Справа № 308/476/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000134 від 05 липня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, про арешт майна, -

встановив:

13 січня 2025 року до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000134 від 05 липня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, про арешт майна.

Досудовим розслідуванням встановлено, що військовослужбовець одного з підрозділів здійснює незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів

20 грудня 2024 року під час проведення санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , по місцю проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було вилучено мобільний телефон марки «Samsung A10S» imei 1: НОМЕР_1 imei 2: НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_4 , що упаковано в спец. пакет НПУ PSP 1470074.

20.12.2024 ОСОБА_4 оголошено повідомлення про підозру за ознаками ч.1 ст.307 КК України.

Відповідно до постанови слідчого СВ Ужгородського РУП від 20.12.2024 вищевказане майно визнано речовим доказом у кримінальному проводженні, оскільки вономоже містити сліди кримінального правопорушення, в тому числі відомості про спілкування підозрюваного ОСОБА_4 з іншими особами, щодо здійснення ним протиправної діяльності, пов`язаної зі збутом наркотичних речовин, та іншу необхідну інформацію для проведення подальшого досудового розслідування та встановлення об`єктивних обставин кримінального провадження.

Прокурор зазначає, що з метою забезпечення збереження речового доказу та можливості проведення органом досудового розслідування слідчих дій у кримінальному провадженні, для підтвердження чи спростування факту таємного викрадення майна просить клопотання задовольнити.

У судове засідання прокурор не з`явився, проте подав заяву, в якій просить провести розгляд клопотання про арешт майна без його участі та клопотання задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України неприбуття слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, у зв`язку з чим слідчий суддя розглянув подане клопотання про арешт майна у відсутності вказаних осіб.

Власник майна повідомлений належним чином у судове засідання не зявився.

Застосування технічних засобів фіксування кримінального провадження під час розгляду клопотання не здійснювалось відповідно до статті 107 КПК.

Розглянувши дане клопотання, долучені до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність його задоволення виходячи із наступного.

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

В частині 1 статті 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.2 цієї ж статті арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За змістом ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 11 статті 170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Слідчим суддею встановлено, що 20 грудня 2024 року під час проведення санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , по місцю проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було вилучено мобільний телефон марки «Samsung A10S» imei 1: НОМЕР_1 imei 2: НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_4 , що упаковано в спец. пакет НПУ PSP 1470074.

20.12.2024 ОСОБА_4 оголошено повідомлення про підозру за ознаками ч.1 ст.307 КК України.

20 грудня 2024 року постановою старшого слідчого СВ Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_5 , вищевказаний мобільний телефон визнано речовим доказом.

Також, на виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України, слідчому судді доведено необхідність такого арешту майна з метою збереження речового доказу, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя враховує наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, а тому клопотання слідчого слід задовольнити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на мобільний телефон марки «Samsung A10S» imei 1: НОМЕР_1 imei 2: НОМЕР_2 , який було упаковано до спец. пакету НПУ PSP 1470074вилучений в ході проведення обшуку 20 грудня 2024 року в ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, яке під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Копію ухвали вручити слідчому, а іншим учасникам направити не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1