В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 338/487/24

21 січня 2025 року селище Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 за участю: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Богородчани, обвинувальний акт у кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000007 від 16 січня 2024 року, обвинувальний акт у кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000051 від 08 липня 2024 року, обвинувальний акт у кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №20000065 від 23 жовтня 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Івано-Франківська, жителя АДРЕСА_1 , громадянин України, з базовою середньою освітою, не працюючого, не одруженого, на військовому обліку призовників не перебуває, раніше судимого: 1) 05 квітня 2023 року вироком Богородчанського районного суду Івано-Франківської області за ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді 120 годин громадських робіт; 2) 05 липня 2023 року вироком Богородчанського районного суду за ч. 1 ст. 309, ст. 126-1 КК України на підставі ч.1, 4 ст.70 КК України до покарання у виді 3 місяців арешту,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1, 390-1 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 , будучи вироком Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 05 липня 2023 року засудженим за ч. 1 ст. 309, ст. 126-1 КК України до покарання у виді 3 місяців арешту, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, та знову вчинив умисний злочин за наступних обставин.

Встановлено, що ОСОБА_4 , проживає в одному житловому будинку спільно зі своєю бабусею ОСОБА_6 , що за адресою: АДРЕСА_1 , який пов`язаний з нею спільним побутом і має взаємні права та обов`язки.

Починаючи із 2018 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 склались особисті неприязні відносини, що виражались у систематичних сварках з використанням зі сторони ОСОБА_4 нецензурної лайки, образливих висловлювань, фізичної сили, які носили характер морального та фізичного знущання стосовно своєї бабусі ОСОБА_6 .

Упродовж вказаного часу від ОСОБА_6 неодноразово до відділення поліції №2 (смт. Богородчани) Івано-Франківського РУП ГУНП в області надходили скарги на дії внука ОСОБА_4 за фактами домашнього насильства, за вчинення яких у 2022-2024 роках останнього Богородчанським районним судом було неодноразово притягнуто до штрафу за адміністративне правопорушення, передбачене ст.173-2 КУпАП, а також вироком Богородчанського районного суду від 05 липня 2023 року його засуджено за ч.1 ст.309, ст. 126-1 КК України, на підставі ч.1, 4 ст.70 КК України до покарання у виді 3 місяців арешту.

Однак, після відбуття покарання ОСОБА_4 , знову вчиняв домашнє насильство по відношенні до своєї бабусі ОСОБА_6 . Зокрема, 24 листопада 2023 року о 10 годині та того ж дня о 17 годині, а також 26 листопада 2023 року о 14 годині, ОСОБА_4 вчинив щодо ОСОБА_6 домашнє насильство, у зв`язку із чим 27 листопада 2023 року працівниками відділення поліції №2 (смт. Богородчани) Івано-Франківського РУП ГУНП в області складено та скеровано до Богородчанського районного суду три протоколи про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, за результатами розгляду яких постановою Богородчанського районного суду від 27 листопада 2023 року на ОСОБА_4 накладено адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк 15 діб.

Крім того, 30 листопада 2023 року о 20 годині та того ж дня о 20 годині 45 хвилин, ОСОБА_4 вкотре вчинив щодо ОСОБА_6 домашнє насильство, у зв`язку із чим 21 грудня 2023 року працівниками відділення поліції № 2 (смт. Богородчани) Івано-Франківського РУП ГУНП в області складено та скеровано до Богородчанського районного суду два протоколи про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, за результатами розгляду яких постановою Богородчанського районного суду від 21 грудня 2023 року на ОСОБА_4 накладено адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк 15 діб.

Однак, незважаючи на вжиті заходи реагування щодо недопущення вчинення насильства у сім`ї, ОСОБА_4 продовжив вчиняти неправомірні дії по відношенні до ОСОБА_6 .

Так, 15 січня 2024 року о 11 годині ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем спільного проживання у житловому будинку, що по АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вчинив відносно ОСОБА_6 психологічне насильство, що виразилося у погрозах фізичною розправою, словесних образах потерпілої, висловлюванні нецензурною лайкою щодо ОСОБА_6 , завданні морального та психологічного тиску, приниженні її честі та гідності, а також у спричиненні матеріальних збитків.

З даного приводу ОСОБА_6 звернулась до відділення поліції № 2 (смт. Богородчани) Івано-Франківського РУП ГУНП в області із повідомленням про вчинення щодо неї кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством, які органом досудового розслідування кваліфіковано як умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо ОСОБА_6 , що призвело до психологічних страждань потерпілої особи.

Крім того, 10 червня 2024 року працівниками відділення поліції №2, за заявою ОСОБА_6 , по факту психологічного насильства з боку ОСОБА_4 відносно останнього, складено та скеровано до Богородчанського районного суду протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, за результатами розгляду якого постановою Богородчанського районного суду від 10 червня 2024 року на ОСОБА_4 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень.

