Житомирський апеляційний суд
Справа №279/5768/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/491/25
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2025 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю : секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі матеріали судового провадження № 279/5768/24 за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 22 жовтня 2024 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів»,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати. Вважає ухвалу незаконною та неґрунтованою, оскільки суд не декриміналізував ст.185 КК України за якою він відбуває покарання.

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 22.10.2024 відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

В обґрунтування даного рішення суд зазначив, що правопорушення, за вчинення якого ОСОБА_7 був засуджений вироком Святошинського районного суду м. Києва від 30.01.2023 за ч. 3 ст. 185 КК України, залишається кримінально караним правопорушеннями, оскільки вартість майна, за викрадення якого останній засуджений, перевищує 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Заслухавши доповідача, думку прокурора в заперечення апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню та виходить з наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що таких вимог закону, при ухваленні рішення, суд першої інстанції дотримався в повній мірі.

Так, Верховна Рада України 18 липня 2024 року прийняла Закон №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набрав чинності 09 серпня 2024 року.

З набранням чинності цим Законом, зазнали змін положенняст.51 КУпАП.

Порівняно з попередньою редакцією цієї статті зазначені зміни передбачають, зокрема, збільшення мінімального порогу відмежування адміністративної та кримінальної відповідальності за вчинення крадіжки, шахрайства, привласнення або розтрати з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року (справа №278/1566/21), зміна в ст.51 КУпАП, яка стосується збільшення розміру коефіцієнта неоподатковуваного мінімуму для кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна відповідальність за відповідною частиною ст. 185 КК України настає під час вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка) в тому разі, якщо крадіжка майна не є дрібною.

Отже, діяння, вчинене як таємне викрадення чужого майна, якщо вартість цього майна не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент їх вчинення, є дрібною крадіжкою і не є кримінально караними, що виключає кримінальну відповідальність, передбаченуст.185 КК України.

Таким чином, новим законом декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення менше 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Згідно вироку Святошинського районного суду м.Києва від 30.01.2023 ОСОБА_7 засуджений за ч.3 ст.185 КК України, а саме за вчинення двох епізодів крадіжок, які мали місце 26.09.2021 на суму 5 326,67 грн. та 27.09.2021 на суму 10 527,90 грн. У 2021 році сума 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян складала 2270 грн.

Отже, кримінальне правопорушення за ч. 3 ст.185 КК України, за вчинення якого ОСОБА_7 був засуджений вироком Святошинського районного суду м.Київа від 30.01.2023 року, залишається кримінально караним правопорушенням, оскільки вартість майна, за викрадення якого останній засуджений, перевищує 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, а тому доводи апеляційної скарги засудженого не грунтуються на вимогах закону.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 .

Будь-яких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону судом першої інстанції, які б були підставою для скасування або зміни ухвали в даному провадженні, колегією суддів не встановлено.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обгрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 22 жовтня 2024 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: