Справа № 643/812/25
Провадження № 1-кс/643/383/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2025 слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні зали суду в м. Харкові погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0004326 від 17.06.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт Високий Харківського району Харківської області, громадянки України, не заміжньої, з вищою освітою, за спеціальністю правознавство, адміністративний менеджмент, бухгалтерський облік та аудит, обіймає посаду заступника начальника управління - начальника відділу позапланових перевірок Управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС у Харківській області, категорія «Б» посад державної служби, раніше не судима, зареєстрована та фактично мешкає за адресою АДРЕСА_1 , -

УСТАНОВИВ:

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється у тому, що, перебуваючи на посаді заступника начальника управління - начальника відділу позапланових перевірок Управління оподаткування фізичних осіб Головного управління ДПС у Харківській області, будучи працівником правоохоронного органу, а також службовою особою, що займає відповідальне становище, здійснюючи функції представника влади, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення протиправним шляхом, використовуючи своє службове становище, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вчинила корупційне кримінальне правопорушення за наступних обставин: у липні 2024 року на ім`я ОСОБА_7 , яка є фізичною особою-підприємцем, основний вид діяльності: роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, перебуває на загальній системі оподаткування та має ліцензію на здійснення торгівлі підакцизними товарами, за місцем реєстрації останньої: АДРЕСА_2 , надійшов лист з Краснокутської державної податкової інспекції про необхідність надання документів щодо ведення підприємницької діяльності за 2023 рік, на який ОСОБА_7 не відреагувала.

У жовтні 2024 року до ОСОБА_7 зателефонував представник ГУ ДПС у Харківській області та повідомив, що під час ведення господарської діяльності у ФОП ОСОБА_7 виникла розбіжність між звітними даними та даними за РРО у 2023 році. ОСОБА_7 було повідомлено, що на адресу її реєстрації буде надіслано лист про надання необхідних документів щодо виникнення розбіжності та буде проведена податкова перевірка.

01.11.2024, приблизно о 10:30, ОСОБА_8 , чоловік ОСОБА_7 , приїхав до ГУ ДПС у Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Болбочана Петра, 25, з метою з`ясування причин надходження листів з ГУ ДПС у Харківській області на ім`я його дружини де о 10:48 заступник начальника відділу позапланових перевірок ГУ ДПС у Харківській області ОСОБА_9 провела його до службового кабінету заступника начальника начальника відділу позапланових перевірок ГУ ДПС у Харківській області ОСОБА_5 .

Під час бесіди ОСОБА_5 та ОСОБА_9 детально роз`яснили ОСОБА_8 суть порушень, на їхню думку, вчинених ФОП ОСОБА_7 під час здійснення підприємницької діяльності у 2023 році, яка полягала у виникненні розбіжностей між поданою ФОП ОСОБА_7 декларацією за 2023 рік та сумою виторгу згідно реєстратору розрахункових операцій (далі за текстом РРО). Сума такої розбіжності складала понад 3,5 мільйона гривень та зі слів останніх, перебуваючи на загальній системі оподаткування, ФОП ОСОБА_7 , досягнувши суми понад 1 мільйон гривень повинна була стати платником ПДВ з 11 числа наступного місяця. Згідно їх підрахунків сума, яка підлягає донарахуванню до державного бюджету, складає близько 700 тисяч гривень.

Після даного роз`яснення ОСОБА_9 покинула службовий кабінет, а ОСОБА_5 залишилась із ОСОБА_8 наодинці та в цей час у неї виник злочинний умисел, спрямований на одержання неправомірної вигоди за не проведення перевірки ФОП ОСОБА_7 . Доводячи свій умисел до кінця, ОСОБА_5 близько 11:15 звернулась до ОСОБА_8 із запитанням, що він може їй запропонувати за не проведення перевірки.

