Справа № 761/8456/25
Провадження № 1-кс/761/6220/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000736 від 21.02.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000736 від 21.02.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.190 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає про те, що у провадженні СВ Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві за процесуального керівництва Шевченківської окружної прокуратури міста Києва перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000736 від 21.02.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України.

Допитаний в якості потерпілого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомив про те, що з 2004 року являється засновником ТОВ «Медичний Комплекс - МК» (розташований за адресою: м. Київ, вул. Шовковична, будинок 7-А, офіс 1) основним видом діяльності якого є поставка, продаж, монтаж, сервісне обслуговування медичного обладнання. У вересні 2017 року він познайомився з ОСОБА_5 (паспорт НОМЕР_1), який зареєстрований у АДРЕСА_1 . Останній зловживаючи довірою використав щодо потерпілого завідомо підроблені документи за наступних обставин. З грудня 2017 року ОСОБА_5 та його товариш ОСОБА_6 почали пропонувати свої послуги з продажу медичного обладнання, яке знаходилось на балансі ТОВ «Медичний Комплекс - МК». У лютому 2018 року під керівництвом та за безпосередньою участю ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в офіс ТОВ «Медичний Комплекс - МК» з метою закупівлі медичного обладнання прийшов їх партнер ОСОБА_7 з колективом своїх працівників. Результатом спільної роботи стало підписання договору № 101-К/18-МК про закупівлю медичного обладнання від 23.02.2018 між ТОВ «Вена» та ТОВ «Медичний Комплекс - МК», та договору № 102-К/18-МК про закупівлю медичного обладнання від 24.05.2018 між ТОВ «Науково-виробнича фірма «Агротермінал «Глобал ДІСС»» та ТОВ «Медичний Комплекс - МК». Так, з метою залучення коштів для продажу медичного обладнання, яке було на балансі ТОВ «Медичний Комплекс - МК» ОСОБА_5 запропонував використати відомі йому механізми гарантійних зобов`язань та розписок досвід роботи з якими він мав проживаючи у м. Донецьку. Для залучення інвестиційних коштів, ОСОБА_5 запропонував згідно власного зразка написати розписки про передачу потерпілому від нього грошових коштів. Повністю йому довіряючи, потерпілий за участі ОСОБА_5 підготовив три розписки від 06.05.2019 на суму 78500 доларів США, від 09.10.2019 на суму 85000 доларів США, від 05.11.2019 на суму 87500 доларів США, які підписувати в подальшому потерпілий відмовився до фактичного отримання коштів. Крім того, ОСОБА_5 повідомив, що не підписані розписки він покаже своїм знайомим, які позичать йому грошові кошти і вже після фактичної передачі потерпілий мав підписати ці розписки. Через кілька днів ОСОБА_5 повідомив, що грошові кошти йому не позичили, а не підписані потерпілим розписки він знищив. Згодом потерпілий дізнався, що у Дарницькому районному суді м. Києва, Шевченківському районному суді м. Києва та Печерському районному суді м. Києва розглядаються цивільні справи за позовом ОСОБА_5 про стягнення з потерпілого грошових коштів за не існуючими договорами позики (не підписаними розписками). В рамках зазначених цивільних позовів, які побудовані виключно на підроблених ОСОБА_5 документах, на майно, а саме квартиру розташовану у АДРЕСА_2 накладено арешт. Орієнтована вартість квартири станом на сьогодні складає близько 200 000 дол. США.

Крім того, потерпілим ОСОБА_4 , надано копії документів, а саме: розписка ОСОБА_4 від 09.10.2019; висновок експерта №143 від 13.12.2021 згідно якого підпис від імені ОСОБА_8 , зображення якого наявне у копії розписки від 09.10.2019, ймовірно виконаний не ОСОБА_4 , а іншою особою; розписка ОСОБА_4 від 06.05.2019; висновок експерта №142 від 13.12.2021 згідно якого підпис від імені ОСОБА_8 , зображення якого наявне у копії розписки від 06.05.2019, ймовірно виконаний не ОСОБА_4 , а іншою особою; розписка ОСОБА_4 від 05.11.2019; висновок експерта №144 від 13.12.2021 згідно якого підпис від імені ОСОБА_8 , зображення якого наявне у копії розписки від 05.11.2019, ймовірно виконаний не ОСОБА_4 , а іншою особою.

Так, встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, житловий будинок АДРЕСА_3 , належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою слідчого у кримінальному провадженні від 25.02.2025, житловий будинок АДРЕСА_3 визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.

З метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні, прокурор звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з відповідним клопотанням.

Прокурор, про дату та час розгляду клопотання повідомлявся належним чином, однак у судове засідання не з`явився, при цьому звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутність.

Власник майна в судове засідання не з`явився. При цьому, прокурором надано відомості про те, що було повідомлено потерпілого ОСОБА_4 про день та час судового засідання.

Неявка вказаних осіб не перешкоджає розгляду клопотання прокурора про арешт майна.

Вивчивши клопотання й додані до нього матеріали, додатково долучені документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів клопотання, Шевченківським УП ГУ НП у м. Києві за процесуального керівництва прокурорів Шевченківської окружної прокуратури м. Києва проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000736 від 21.02.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.

Постановою слідчого у кримінальному провадженні від 25.02.2025, житловий будинок АДРЕСА_3 визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.

Згідно з ст.ст.131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 2 ст.170 КПК України регламентовано, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів (п.1); спеціальної конфіскації (п. 2); конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи (п.3); відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (п. 4).

Згідно ч.3 статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При цьому, слідчий суддя зазначає про те, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за ознаками вчинення якого розслідується кримінальне провадження та у межах якого подано дане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, а також те, що нерухоме майно, зазначене прокурором у клопотанні цілком відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, а отже обґрунтовано має правовий статус речового доказу, з метою забезпечення його збереження, слідчий суддя дійшов висновку, що наявні достатні правові підстави для його арешту.

При цьому, відповідно до положень ч.12 ст.170 КПК України - не допускається заборона використання житлового приміщення особами, які на законних підставах у ньому проживають.

Керуючись ст.ст.131, 132, 167, 170-174 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 - задовольнити.

Накласти арешт на житловий будинок АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 34, який згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Відповідно до ст.174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя