Провадження №: 1-кп/752/1311/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2025 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в м. Києві судовий розгляд кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002323 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ніжин Чернігівської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, працюючого неофіційно, який має на утриманні малолітню дитину 2023 р.н., зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 28.02.2024 за ч. 2 ст. 125, ст. 128 КК України, до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 1 місяць, від відбування якого, на підставі ст. 75 КК України, звільнений з випробуванням з іспитовим строком 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України,

за участю сторін та інших учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В :

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Згідно зі статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» органи Національної поліції віднесено до правоохоронних.

Згідно з пунктами 1, 2 ст. 17 Закону України «Про національну поліцію» поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції. Поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які ї потребують і повідомити про це найближчий орган поліції.

Відповідно до ст. 23 ЗУ «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень, припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку на вулицях, площах, у парках, скверах, на стадіонах, вокзалах, в аеропортах, морських та річкових портах інших публічних місцях, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Так, 04.08.2024 приблизно о 01:30 год. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було запрошено до Голосіївського УП ГУНП у м. Києві за адресою: м. Киів, вул. Голосіїівська, 15, молодшим інспектором роти реагування Голосіївського РВ УПО в м. Києві ОСОБА_5 , поліцейським водієм ОСОБА_6 та молодшим інспектором Голосіївського РВ УПО у м. Києві ОСОБА_7 , будучи одягнутими у формений одяг та виконуючи свої службові обов`язки за порушення комендантської години. В ході спілкування з ОСОБА_3 останній, будучи в стані алкогольного сп`яніння за результатом тесту 1,04 проміле, почав нецензурно висловлюватись в бік працівників поліції та погрожувати фізичною розправою. В подальшому, ОСОБА_8 почав розмахувати руками та намагався покинути приміщення Голосіївського УП ГУНП у м. Києві під час комендантської години. В цей момент ОСОБА_3 , не реагуючи на законні вимоги поліцейських, почав чинити фізичний опір працівникам поліції, які намагалися його зупинити.

З метою запобігання злочинних дій, поліцейським ОСОБА_6 було проведено затримання ОСОБА_3 . Під час затримання працівником поліції було висловлено законні вимоги ОСОБА_3 припинити опір, однак останній, не реагуючи на законні вимоги працівника поліції, продовжував активно чинити фізичний опір. В подальшому працівник поліції намагався застосувати до ОСОБА_3 спеціальний засіб кайданки, однак в цей момент останній, розмахуючи руками, впав на підлогу. В свою чергу ОСОБА_6 , намагаючись одягнути одне кільце кайданок на руку ОСОБА_3 , взяв його за руку, однак останній ривком потягнув на себе працівника поліції, після чого, намагаючись кинути його, впав на підлогу. В цей момент ОСОБА_3 , діючи умисно, достовірно розуміючи, що особи, які знаходяться біля нього, є працівниками правоохоронних органів, неодноразово будучи повідомлений про необхідність припинення протиправних дій, продовжував свої неправомірні дії, належної поведінки не проявив, висловлюючись нецензурною лайкою на адресу працівників поліції, чинив активний фізичний опір, у зв`язку з чим не надавав можливості зафіксувати кільце спеціального засобу. Піднявшись з підлоги, продовжуючи чинити опір, ОСОБА_3 схопив за спину своєю правою рукою ОСОБА_6 та, поставивши підніжку, повалив його на підлогу, перекинувши через стегно.

Таким чином ОСОБА_3 вчинив опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 342 КК України.

2. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, пояснив, що йшов додому під час комендантської години, його зупинили працівники поліції та запросили проїхати у відділення. Там висловлювався нецензурною лайкою, чинив опір, відштовхнув працівника поліції. У вчиненому щиро розкаюється, попросив вибачення у потерпілого, зробив для себе висновки. Запевнив суд що такого більше не повториться.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, однак надіслав до суду заяву, в якій просив проводити судовий розгляд без його участі, а також зазначив, що претензій до ОСОБА_3 не має, а щодо виду і міри покарання поклався на розсуд суду.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

При цьому суд переконався у правильності розуміння ОСОБА_3 змісту обвинувачення, у добровільності його позиції, а також з`ясував позиції інших учасників судового провадження і належно роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

У зв`язку з викладеним суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням таких матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу.

3. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд бере до уваги і визнає обставиною, яка пом`якшує покарання - його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжує покарання, не встановлено.

4. Мотиви призначення покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Згідно з ч. 2 ст. 342 КК України, опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків карається штрафом від однієї тисячі до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційним наглядом на строк до чотирьох років, або обмеженням волі на той самий строк, або позбавленням волі на строк до двох років і відповідно до положень ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_3 вид та міру покарання, суд виходить із характеру діяння, обстановки, способу, місця і часу вчинення кримінального правопорушення, з урахуванням форми, виду, ступеня вини, мотивів і мети, обставин, що характеризують поведінку обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення і обставин, що безпосередньо пов`язані із його вчиненням, та характеризують поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, а також враховує дані про особу обвинуваченого, який судимий вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 28.02.2024 за ч. 2 ст. 125, ст. 128 КК України, до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 1 місяць, від відбування якого, на підставі ст. 75 КК України, звільнений з випробуванням з іспитовим строком 1 рік; на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, працює неофіційно, а тому, на переконання суду, необхідним для виправлення та запобіганню вчиненню ним нових кримінальних правопорушень буде призначення покарання за ч. 2 ст. 342 КК України у межах санкції - у виді штрафу.

При цьому, зважаючи на те що обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні негативно оцінив власну протиправну поведінку, висловив щирий жаль з приводу вчиненого, активно сприяв розкриттю злочину, враховуючи його молодий вік та наявність на утриманні малолітньої дитини, те що він за місцем мешкання характеризується задовільно й скарг на нього не надходило, в даному конкретному випадку суд вважає на необхідне обмежитись мінімальним розміром штрафу у розмірі 1 (однієї) тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, сума якого є суттєвою для обвинуваченого, важкою, проте реальною для виконання.

Таке покарання, на переконання суду, має бути справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_3 , попереджати вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідати його меті, гуманності, справедливості і не потягнути за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Ураховуючи, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку, керуючись вимогами статей 71, 72 КК України, які регулюють питання призначення покарання за сукупністю вироків та правила складання покарань, основне покарання призначене за новим вироком у виді штрафу, яке складанню з іншими видами покарань не підлягає, необхідно виконувати самостійно.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити згідно з вимогами ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 60560 грн 00 коп. (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень у національній грошовій одиниці - скасувати, повернувши вказану суму заставодавцю.

На підставі викладеного, керуючись ст. 349, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень.

Речові докази:

- СD-R диск марки «Axent» ємкістю 700 МВ із відеозаписом з камери відеоспостереження, яка встановлена в приміщенні холу першого поверху Голосіївського УП ГУНП у м. Києві, що міститься в матеріалах кримінального провадження №0002323, залишити зберігати при матеріалах даного кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання;

- СD-R диск марки «Axent» ємкістю 700 МВ із відеозаписом з бодікамери № 106496, що міститься в матеріалах кримінального провадження №0002323, залишити зберігати при матеріалах даного кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання;

- нагрудну портативну бодікамеру №106496, яку запаковано до спец.пакету № KIV 2137046, передану до кімнати зберігання речових доказів Голосіївського УП ГУНП у м. Києві - повернути власнику (законному володільцю).

Запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 60560 грн 00 коп. (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень у національній грошовій одиниці - скасувати, повернувши вказану суму заставодавцю.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Голосіївський районний суд м. Києва.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя ОСОБА_1