Провадження № 11-сс/4808/401/24
Категорія ст. 199 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2024 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 листопада 2024 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №000347 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 189 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 листопада 2024 року клопотання слідчого задоволено та продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 до 02 січня 2025 року включно, в межах строку досудового розслідування.

З огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, суд першої інстанції дійшов до висновку про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 189 КК України та доведеності наявності ризиків, які продовжують існувати та дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Слідчий суддя зазначив, що доводи захисту в сукупності з іншими обставинами не дають достатніх підстав для зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, а також є недостатніми для гарантування належної поведінки підозрюваного й не свідчать про відсутність вказаних ризиків з огляду на конкретні обставини справи. Більш м`які запобіжні заходи не зможуть у повній мірі запобігти наведеним ризикам, що продовжують існувати та не зменшилися, а відтак не будуть здатними і забезпечити дієвість даного кримінального провадження.

Захисник ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді від 27 листопада 2024 року та постановити нову, якою в задоволенні клопотання сторони обвинувачення про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення застави, щодо підозрюваного ОСОБА_8 відмовити.

Вважає, що ухвала слідчого судді про застосування до ОСОБА_8 найсуворішого запобіжного заходу без визначення альтернативи у якості застави є необґрунтованою та такою котра була винесена формально.

Зазначає, що відсутні дані, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 189 КК України.

Крім того вказує, що слідчим суддею не було взято до уваги, що передумовою виникнення, появи та подальшого розвитку конфлікту між потерпілою ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , котрий орган досудового розслідування переклав в площину кримінального судочинства, має розглядатись та вирішуватись в порядку цивільного судочинства, із врахуванням положень ч. 2 ст. 62 Сімейного Кодексу України.

Стверджує, що слідчим суддею не досліджено належним чином, що відсутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а слідчим не доведено їх існування та наявність. Підозрюваний не має наміру переховуватись від органу досудового розслідування та суду, перешкоджати в проведенні слідчих дій та незаконно впливати на свідків.

В судовому засіданні апеляційного суду:

- підозрюваний ОСОБА_8 та його захисник просили задовольнити апеляційну скаргу, ухвалу слідчого судді від 27 листопада 2024 скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання сторони обвинувачення про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 ;

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив відмовити в її задоволенні.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового провадження, суд апеляційної інстанції вважає, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити з наступних підстав.

За приписами ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що предметом апеляційного оскарження є саме рішення слідчого судді про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 від 27 листопада 2024 року, у зв`язку з чим апеляційний суд позбавлений можливості надати правову оцінку судовим рішенням, які вже набули законної сили та виконані у повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції вважає, що рішення слідчого судді про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 відповідає цим вимогам, оскільки слідчий суддя правильно задовольнив клопотання, таке рішення прийнято за наявності необхідних для цього підстав, з наведенням відповідних мотивів.

Частиною 1 ст. 29 Конституції України визначено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного.

За змістом ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про : наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3, 5 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №000347 повідомлено про підозру від 02 жовтня 2024 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України (а.п. 68-70), а саме у вимозі передачі чужого майна та права на майно з погрозою насильства над потерпілим, пошкодження та знищення його майна (вимаганні) вчиненому з погрозою вбивства та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, в умовах воєнного стану.

Крім цього, 25 жовтня 2024 року ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №000347 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, а саме у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному з погрозою насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому в умовах воєнного стану (а.п 72-75).

Санкція ч. 4 ст. 186 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, санкція ч. 4 ст. 189 КК України - позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Вказані кримінальні правопорушення згідно з ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів.

На думку суду апеляційної інстанції, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані разом з сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів у їх взаємозв`язку з відомостями, які містяться у протоколі допиту потерпілої (а.п. 11-13), протоколах допиту свідків (а.п. 14-17), протоколах проведення негласних слідчих (розшукових) дій (а.п. 25-53), матеріалах кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 189 КК України.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що слідчий суддя досліджує обставини злочину лише щодо пред`явленої підозри, після повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування ще триває, встановлюються нові фактичні дані, перевіряються обставини.

На думку суду апеляційної інстанції, кримінальні правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу.

Також, на думку суду апеляційної інстанції, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів належним чином оцінив в сукупності всі обставини згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України, в тому числі характеризуючі особу підозрюваного ОСОБА_8 дані.

