.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Органи державної влади, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Основного Закону). Ст. 29 Конституції України гарантується право кожної людини на свободу та особисту недоторканність.

Суд, перевіривши наявність ризиків, що передбачені ст. 177 КПК України, які вказані у клопотанні прокурора, слід зазначити, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що обвинувачений однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити.

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу, в тому числі його продовження, ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому.

Під час встановлення ризиків кримінального провадження суд застосовує стандарт достатності підстав вважати, що обвинувачений може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи таку поведінку обвинуваченого, суд має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. Так, згідно з обвинувальним актом ОСОБА_3 органом досудового розслідування пред`явлено обвинувачення у скоєнні тяжкого умисного злочину проти життя та здоров`я особи, санкція ч. 1 ст. 121 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Обвинувачений офіційно не працевлаштований, не займається суспільно-корисною діяльністю та веде аморальний спосіб життя. Відповідно до характеристики з місця проживання ОСОБА_3 схильний до вживання алкогольних напоїв, не спокійний, не адекватний, дебоширить у сім`ї в присутності дітей висловлюється ненормативною лексикою, на території сільської ради порушує громадський порядок, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності.

Зважаючи на те, що зареєстроване місце проживання обвинуваченого у с. Підбереззя Луцького району Волинсько області, а фактичне місце проживання у с. Завидів Володимирського району Волинсько області, під впливом суворості можливого покарання за скоєння тяжкого злочину обвинувачений може намагатись уникнути суду, наслідки та ризик втечі для обвинуваченого у цьому випадку можуть бути визнані менш небезпечними, ніж покарання за скоєний злочин та процедура його відбування. Відтак, прокурором доведено існування щодо ОСОБА_3 ризику переховування від правосуддя (п.1 ч.1 ст.177 КПК України).

Щодо існування відносно ОСОБА_3 ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, то прокурор у клопотанні посилався на те, що у разі обрання менш суворого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, ОСОБА_3 буде мати можливість незаконно впливати на осіб, яким безпосередньо відомі обставини вчинення кримінального правопорушення (потерпілий і свідок - дружина обвинуваченого ОСОБА_8 ), а тому існує високий ризик здійснення на них незаконного впливу з метою давання завідомо неправдивих показань в суді. Станом на даний час, кримінальне провадження перебуває на стадії підготовчого провадження і свідки судом не допитані, а тому ризик впливу на потерпілого та свідка зберігається до отримання показань потерпілого та свідка безпосередньо судом під час розгляду справи по суті. Разом з тим, не виключена ймовірність того, що обвинувачений не будучи обмежений у спілкуванні зі свідками та потерпілим може здійснювати на них вплив шляхом вмовляння, залякування, підкупу, з метою їх спонукання до ненадання в суді показів, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Таким чином суд вважає, що прокурором доведено існування щодо ОСОБА_3 ризику здійснення незаконного впливу на свідків з метою дачі завідомо неправдивих показань свідка.

Наведені прокурором доводи на підтвердження наявності передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризику скоєння нових злочинів є підставними, оскільки з метою уникнення кримінальної відповідальності та призначення покарання ОСОБА_3 матиме реальну можливість в подальшому бути залученим до злочинної діяльності, оскільки схильний до вживання алкогольних напоїв, не має постійного місця роботи та джерела прибутку. Тому, прокурором доведено існування щодо ОСОБА_3 ризику вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст. 183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Оцінюючи в сукупності особу ОСОБА_3 , обставини вчинення кримінального правопорушення, необхідність забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також доведеність прокурором наявності обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України, існування відносно обвинуваченого реальних ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд дійшов висновку, що жоден інший більш м`який запобіжний захід, окрім тримання під вартою, на даний час не здатен забезпечити повний контроль над поведінкою обвинуваченого та не зможе запобігти зазначеним у клопотанні ризикам. Відтак, суддя вважає за необхідне продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки такий запобіжний захід є виправданим за наявності суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, оскільки ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні злочину, вчиненого із застосуванням насильства, суддя не визначає розмір застави останньому.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 183, 193, 194, 197, 314-316, 318, 331, 372, 376 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000975 від 19 листопада 2024 року відносно ОСОБА_3 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України призначити до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 10:00 год 14 січня 2025 року у приміщенні Іваничівського районного суду Волинської області за адресою: вул. Незалежності, 16, сел.Іваничі, Володимирський район, Волинська область.

Справа розглядатиметься суддею одноособово.

В судове засідання викликати учасників кримінального провадження.

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів до 07 березня 2025 року включно.

Строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 обчислювати з 07 січня 2025 року.

Строк дії цієї ухвали в частині продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою встановити до 07 березня 2025 року включно.

Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1