Справа № 466/5905/23
Провадження № 1-кп/466/212/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2025року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Свірідової В.В.

секретаря с/з Марочканич В.В.

за участю прокурора Адрусишин-Кнут М.О.

обвинуваченого ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львова обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0000531 від 01.04.2023 про обвинувачення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, українця, із середньою спеціальною освітою, розлученого, непрацюючого, інваліда 3 групи, раніше несудимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,-

встановив:

ОСОБА_1 , який є особою, раніше неодноразово притягнутою до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за ст. 173-2 КУпАП, а саме: постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 04.07.2022 справа 3466/3675/22; постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 02.08.2022 справа №466/5227/22; постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 19.12.2022 справа №466/9929/22; постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 20.01.2023 справа №466/10187/22, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний злочин проти життя та здоров`я особи домашнє насильство.

Так, ОСОБА_1 , 18 березня 2023 року приблизно о 16.год.00хв. перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, усвідомлюючи свою перевагу у фізичному розвитку, з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття, на ґрунті неприязних відносин, вчинив психологічне насильство щодо свого батька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке полягало у словесних образах та принижуванні його, виражанні нецензурною лайкою, а також у залякуванні та словесних погрозах фізичним насильством, які призвели до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.

В судовому засіданні ОСОБА_1 визнав свою винуватість у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, та пояснив, що разом з батьком ОСОБА_2 проживають за однією адресою у АДРЕСА_1 , та 18 березня 2023 року вчинив відносно останнього психологічне насильство, ображав його та висловлювався нецензурною лайкою в його адресу.Щиро розкаявся у вчиненому, просить суд суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_2 в судове засідання не з"явився, скерував 29.06.2023 року заяву про проведення розгляду справи у його відсутності та просив обрати покарання ОСОБА_1 в межах санкції статті, передбаченої за вчинення зазначеного вище злочину.Обмежувальні заходи просить до сина не застосовувати. (а.с.13).

На підставі ч.3 ст.349 КПК України суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню щодо тих обставин, які ніким із учасників кримінального провадження не оспорюються, і немає сумнівів у добровільності їх позиції, обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням характеризуючих даних обвинуваченого.

Заслухавши пояснення обвинуваченого, враховуючи думку потерпілого, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_1 у вчиненні злочину повністю і об`єктивно доведена, та його дії слід вірно кваліфіковано за ст. 126-1 КК України як вчинення домашнього насильства, тобто в умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

Згідно з п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, суди повинні виходити з класифікації злочинів згідно з ст. 12 КК України, а також із особливостей конкретного злочину і обставин його вчинення.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

У відповідності до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_1 міру покарання, у відповідності до ст.65 КК України, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, його наслідки, особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, обставини, які пом`якшують покарання є щире каяття обвинуваченого, обставини, які обтяжують покарання вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних та близьких відносинах, суд приходить до висновку, що йому слід призначити покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковано злочини у виді пробаційного нагляду.

З огляду на викладене, враховуючи особу обвинуваченого, думку потерпілого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_1 покарання в межах санкції ст.126-1 КК України у виді пробаційного нагляду, оскільки таке покарання є достатнім, справедливим і необхідним для його виправлення та для запобігання вчиненню кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Запобіжний захід ОСОБА_1 не обирався.

Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ч.3 ст.349, ст.ст.368, 370, 371, 373, 374, 376, 394 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строком в 1 (один) рік.

Покласти на засудженого ОСОБА_1 обов`язки, передбачені ч. 2 ст. 59-1 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі п.5 ч.1 ст. 91-1 КК України, застосувати до ОСОБА_1 , обмежувальний захід у вигляді направлення для проходження програми для кривдників на строк 1 місяць.

Контроль за поведінкою ОСОБА_1 , відносно якого застосовано обмежувальний захід, покласти на органи місцевого самоврядування за місцем проживання засудженого.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислювати з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_1 не обирався.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Вирок складено та проголошено 10.03.2025 року.

Суддя В. В. Свірідова