Провадження № 1-кп/554/167/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2025 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Полтаві кримінальне провадження №0001730 від 31.10.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Тихонівка Первомайського району АР Крим, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», неодруженого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України,-

в с т а н о в и в :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

31 жовтня 2024 року близько 20 години 00 хвилин начальник УКР ГУНП в Полтавській області полковник поліції ОСОБА_5 , під час виконання своїх службових обов`язків, у зв`язку із своєю службовою діяльністю, будучи одягненим у цивільний одяг, у відповідності до ч.1 ст. 2 Закону України «Про Державний захист працівників суду і правоохоронних органів» будучи працівником правоохоронного органу, а саме органу Національної поліції перебував на відкритій ділянці місцевості по вулиці Шевченка, 74 у місті Полтаві.

ОСОБА_5 , рухаючись по вищевказаній вулиці звернув увагу на раніше незнайому особу чоловічої статі, який наблизився до нього та, перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп`яніння, у грубій формі висловлювання вимагав в останнього цигарку, на що ОСОБА_5 відмовив та продовжив рухатись в протилежному напрямку від незнайомця. Проте, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , поводив себе агресивно та зухвало, почав рухатися у слід за ним.

ОСОБА_5 , з метою ескалації назріваючого конфлікту, представився та пред`явив своє службове посвідчення працівника поліції останньому, тобто дав зрозуміти, що є працівником правоохоронного органу та знаходиться під час виконання своїх службових обов`язків. Потім, відповідно до положень викладених у ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію України», попрохав ОСОБА_4 припинити свої зухвалі дії та пред`явити документи, що посвідчують його особу.

Не погоджуючись з законною вимогою працівника поліції, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, поєднаним зі спеціальним мотивом, а саме у зв`язку з виконанням працівником правоохоронного органу своїх службових обов`язків, посягаючи на нормальну діяльність правоохоронних органів та їх авторитет, спостерігаючи перед собою працівника поліції, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, наніс працівнику поліції ОСОБА_5 , тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми струсу головного мозку, підшкірної гематоми та садна шкіри скроневої ділянки справа, параорбітальної гематоми праворуч; забійно-рваних ран м`яких тканин з садном слизових оболонок верхньої і нижньої губ, які утворились від дії тупих предметів з обмеженими контактуючими поверхнями, якими могли бути пальці рук стиснуті в кулак чи будь-який інший предмет з подібною характеристикою, не менш, як від двократної дії травмуючих факторів, які кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

ОСОБА_5 , з метою припинення протиправних дій правопорушника, для забезпечення особистої безпеки та безпеки інших осіб, застосував фізичний вплив (силу) відносно ОСОБА_4 , що виразилося у спробі фізичними зусиллями блокувати руки останнього.

Кваліфікація дій обвинуваченого судом

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст. 345 КК України, як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Допитаний в ході судового розгляду матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтвердивши факт його скоєння за обставин, викладених вище. Пояснив, що ОСОБА_5 дійсно представився працівником правоохоронного органу, а також, що він наніс потерпілому тілесні ушкодження.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, стосовно призначення обвинуваченому покарання покладався на розсуд суду.

Оскільки обставини справи ніким із учасників судового розгляду не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає та їм роз`яснено про позбавлення права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, суд вину обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України, вважає повністю доведеною, а тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнає за недоцільне дослідження доказів стосовно цих обставин справи.

Виклад позицій сторін кримінального провадження

Прокурор просив визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України та призначити покарання у виді 1 року обмеження волі. З урахування щирого каяття обвинуваченого та активного сприяння розкриттю злочину, просив, на підставі ст. 75 КК України, звільнити обвинуваченого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік.

Обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому та просив його суворо не карати, зазначивши, що усвідомив неправильність своїх дій.

Мотиви призначення покарання

При призначенні покарання обвинуваченому суд, згідно з вимогами статей 65 67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після цього, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним й достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, яка обтяжує його покарання, суд визнає вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Так, суд враховує характер та ступінь тяжкості кримінального правопорушення, який відноситься до нетяжких злочинів.

Крім того, суд бере до уваги особу обвинуваченого, який в силу раніше не судимий, неодружений, має постійне місце проживання, під наглядом у лікарів нарколога та психіатра на даний час не перебуває.

Слід зазначити, що злочин вчинений обвинуваченим є нетяжким, крім того, мета покарання - це те, чого прагне держава, застосовуючи його, щодо особи, яка вчинила злочин. Покарання повинно володіти силою впливу та стримування, що полягає не у жорстокості, а у невідворотності та можливої швидкості.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № 43759/10 та №43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючих покарання обвинуваченого обставин, щире розкаяння у вчиненому, з врахуванням ставлення обвинуваченого до вчинення діяння та його наслідків, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст.345 КК України із застосуванням ст. 75 та ст.76 КК України і таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Вирішення цивільного позову

Цивільний позов не заявлено.

Мотиви інших рішень

Витрати на залучення експертів відсутні.

Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Обрання запобіжного заходу, зважаючи на призначене покарання, є недоцільним.

Керуючись статтями 124, 127-129, 174, 373, 374, 615 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правоопрушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік.

Відповідно до ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України, а саме: мобільний телефон «Redmi A-7» - повернути власнику ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржено в Полтавський апеляційний суд через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1