Не отримавши від ОСОБА_8 пропозиції, ОСОБА_5 запропонувала останньому надати їй 2000 доларів США в якості неправомірної вигоди, зробивши це шляхом жесту із двох пальців, одночасно запитавши ОСОБА_8 , чи в змозі останній надати грошові кошти у вказаному розмірі, на що ОСОБА_8 погодився та повідомив, що йому потрібен час для збирання необхідної суми грошових коштів. Під час їх діалогу ОСОБА_5 наполягала на тому, що гроші необхідно надати в цей же день. Близько 11:21 ОСОБА_8 залишив службовий кабінет ОСОБА_5 .

Того ж дня, о 14:02, ОСОБА_5 , перебуваючи у своєму службовому кабінеті, отримала телефонний дзвінок у інтернет месенджері «WhatsApp» від ОСОБА_8 , який під час телефонної розмови повідомив, що прибув до ГУ ДПС у Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Болбочана Петра, 25.

О 14:03 ОСОБА_8 зайшов до службового кабінету ОСОБА_5 , розташованого за вищевказаною адресою де остання, перебуваючи на своєму робочому місці, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на одержання неправомірної вигоди, відкрила верхню шухляду свого столу, вказуючи таким чином на місце, куди ОСОБА_8 має покласти грошові кошти, що є предметом неправомірної вигоди, на що ОСОБА_8 поклав у вказане ОСОБА_5 місце шухляду її робочого столу 2000 доларів США, які знаходились у паперовому конверті білого кольору.

Таким чином ОСОБА_5 одержала неправомірну вигоду в розмірі 2000 доларів США за невчинення дій, що входили до її службових повноважень, а саме: проведення перевірки та донарахування податкових зобов`язань дружині ОСОБА_8 ОСОБА_7 , яка є фізичною особою - підприємцем, чим довела свій злочинний умисел, направлений на отримання неправомірної вигоди, до кінця.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 3 ст. 368 КК України, як одержання службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дії з використанням наданого їй службового становища та 20.01.2025 останній повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Слідчий, посилаючись на вагомість доказів вчинення ОСОБА_5 тяжкого злочину у сфері службової діяльності з використанням владних повноважень, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 10-ти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацію майна, вказує, що остання, усвідомивши можливість отримання кримінального покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий термін, може переховуватись від органів досудового слідства та суду, незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженню, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що може привести до перешкоджання встановленню істини у кримінальному провадженні, а тому наявні підстави для обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ризик переховування від органу досудового розслідування або суду слідчий обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 , розуміючи невідворотність покарання може переховуватися від органу досудового розслідування та суду в інших областях України або за кордоном, оскільки має право безперешкодного виїзду з України.

Ризик незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні обґрунтовується слідчим тим, що на час вчинення злочину і до тепер ОСОБА_5 обіймає посаду в правоохоронному органі, знайома з іншими працівниками правоохоронних органів та місцевими мешканцями, тому може самостійно або заручившись підтримкою інших осіб, своїх колег з метою уникнення покарання за вчинений злочин здійснити вплив на свідків, у тому числі шляхом погроз, щоб ті відмовились від своїх показань, наданих на досудовому розслідуванні та тих, що в подальшому будуть надаватись при судовому розгляді.

На доведення ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином слідчий стверджує, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, з метою ухилення від кримінальної відповідальності може умисно симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення судового слідства. Зокрема, достовірність перевірки підстав неявки до органу досудового розслідування або суду вимагатимуть від сторони обвинувачення певного часу, що в свою чергу призведе до необґрунтованого затягування строків досудового розслідування. В той же час підозрювана, перебуваючи на волі, не буде позбавлена можливості з використанням мобільних телефонів попередити інших осіб, в тому числі працівників Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці або передавати їм будь яку інформацію, що може нашкодити даному досудовому розслідуванню.

Застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу на думку слідчого не зможе запобігти вищевказаним ризикам, оскільки передбачає перебування підозрюваної на волі, що дає можливість вчинити дії, вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повне та всебічне розслідування. Крім того, це створить в очах суспільства уяву про безкарність, свавілля та неспроможність правоохоронних органів захистити пересічних громадян.

Посилаючись на те, що ОСОБА_5 вчинила корупційний злочин займаючи відповідальне становище, чим підірвала авторитет держави та правоохоронних органів в цілому в очах громадян, цей випадок є резонансним, слідчий просить визначити розмір застави, що перевищує 80 прожиткових мінімумів для працездатних громадян, а саме 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та покласти на підозрювану строком на два місяці обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

В суді прокурор підтримав заявлене клопотання та дав пояснення відповідно до викладених в ньому обставин. Додатково зазначив, що наразі не всі матеріали негласних слідчих (розшукових) дій розсекречені, разом з тим вказані матеріали свідчать про системність протиправної діяльності ОСОБА_5 , отже в подальшому підозра ОСОБА_5 буде доповнена.

Підозрювана вину у інкримінованому їй злочині не визнала, зазначивши, що ні у кого грошей не брала. Конкретні обставини, викладені у підозрі, прокоментувати не змогла, пояснивши, що не пам`ятає, хто такі ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .

Проти задоволення клопотання заперечувала, стверджуючи, що не має наміру переховуватись чи перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким іншим чином. При цьому зауважила, що самотужки виховує та утримує 22 річного сина, який не працює, лише нещодавно закінчив вищий навчальний заклад, отже перебуває на повному її утриманні. Її мати страждає на захворювання опорно-рухового апарату, через що майже не рухається. ОСОБА_5 єдина людина, яка надає їй допомогу. Крім того, ОСОБА_5 страждає на хронічне захворювання серця, перенесла дві операції, остання з яких відбулась у грудні 2024 року. Нажаль ці операції не дали бажаного результату, отже вона потребує ще однієї, на що має відповідне направлення. У зв`язку з цим вона постійно приймає спеціальні медикаменти. Перебуваючи у СІЗО вона не зможе отримувати необхідну медичну допомогу, що негативно відобразиться на її здоров`ї.

Захисник підтримав думку підзахисної та зазначив, що підозру ОСОБА_5 не можна вважати обґрунтованою, так як вона ґрунтується виключно на показаннях одного свідка, чого явно не достатньо для звинувачення у тяжкому злочині. Показання свідка викладені на чотирьох аркушах, разом з тим відповідний протокол складений протягом 14 хвилин. Це свідчить, що протокол був заздалегідь підготовлений.

Жодний з перелічених прокурором у судовому засіданні ризиків не доведений та спростовується даними про особу ОСОБА_5 , її станом здоров`я, поведінкою під час розслідування. Так, прокурор вказує на можливість незаконного впливу на свідків, проте наразі допитаний лише один свідок, отже можливість впливу на неіснуючих свідків є лише припущенням.

Ризик перешкоджання кримінальному провадженню шляхом симулювання хвороби є абсурдним, так як ОСОБА_5 не потрібно нічого симулювати. Вона має важкі захворювання серця, перенесла кілька операцій, що підтверджується медичними документами та є інвалідом другої групи.

Посилання у клопотанні на можливість повідомлення за допомогою мобільних телефонів інших осіб, у тому числі працівників управління Державної служби з питань праці або передавати їм будь-яку інформацію, що може зашкодити досудовому розслідуванню не узгоджується з матеріалами кримінального провадження, так як працівники управління Державної служби з питань праці, про яких йдеться у клопотанні, не мають до кримінального провадження жодного відношення.

Не доведений й ризик переховування від органу досудового розслідування та суду, так як ОСОБА_5 не застосовувала спроб до переховування раніше, до суду з`явилась добровільно.

Вимога сторони обвинувачення про визначення застави у 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не узгоджується ні зі шкодою, яку ОСОБА_5 завдала на думку слідства, ні з її матеріальним станом. ОСОБА_5 декларує свої доходи. Згідно з розрахунком, різниця між її доходами та розходами за попередній рік склала близько 109 тис. грн це кошти, які залишились після всіх витрат. За вказаних умов застава у 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є непомірною для ОСОБА_5 і застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у разі визначення такого розміру застави фактично буде безальтернативним запобіжним заходом, який у разі застосування може призвести не тільки до погіршення здоров`я підозрюваної, але й до її смерті.

Захисник просить відмовити в задоволенні клопотання сторони обвинувачення та обрати відносно своєї підзахисної запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, якого буде цілком достатньо для забезпечення виконання ОСОБА_5 покладених на неї процесуальних обов`язків.

Розглянувши клопотання, заслухавши думку сторін кримінального провадження, слідчий суддя встановив наступне: відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання переліченим в даній статті ризикам.

Частина 2 даної статті вказує, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Частиною 1 ст. 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчим суддею мають встановлюватись: наявність обґрунтованої підозри, існування хоча б одного з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України при обранні запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного, його майновий стан, наявність судимостей у підозрюваного, розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки тощо.

Прокурор просить застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на наявність підстав, передбачених ст. 177 КПК України, а саме обґрунтованої підозри та ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а також недостатність застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу для запобігання доведеним ризикам.

Надані стороною обвинувачення докази у сукупності, на думку слідчого, є такими що цілком обґрунтовують на цьому етапі розслідування підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. Відповідні докази закріплені у процесуальних документах та додані до клопотання.

Отже, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, яких класифікується як тяжкий і передбачає покарання, зокрема, у виді позбавлення волі строком від 5 до 10 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Враховуючи позицію підозрюваної щодо невизнання обставин інкримінованого їй кримінального правопорушення, посаду, яку остання обіймає на момент розгляду клопотання та передбачає виконання контролюючих функцій щодо суб`єктів підприємницької діяльності, ризик незаконного впливу з її боку на вже допитаного свідка, як опосередковано, так і з залученням інших осіб з числа посадовців чи правоохоронців, враховуючи, що вказаний свідок фактично є викривачем протиправної діяльності підозрюваної, існує. Разом з цим сторона обвинувачення не позбавлена можливості у процесуальний спосіб, з метою мінімізувати цей ризик використати заходи, передбачені п. 4 ч. 1 ст. 131 КПК України, а саме звернутись до суду з клопотанням про відсторонення ОСОБА_5 від займаної посади.

Не можна казати й про відсутність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, так як цей ризик завжди існує в разі притягнення особи до кримінальної відповідальності за злочин, покарання за який передбачає тривале позбавлення волі. Проте ймовірність реалізації цього ризику залежить не лише від тяжкості покарання, яке загрожує особі, але й від інших обставин, про які, зокрема, йдеться у ст. 178 КК України.

На думку слідчого судді у цьому випадку ризик переховування підозрюваної від органів досудового розслідування та суду є малоймовірним з погляду на таке: ОСОБА_5 раніше не судима, до кримінальної відповідальності притягається вперше, не має негативної репутації, постійно та тривалий час мешкає за одним зареєстрованим у м. Харкові місцем проживання разом з 22-річним сином, який хоча є повнолітнім, проте нещодавно закінчив навчання і фактично утримується підозрюваною. Крім того, ОСОБА_5 має матір похилого віку, яка мешкає у м. Харкові та потребує її допомоги в силу поганого стану свого здоров`я, підтвердженого медичною документацією. За вказаних умов можна казати про наявність міцних соціальних зв`язків підозрюваної в місті її постійного проживання. До того ж стан здоров`я самої підозрюваної, її залежність від необхідності постійного прийому ліків та медичного обстеження, операційного втручання значно зменшує цей ризик. Отже лише тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 в разі визнання винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, не є беззаперечною підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу, так як має враховуватись у сукупності з іншими обставинами.

До того ж слід зазначити, що санкція ч. 3 ст. 368 КК України з погляду на положення абз. 2 ч. 1 ст. 75 КК України не виключає звільнення від відбування покарання з випробуванням за результатом судового розгляду кримінального провадження.

Ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином на думку слідчого полягає в можливості ОСОБА_5 симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом. Вказане твердження повністю спростовується відомостями про стан здоров`я ОСОБА_5 , який виключає симулювання хвороби. ОСОБА_5 є інвалідом другої групи, тривалий час хворіє на серцеву недостатність з супутніми діагнозами, внаслідок чого перенесла два оперативних втручання на серці у 2022 та грудні 2024 року.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою в розрізі наявних у ОСОБА_5 захворювань слід зазначити, що одним з встановлених їй у 2022 році діагнозів є СН II Б ст. зі збереженою ФВ ЛШ (серцева недостатність другої Б стадії). Даний діагноз було підтверджено під час лікування у 2023 році, разом з тим на момент лікування у 2024 році ОСОБА_5 встановлені діагнози СН стадія С зі збереженою ФВ ЛШ; ХСН II А ст.

Відповідно до п. 2 глави 2 розділу X Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 14.06.2019 № 1769/5 надання ув`язненим і засудженим медичної допомоги, у тому числі екстреної медичної допомоги, що не може бути надана у медичній частині, здійснюється відповідно до ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення», ст.ст. 8,107, 116 КВК, Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 року № 239/5/104, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 лютого 2012 року за № 212/20525 (із змінами), Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 серпня 2014 року за № 990/25767 (із змінами).

У свою чергу Порядок організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затверджений наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014, № 1348/5/572 містить Перелік хвороб (додаток 13), які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання (далі Перелік). До таких хвороб, відповідно до п. 1 розділу VIII Переліку відносяться усі хвороби серця з хронічною серцевою недостатністю (СН) IIБ - III стадій.

З погляду на це, враховуючи встановлені підозрюваній протягом лікування серця діагнози, можна дійти висновку, що під час лікування у 2022-2023 роках останній встановлений, крім іншого, діагноз СН II Б ст. зі збереженою ФВ ЛШ, який передбачений вказаним Переліком. Під час подальшого лікування цей діагноз, як вказано вище, був змінений на ХСН II А ст., разом з тим додатково діагностовано СН стадія С зі збереженою ФВ ЛШ.

Слідчий суддя не є спеціалістом в галузі медицини, проте не може не враховувати такі важки діагнози під час розгляду клопотання сторони обвинувачення про застосовування до підозрюваної найсуворішого запобіжного заходу.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що прокурором доведено існування двох з перелічених ризиків, а саме переховування від органів досудового розслідування, ризиків незаконного впливу з боку підозрюваної на свідків, проте, з погляду на стан здоров`я підозрюваної, міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність родини, репутацію підозрюваної, відсутність судимостей, розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_5 можна казати, що реалізація цих ризиків є малоймовірною, отже для їх запобігання буде цілком достатньо застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж запропонований стороною обвинувачення.

Згідно ч. 2 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Частина 4 ст. 194 КПК України вказує, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

З погляду на це слідчий суддя вважає, що підстави для застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відсутні та вбачає можливим застосувати до останньої такий запобіжний захід, як домашній арешт.

При цьому слідчий суддя, враховуючи стан здоров`я підозрюваної, вважає, що в разі виникнення підстав для планової чи екстреної госпіталізації, проведення медичного обстеження чи надання медичної допомоги поза приміщенням, за адресою якого відбувається домашній арешт, обраний запобіжний захід не має перешкоджати отриманню підозрюваною необхідної медичної допомоги при цьому час та місце надання такої допомоги мають бути заздалегідь повідомлені підозрюваною стороні обвинувачення та узгоджені з нею у порядку, передбаченому КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 181, 183, 193, 194, 196-198, 206, 309, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, поклавши на останню обов`язки у вигляді:

-заборони залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 ЦІЛОДОБОВО.

-заборони залишати межі м. Харкова без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-заборони спілкуватись зі свідками, іншими підозрюваними у цьому кримінальному провадженні без присутності слідчого, прокурора або суду;

-прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора чи органу досудового розслідування;

-повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання та місця роботи;

-здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала діє протягом 2-х місяців з моменту її постановлення, тобто до 23.03.2025, але не більше строку досудового розслідування і може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений 27.01.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1