Сукупність відомостей, які були встановлені під час розгляду клопотання, давали підстави слідчому судді дійти висновку, що в даному випадку мають місце ризики здійснити підозрюваним дії, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інші кримінальні правопорушення. Вони супроводжуються метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Висновок про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчим суддею зроблено в результаті аналізу сукупності даних про подію кримінального правопорушення, відомостей, що характеризують особу підозрюваного, інших обставин по кримінальному провадженню, оцінки доводів прокурора.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що ризик в свою чергу не є визначеною подією, а по суті представляє ймовірність отримання несприятливих для досудового розслідування подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що ризиком у кримінальному провадженні є небажані для провадження наслідки дій підозрюваного, спрямовані на створення перешкод кримінальному провадженню. Ризик стає реальним через невизначеність поведінки особи у певній ситуації, яку (поведінку) неможливо достеменно передбачити. Таким чином, у контексті кримінального провадження ризиком неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного необхідно вважати таку поведінку цієї особи, настання якої характеризується високим ступенем ймовірності.

У відповідності з ст. 199 КПК України в суді першої інстанції та під час апеляційного розгляду знайшли своє підтвердження доводи прокурора про те, що ризики згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України з часу застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу не зменшилися та продовжують існувати до теперішнього часу, що в свою чергу виправдовує подальше тримання підозрюваного під вартою.

Стороною захисту не наведено вагомих підстав вважати, що обставини, які вказували на наявність заявлених прокурором ризиків, запобігання спробам яких є метою та підставами застосування запобіжних заходів, змінилися, та відповідно, вони зменшились, а також, що після прийняття рішень про застосування запобіжного заходу виникли нові обставини.

Колегія суддів погоджується, що при оцінці наявності ризику встановленого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України слідчий суддя врахував те, що підозрюваний, усвідомлюючи, що санкція статтей передбачає покарання виключно у вигляді позбавлення волі, може вчиняти навмисні дії, щоб ухилитись від слідства та суду.

Перебуваючи на волі, підозрюваний може незаконно впливати на потерпілу та свідків, з якими добре знайомий та знає їхні контактні дані та місця проживання. Зокрема, потерпіла ОСОБА_11 є його колишньою дружиною, до якої під час вчинення злочину він застосовував погрози та фізичне насильство. Свідків ОСОБА_12 (мама потерпілої) та ОСОБА_13 (сестра потерпілої) підозрюваний також дуже добре знає, володіє інформацією про їхні адреси проживання та інші контактні дані.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків необхідно враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

Відповідно, за таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Суд апеляційної інстанції вважає, що під час розгляду клопотання доведено неможливість запобігання відповідним ризикам у разі застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

При застосуванні іншого більш м`якого запобіжного заходу відносно нього існує значна ймовірність того, що він порушуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки.

Матеріалами клопотання доведено, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Чернелиця, Городенківського району, Івано-Франківської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимий:

- 30.05.2008 Апеляційним судом Хмельницької області за п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 357 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна (18.11.2008 року вирок змінено Верховним Судом України на 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна);

- 12.07.2013 Дзержинським районним судом м. Кривий Ріг на підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання за ст. 391 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за ухвалою Верховного Суду України від 18.11.2008 та визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років 5 місяців з конфіскацією майна (звільнений з місць позбавлення волі 28.12.2020).

Крім того, з матеріалів провадження (а.п. 23-24) видно, що відносно підозрюваного існує кримінальне провадження за ч. 4 ст. 189 КК України, яке перебуває в органі досудового розслідування СУ УСБУ, де до ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, звільнений 17.04.2024 з ДУ «Київський СІЗО» на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 16.04.2024 під заставу в сумі 605600 грн.

Вказані дані про особу підозрюваного, а саме наявність іншого кримінального провадження в межах якого обрано запобіжний захід у вигляді застави, а також з урахуванням змісту підозри за ч. 4 ст. 189 КК України, де особа підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням насильства та погрозою застосування насильства, беззаперечно свідчать про наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України та про неможливість застосування до ОСОБА_8 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави або інших більш м`яких запобіжних заходів.

Стороною захисту не зазначено належного обґрунтування про можливість запобігання ризикам, встановлених стороною обвинувачення, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, не спростовано мотивів слідчого судді.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що слідчий суддя провів ретельний аналіз наявності підстав для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , і з огляду на його підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 189 КК України,, його обставини, тяжкість, з метою запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, та забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, з врахуванням даних про його особу, відповідно до вимог кримінального процесуального закону обґрунтовано задовольнив клопотання слідчого.

Під час апеляційного розгляду стороною захисту не спростовано встановлених слідчим суддею підстав для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На думку суду апеляційної інстанції, слідчий суддя правильно не визначив заставу у відповідному розмірі при продовженні строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , з огляду на підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, що мають місце у даному випадку.

За таких обставин, ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 листопада 2024 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №000347 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 189 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5