Провадження №1-кс/127/4321/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваної ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Хмільницького РВП Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваної ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках кримінального провадження № 0000027 від 09.02.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 209 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання старшого слідчого СВ Хмільницького РВП Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваної ОСОБА_8 .

Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000027 від 09.02.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 209 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до рішення Маркушівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області від 13.03.1996 за результатами поділу земель колективної власності отримала у приватну власність земельну частку (пай) у розмірі 2,51 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідно до заповіту від 11.02.1993, посвідченого секретарем виконкому Маркушівської сільської ради народних депутатів Хмільницького району Вінницької області ОСОБА_10 та зареєстрованому в реєстрі №19, ОСОБА_9 заповіла все своє майно ОСОБА_11 .

ОСОБА_11 в установленому законом порядку спадщину ОСОБА_9 на себе не оформив, у зв`язку з чим земельна ділянка знаходилась у розпорядженні держави.

Земельна ділянка ОСОБА_9 передана в оренду ПАТ «Зернопродукт МХП» як невитребувана земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі якого Хмільницькою РДА Вінницької області з ПАТ «Зернопродукт МХП» 01.02.2012 році укладено договір оренди та на підставі якого ПАТ «Зернопродукт МХП» використовувало дану земельну ділянку у своїй діяльності.

У подальшому розпорядником земельної ділянки визнано Уланівську сільську раду, якою з ПАТ «Зернопродукт МХП» укладено додаткову угоду до вищевказаного договору оренди.

У квітні 2023 року, більш точну дату під час досудового розслідування не встановлено, але не пізніше 25.04.2023, у невстановленої особи, якій достовірно було відомо, що померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9 отримала у приватну власність земельну частку (пай) у розмірі 2,51 га, заповіт залишила на ОСОБА_11 , який в установленому законом порядку спадщину на себе не оформив, виник злочинний умисел на організацію заволодіння шляхом обману земельною ділянкою площею 2,51 га, що належала ОСОБА_9 , використовуючи підроблені документи, залучивши для цього ОСОБА_8 , яка в свою чергу на дану пропозицію погодилась.

Реалізуючи злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману та з використанням підроблених документів, ОСОБА_8 , якій достовірно було відомо, що ОСОБА_9 оформила заповіт на іншу особу, яка в свою чергу, в установленому законом порядку спадщину на себе не оформила, та відповідно про відсутність у ОСОБА_8 законних підстав на набуття, володіння чи розпорядження об`єктами майна ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою з невстановленою особою, реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману та з використанням підроблених документів, у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 25.04.2023, отримала у вищевказаної невстановленої особи завідомо підроблений Дублікат заповіту від імені померлої ОСОБА_9 , в який було внесено завідомо недостовірні відомості про те, що «11.02.1993 ОСОБА_9 склала заповіт, відповідно до якого на випадок своєї смерті зробила розпорядження наступного змісту: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом має право заповідаю ОСОБА_8 » та завідомо недостовірні дані про те, що «він посвідчений 11.02.1993 секретарем виконкому Маркушівської сільської ради народних депутатів Хмільницького району ОСОБА_12 та зареєстрованому у реєстрі №19 ».

Після чого, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з невстановленою особою, реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману та з використанням підроблених документів, з метою придбання права власності на вищевказану земельну ділянку площею 2,51 га, шляхом обману, на підставі вищевказаного завідомо підробленого дублікату заповіту, діючи з корисливих мотивів, з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, у червні 2023 року, більш точну дату під час досудового розслідування не встановлено, але не пізніше 09.06.2023 звернулась до фізичної особи-підприємця ОСОБА_13 , якому надала для виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва вищевказаний завідомо підроблений дублікат заповіту від імені померлої ОСОБА_9 , який вона отримала у вищевказаної невстановленої особи у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 09.06.2023 та який здатний спричинити наслідки правового характеру.

На підставі вищевказаного завідомо підробленого дубліката заповіту ФОП ОСОБА_13 для ОСОБА_8 виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,51 га, на підставі якої 09.06.2023 відділом № 1 Управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру у Полтавській області здійснена державна реєстрація цієї земельної ділянки, якій було присвоєно кадастровий номер :03:001:0590 площею 2,5130 га.

Після чого, ОСОБА_8 діючи за попередньою змовою з невстановленою особою, реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману та з використанням підроблених документів, з метою придбання з метою придбання права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0590 площею 2,5130 га, шляхом обману, на підставі завідомо підробленого дублікату заповіту діючи з корисливих мотивів, з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 09.06.2023 звернулась до приватного нотаріуса Хмільницького нотаріального округу ОСОБА_14 за адресою: Вінницька область, м. Козятин, вул. Героїв Майдану, 20, каб. 10-12, де у службовому кабінеті останньої подала заяву про заведення спадкової справи для здійснення реєстрації права власності на спадкове майно ОСОБА_9 для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, надавши вищевказаний завідомо підроблений дублікат заповіту, на підставі яких сформовано Спадкову справу № 66/2023.

У подальшому, на підставі наданого ОСОБА_8 вищевказаного завідомо підробленого дублікату заповіту, державним нотаріусом Хмільницького нотаріального округу ОСОБА_14 . 18.07.2023 ОСОБА_8 видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом серії НСМ № 275577, відповідно до якого ОСОБА_8 набула право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0590 площею 2,5130 га.

Таким чином, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з невстановленою особою, незаконно, шляхом обману, заволоділа земельною ділянкою з кадастровим номером :03:001:0590 площею 2,5130 га, вартістю 453 695,00 гривень відповідно до висновку судової оціночно-земельної експертизи № СЕ-19/120-25/3727-ОЗ від 27.03.2025.

Своїми злочинними діями ОСОБА_8 заподіяно матеріальну шкоду Уланівській сільській раді на загальну суму 453 695,00 гривень.

Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України (шахрайство), тобто заволодінні чужим майном шляхом обману, вчиненому у великих розмірах, за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з невстановленою особою, реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману та з використанням підроблених документів, достовірно значи, що ОСОБА_9 не оформлювала заповіт на її ім`я та відповідно про відсутність у неї законних підстав на набуття, володіння чи розпорядження об`єктами майна ОСОБА_9 , на підставі отриманого у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 25.04.2023, у невстановленої особи завідомо підробленого офіційного документу у вигляді заповіту від імені ОСОБА_9 , який здатний спричинити наслідки правового характеру та в який було внесено завідомо недостовірні відомості про те, що «11.02.1993 ОСОБА_9 склала заповіт, відповідно до якого на випадок своєї смерті зробила розпорядження наступного змісту: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом має право заповідаю ОСОБА_8 » та завідомо недостовірні дані про те, що «він посвідчений 11.02.1993 секретарем виконкому Маркушівської сільської ради народних депутатів Хмільницького району ОСОБА_12 та зареєстрованому у реєстрі №19», з метою оформлення на себе права власності на земельну ділянку, що належала ОСОБА_9 , діючи умисно з корисливих мотивів, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків, у червні 2023 року, більш точну дату під час досудового розслідування не встановлено, але не пізніше 09.06.2023, звернулась до приватного нотаріуса Хмільницького нотаріального округу ОСОБА_14 за адресою: Вінницька область, м. Козятин, вул. Героїв Майдану, 20, каб. 10-12, де у службовому кабінеті останньої подала заяву про заведення спадкової справи для здійснення реєстрації права власності на спадкове майно ОСОБА_9 для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, надавши вищевказаний завідомо підроблений дублікат заповіту, на підставі яких сформовано Спадкову справу № 66/2023.

У подальшому, на підставі наданого ОСОБА_8 вищевказаного завідомо підробленого дублікату заповіту, державним нотаріусом Хмільницького нотаріального округу ОСОБА_14 . 18.07.2023 ОСОБА_8 видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом серії НСМ № 275577, відповідно до якого ОСОБА_8 набула право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0590 площею 2,5130 га.

Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, тобто у використанні завідомо підробленого документа.

Крім того, ОСОБА_8 , після вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, за результатами яких вона при вищевказаних обставинах незаконно заволоділа земельної ділянкою з кадастровим номером :03:001:0590 площею 2,5130 га., діючи за попередньою змовою з невстановленою особою, усвідомлюючи і розуміючи протиправний характер та значення своїх дій, діючи при цьому умисно та цілеспрямовано, достеменно знаючи, що вказана земельна ділянка отримана нею злочинним шляхом, з метою легалізації (відмивання) незаконно отриманого нею майна, одержаного внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, розуміючи, що внаслідок викриття її злочинної діяльності вона може бути позбавлена права власності на земельну ділянку, з корисливих мотивів, 18.07.2023 незаконно розпорядилась вищевказаною земельною ділянкою шляхом вчинення правочину з таким майном, а саме уклала з ФГ «Агроголд» договір оренди, відповідно до якого річна орендна плата складає у натуральній або грошовій формі за вибором Орендодавця у розмірі 5 % від зазначеної нормативно грошової оцінки у договорі орендованої ділянки, таким чином ОСОБА_8 розпорядилась майном на свій розсуд, тобто здійснила його легалізацію (відмивання) шляхом отримання грошових коштів за оренду вищевказаної земельної ділянки.

Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 209 КК України, тобто розпорядження майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі вчинення правочину з таким майном, якщо ці діяння вчиненні особою, яка знала, що таке майно прямо та повністю одержано злочинним шляхом, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

ОСОБА_8 31.03.2025 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 209 КК України.

Підозра ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих злочинів обґрунтовується сукупністю зібраних доказів.

Санкція ч. 3 ст. 190 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі від трьох до п`яти років, згідно ч. 4 ст. 12 КК України, вказане кримінальне правопорушення відноситься до нетяжкого злочину, за ч. 4 ст. 358 КК України передбачає покарання у вигляді обмеження волі до двох років, згідно ч. 2 ст. 12 КК України вказане кримінальне правопорушення відноситься до кримінального проступку, за ч. 2 ст. 209 КК України передбачає покарання у вигляді позбавленням волі від п`яти до восьми років, згідно ч. 5 ст. 12 КК України вказане кримінальне правопорушення відноситься до тяжкого злочину.

Підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 тяжкого злочину та ризиків, визначених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Про наявність ризику переховуватись від органів досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України) свідчить той факт, що ОСОБА_8 , усвідомлюючи можливість покарання за вчинені кримінальні правопорушення, їх тяжкість та обставини вчинення, а також те, що наразі в Україні введено воєнний стан і він відповідно вона має право на перетин кордону України, у зв`язку із чим підозрювана зможе переховуватися від суду та вживати заходів по перетину кордону України з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Також, існує ризик незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України) доводиться тим, що частина допитаних у провадженні свідків є їй знайомі, отже з її боку існує можливість незаконно впливати на свідків, змушуючи змінити їх свої показання. Крім того, існує ризик вчинення іншого кримінального правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Вищевказані обставини свідчать про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а тому слідчий просив клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 клопотання підтримали, оскільки під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тому необхідно застосувати до підозрюваної запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, просив відмовити.

Підозрювана ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримала думку захисника.

Слідчий суддя, вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали клопотання слідчого та матеріали кримінального провадження, прийшов до наступного висновку.

Слідчими СВ Хмільницького РВП Головного управління Національної поліції у Вінницькій області проводиться досудове розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000027 від 09.02.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 209 КК України.

В рамках вказаного провадження ОСОБА_8 31.03.2025 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 209 КК України.

Щодо обґрунтованості підозри слідчий суддя зазначає, що оскільки чинне законодавство не розкриває це поняття, враховуючи ст. ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

При дослідженні матеріалів кримінального провадження слідчим суддею встановлено, що на час розгляду клопотання причетність ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення достатньою мірою, для даної стадії кримінального провадження, доводиться доказами, які долучені слідчим до матеріалів клопотання.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні нетяжких та тяжкого злочинів, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років.

Ризики вчинення підозрюваною дій, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації нею таких дій. Чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що вона обов`язково здійснюватиме такі дії. Однак суду необхідно встановити, чи підозрювана наразі має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

В судовому засіданні прокурором вказано про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органу досудового розслідування або суду, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні нетяжких та тяжкого злочинів, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Разом з тим, суд приходить до переконання, що ризик переховування від органів досудового розслідування не доведений, виходячи з наступного.

Відповідно до практики ЄСПЛ, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення не може бути підставою для застосування того чи іншого запобіжного заходу. Європейський суд у своїх рішеннях зазначає, що суд при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не встановлює прямої залежності між тяжкістю вчинення злочину, суворістю можливого покарання та необхідністю застосування запобіжного заходу. Інших обставин, що дають підстави вважати, що підозрювана може здійснювати спроби переховуватись органом досудового розслідування не наведено.

Крім того, суд звернув увагу на те, що кримінальне провадження зареєстровано на початку 2024 року. Разом з тим, підозру ОСОБА_8 оголошено фактично через рік, 31.03.2025. За цей час ОСОБА_8 з`являлась на виклики слідчого, в тому числі для вручення підозри.

Таким чином, стороною обвинувачення не доведено ризики переховування підозрюваної від органу досудового розслідування або суду.

Щодо ризику впливу на свідків, суд зазначає, що вказаний ризик може бути забезпечено шляхом покладення ухвалою суду на підозрюваної відповідного обов`язку. Крім того встановлено, що ОСОБА_8 раніше не судима, має постійне місце проживання, за період досудового розслідування кримінального провадження, яке розпочато 09.02.2024, відомості про вплив останньою на свідків чи вчинення нею інших кримінальних правопорушень відсутні.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

В судовому засіданні прокурором не доведено, що забезпечити належну поведінку підозрюваної та уникнути настанню ризиків, зазначених у клопотанні можливо лише шляхом обрання такого запобіжного заходу.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, а саме тяжкість вчинених злочинів, характеризуючих даних підозрюваної (раніше не судима, має постійне місце проживання), її відношення до вчиненого кримінального правопорушення (співпраця зі слідством), враховуючи, що за час досудового розслідування будь-яких дій на перешкоджання досудовому розслідуванні підозрювана не здійснювала, зокрема стороною обвинувачення таких доказів не надано, слідчий суддя приходить до висновку про можливість застосування на даному етапі досудового розслідування до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 181, 193, 194, 196, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Хмільницького РВП Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_7 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, поклавши на неї виконання обов`язків строком на 2 місяці, починаючи з 03.04.2025 року, однак в межах строку досудового розслідування:

?прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

?не відлучатись з місця проживання, без дозволу слідчого, прокурора або суду,

?повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;

?утриматись від спілкування із особами, які являються свідками у даному кримінальному провадженні;

?здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на старшого слідчого СВ Хмільницького РВП Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_7 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя