Справа № 307/374/25
Провадження № 1-кп/307/24/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2025 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Тячів кримінальне провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000016 від 11.01.2025 року, про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хуст, Закарпатської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, без освіти, не працюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України,

В С Т А Н О В И В:

10 січня 2025 року близько 12 години 00 хвилин, під час дії на всій території України воєнного стану, запровадженого Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 24.02.2022 №2102-IХ, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний, строк якого продовжувався відповідними Указами Президента України та який діє по теперішній час, ОСОБА_4 , діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, спрямованим на незаконне збагачення за рахунок викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправність, караність, суспільну небезпечність своїх дій, а також настання суспільно-небезпечних наслідків, незаконно, таємно проник у приміщення котельні будівлі, що розташована у АДРЕСА_2 , звідки викрав акумуляторну батарею марки «VEGA 12V/60АН», вартістю 1425,00 гривень, та блок джерела безперебійного живлення марки «Intelli UPS 700» серійний номер S006053985N/S, вартістю 10788,00 гривень, яке належить потерпілому ОСОБА_6 . Після чого ОСОБА_4 , заволодівши викраденими речами з місця пригоди втік, та подальшому відніс дані викрадені речі свідку ОСОБА_7 , якому і продав, цим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_6 , матеріальну шкоду на загальну суму 12 213 (дванадцять тисяч двісті тринадцять) гривень.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю. Показав, що від потерпілого вкрав чорний акумулятор і чотирикутну зарядку білого кольору. Пам`ятає, що крадіжку вчинив у зимовий період року. Вказав, що потерпілий являється його сусідом. Речі, які викрав у потерпілого знаходилися у підвалі. Викрадені речі продав, однак потім повернув ці гроші. Щиро розкаявся стверджуючи, що більше такого робити ніколи не буде.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що являється священнослужителем і сам обслуговує печі парових котлів у церкві. І одного ранку, десь о шостій годині, не пам`ятає точну дату, але пам`ятає, що це був зимовий період, йдучи до церкви, виявив, крадіжку. Після обіду зателефонував до поліції. Після приїзду працівників поліції було встановлено, що на камері відеоспостереження зафіксовано крадіжку. І на відеозаписі був помічений обвинувачений ОСОБА_4 який ніс сумку. Через деякий час, обвинувачений ОСОБА_4 визнав те, що це він викрав речі і вказав на осіб, яким він вже продав викрадені речі. Він знайшов тих осіб, яким обвинувачений продав речі і дізнався за яку суму останній їх продав. Десь приблизно вийшло 12 000 грн. за акумулятор і 800 грн. блок джерела безперебійного живлення. Зазначив, що купляв акумулятор і блок джерела безперебійного живлення десь за 800 доларів США та 2000 доларів США. Вказав, що обвинувачений попросив вибачення тому, просить його не карати і не позбавляти волі.

Розглянувши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, доведена повністю.

Оскільки прокурор, обвинувачений та потерпілий не заперечили щодо фактичних обставин провадження, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення в повному обсязі за обставин, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги встановлення судом того факту, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин і відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, а також приписи ч. 2 ст. 394 КПК України щодо особливостей апеляційного оскарження, вислухавши думку прокурора, який просив розглянути кримінальне провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України та думку потерпілого і обвинуваченого, які не заперечили щодо такого порядку розгляду кримінального провадження, враховуючи положення ч.4 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та потерпілого і дослідженням характеризуючих даних про особу обвинуваченого.

Таким чином, враховуючи повне визнання своєї вини обвинуваченим, який повідомив суд, що розуміє суть пред`явленого йому обвинувачення та повністю визнає викладені в проголошеному прокурором обвинувальному акті обставини, щодо вчинення ним крадіжки та таке визнання є добровільним і надається ним вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленим із правилами ст.ст. 349, 394 КПК України, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, що відноситься до категорії тяжкого злочину, дані про особу винного, його вік, за місцем проживання згідно характеристики виданої сільським головою Бедевлянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області ОСОБА_8 від 14.01.2025 р. характеризується посередньо, на обліках в лікарів психіатра та нарколога згідно довідки виданої КНП «Тячівська районна лікарня» №35/01-20 від 22.01.2025 р. не значиться, відповідно до довідки № наданої на вимогу ВІТ ГУНП в Закарпатській області від 13.01.2025 р., раніше не судимий, відшкодування завданої потерпілому шкоди та відсутність претензій до обвинуваченого з боку потерпілого.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України суд визнає: визнання своєї вини та щире каяття.

Обставин, визначених ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом не встановлено.

За положеннями ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7, зі змінами від 06.11.2009 року, звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. У пункті 2 постанови зазначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Враховуючи наведене та конкретні обставини провадження, за яких вчинено діяння, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, його поведінку після вчинення злочину, з урахуванням позиції потерпілого, який просив призначити мінімальне покарання та не позбавляти волі обвинуваченого, враховуючи досудову доповідь органу пробації з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого та висновок про можливість його виправлення без позбавлення волі, відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, пов`язаного проти власності, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення з його боку нових злочинів можливе без ізоляції від суспільства, а тому щодо нього необхідно і доцільно призначити покарання, передбачене санкцією ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі на певний строк, із звільненням його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покладенням передбачених ст. 76 КК України обов`язків.

Суд вважає, що призначення обвинуваченому саме такого покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, є співмірним протиправним діянням, і не може вважатися явно несправедливим внаслідок м`якості чи недостатнім для досягнення мети покарання.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Обраний ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 27.01.2025 відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, закінчився 20.03.2025. Під час судового розгляду сторона обвинувачення не зверталася до суду з клопотаннями про продовження або зміну раніше обраного відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Питання щодо речових доказів вирішується судом у порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 349, 368-370, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази, акумуляторну батарею марки «VEGA 12V/60АН», вартістю 1425,00 гривень, та блок джерела безперебійного живлення марки «Intelli UPS 700» серійний номер S006053985N/S, вартістю 10788,00 гривень, які належать потерпілому ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 мешканцю АДРЕСА_2 , та згідно розписки від 15.01.2025 повернуті йому на відповідальне зберігання, залишити у потерпілого ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1