Після чого, 03 липня 2024 року, о 15 годині 50 хвилин, навпроти господарства АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 систематично, умисно та цілеспрямовано продовжив протиправні діяння у вигляді домашнього насильства щодо своєї бабусі ОСОБА_6 .

Так, останній, реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вчинив відносно ОСОБА_6 психологічне насильство, що виразилося у погрозах фізичною розправою, словесних образах потерпілої, висловлюванні нецензурною лайкою, завданні морального та психологічного тиску, приниженні її честі та гідності.

Окрім того, продовжуючи свої злочинні дії, відчуваючи свою перевагу перед потерпілою у фізичній силі, розуміючи те, що ОСОБА_6 в силу своїх вікових вад, є фізично більш уразливою, слабкою, схильною до легкого травмування, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно наніс удари в ділянку лівої нижньої кінцівки, в результаті яких останній спричинено тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці лівої нижньої кінцівки.

З даного приводу ОСОБА_6 звернулась до відділення поліції № 2 із повідомленням про вчинення щодо неї кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством, які органом досудового розслідування кваліфіковано як умисне систематичне вчинення фізичного та психологічного насильства щодо ОСОБА_6 , що призвело до фізичних та психологічних страждань потерпілої особи.

Крім того, за заявою ОСОБА_6 , Богородчанським районним судом 23 липня 2024 року винесено рішення про видачу обмежувального припису відносно кривдника ОСОБА_4 на строк 6 місяців у вигляді тимчасового обмеження його прав з покладення на нього обов`язків, а саме заборони ОСОБА_4 перебувати у місці спільного проживання з бабусею ОСОБА_6 , наближатися на відстань не ближче 300 метрів до місця проживання ОСОБА_6 , заборони розшукувати, переслідувати та спілкуватися з нею.

Однак, ОСОБА_4 , будучи ознайомленим 24 липня 2024 року під підпис із зазначеним рішенням суду, нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, всупереч вимог ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, відповідно до яких видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, маючи реальну можливість виконувати його в частині наближатися ближче, ніж на 300 метрів до місця проживання ОСОБА_6 , заборони перебувати в місці спільного проживання та спілкуватись з останньою, повністю ігноруючи судове рішення, яке набрало законної сили, порушив вказані заборони.

Так, 17 жовтня 2024 року, о 13 годині, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя із забезпечення виконання рішення суду, всупереч вимог ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, зайшов до місця спільного проживання з ОСОБА_6 , а саме до будинку АДРЕСА_1 , та перебуваючи у вказаному приміщенні вчинив із останньою словесний конфлікт, чим порушив вимоги обмежувального припису

Також, продовжуючи свої протиправні дії, об`єднані єдиним умислом, ОСОБА_4 22 жовтня 2024 року, о 17 годині, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, всупереч вимог ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, знову зайшов до місця проживання з ОСОБА_6 , а саме до будинку АДРЕСА_1 , де вчинив із останньою словесний конфлікт, чим порушив вимоги обмежувального припису.

Унаслідок систематичних протиправних дій ОСОБА_4 , потерпілій ОСОБА_6 завдано психологічних страждань, що призвели до побоювання за свою безпеку, емоційної невпевненості, відчуття страху, підвищеного стану тривожності, нездатності захистити себе, втрати повноцінного сну та відпочинку, загострення захворювання хребта, гіпертонії, у тому числі, втрати самооцінки, позитивних емоцій та появи негативних переживань, а також фізичних страждань, що призвели до завдання потерпілій сильного фізичного болю та спричинено легких тілесних ушкоджень.

У судовому засіданні під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені інкримінованованого йому кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України визнав частково. Дав показання, що не заперечує фактичні обставини вказані в обвинувальному акті, погоджується із кваліфікацією вчиненого ним діяння. Однак зазначив, що частково визнає вину, оскільки на його думку потерпіла ОСОБА_6 провокувала його на такі дії, а саме дорікала йому на його спосіб життя та неналежну поведінку, що провокувало його на таку агресію. Разом з цим, суд вважає, що така позиція обвинуваченого не впливає на правильність кваліфікації його дій, а також враховує ту обставину, що в подальшому у судових дебатах обвинувачений ОСОБА_4 вину за ст.126-1 КК України визнав повністю.

За ст. 390-1 КК України вину визнав повністю. Дав показання, що не заперечує той факт, що 17 та 22 жовтня 2024 року ним було порушено обмежувальний припис суду, а саме в ці дні він зайшов до місця проживання своєї бабусі ОСОБА_6 до будинку АДРЕСА_1 , де вчинив із останньою конфлікти та вона викликала поліцію. Також не заперечує той факт, що 24 липня 2024 року, його під підпис було ознайомлено із зазначеним рішенням суду, щодо обмежувального припису та йому відомо було про встановлені обмеження.

Про вчинені кримінальні правопорушення шкодує, щиро розкаюється, обіцяє, що більше таке не повториться, оскільки буде проживати окремо від потерпілої.

Суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень передбачених ст. 126-1, ст.390-1 КК України, крім його власного визнання вини, повністю доводиться дослідженими по справі доказами.

Потерпіла ОСОБА_6 дала показання, що обвинувачений ОСОБА_4 є її внуком. Він проживає у її будинку, оскільки власного житла не має. Батько обвинуваченого був позбавлений батьківських прав, не спілкується з сином та не підтримує з ним стосунків. Мати ОСОБА_4 мешкає за кордоном у Франції, де має іншу сім`ю. ОСОБА_4 не бажав проживати з матір`ю і повернувся в Україну. Обвинувачений наразі ніде не вчиться і не працює, вживає алкоголь та наркотичні засоби шляхом куріння. У стані сп`яніння він веде себе агресивно, завдає потерпілій тілесних ушкоджень, вимагає гроші. У будинку, де вона проживає, ОСОБА_4 побив вікна, двері та всі меблі. Протягом 2023-2024 років вона неодноразово зверталась із заявами до відділення поліції №2 (смт. Богородчани) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області, щодо дій внука ОСОБА_4 за фактами домашнього насильства. За її заявами обвинувачений був неодноразово притягнутий до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст. 173-2 КУпАП, а також до кримінальної відповідальності. Після відбуття покарання у вигляді арешту, останній знову продовжує вживати алкоголь та наркотичні засоби, ведучи себе агресивно. Потерпіла боїться перебувати з ним у будинку, оскільки він може завдати їй шкоди, зокрема може викинути приготовлену нею їжу на неї, плюнути їй в обличчя чи побити її. Вона вимушена ховатися у сусідів, коли ОСОБА_4 у стані сп`яніння. У такі моменти вона залишає свій дім, оскільки хвилюється за своє життя. Часто йде до сусідів чи до дружини свого брата, де ночує. У 2024 році на ОСОБА_4 за її заявами накладалися адміністративні стягнення, серед яких і адміністративний арешт. Однак призначені покарання не досягають своєї мети, оскільки він продовжує знущатися над нею. Останній раз під час розгляду цієї справи обвинувачений побив її спричинивши перелом щелепи, з приводу чого вона знову звернулась до поліції. Під час конфліктів ОСОБА_4 висловлювався у її бік образливими нецензурними словами, погрожував фізичною розправою, шарпав її за одяг і завдавав тілесних ушкоджень.

Свідок ОСОБА_7 дала показання, що обвинувачений ОСОБА_4 є її двоюрідним братом, а потерпіла ОСОБА_6 її бабусею. ОСОБА_6 разом із ОСОБА_4 проживають по сусідству з нею по АДРЕСА_1 . Протягом 2023-2024 років ОСОБА_6 неодноразово скаржилась їй на протиправні дії ОСОБА_4 , зазначаючи, що він знущається над нею, спричинює їй тілесні ушкодження. Вона підтверджує, що в будинку потерпілої ОСОБА_4 побив двері, вікна та меблі. На прохання ОСОБА_6 вона неодноразово викликала працівників поліції та карету швидкої допомоги. Вона також була свідком протиправних дій з боку ОСОБА_4 , оскільки під час конфліктів ОСОБА_6 дзвонила їй на телефон, і вона чула, що відбувається у її будинку. Вона підтверджує той факт, що ОСОБА_4 систематично вчинює домашнє насильство відносно ОСОБА_6 , завдаючи їй тілесних ушкоджень, ображаючи нецензурними словами та погрожуючи фізичною розправою. Ці дії з боку ОСОБА_4 щодо ОСОБА_6 продовжуються до цього часу.

Свідок ОСОБА_8 дала показання, що обвинувачений ОСОБА_4 є її внуком, а потерпіла ОСОБА_6 доводиться їй свахою. Щодо фактів домашнього насильства з боку ОСОБА_4 відносно ОСОБА_6 їй відомо виключно зі слів потерпілої, оскільки вона особисто не була свідком таких дій. Свідок зазначила, що її син, ОСОБА_9 , був позбавлений батьківських прав і ніколи не спілкувався зі своїм сином ОСОБА_4 , не підтримуючи з ним стосунків і на цей час. Вважає, що конфлікти між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 частково виникають через поведінку потерпілої, яка іноді не може промовчати та провокує ОСОБА_4 на агресію.

Свідок ОСОБА_10 дала показання, що є працівником Старобогородчанської сільської ради, щодо фактів домашнього насильства з боку ОСОБА_4 відносно ОСОБА_6 їй відомо виключно зі слів інших осіб, оскільки вона особисто не була свідком таких дій.

Крім цього, вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1, 390-1 КК України, доводиться іншими письмовими доказами по справі, які були предметом дослідження в ході судового розгляду кримінального провадження.

Згідно протоколу про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 15 січня 2024 року, ОСОБА_6 повідомила, що 15 січня 2024 року протягом дня обвинувачений ОСОБА_4 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, спричинив сварку висловлювався у її адресу образливі нецензурні слова, погрожував фізичною розправою.

Згідно протоколу про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 08 липня 2024 року, ОСОБА_6 повідомила, що 03 липня 2024 року о 15 годині 30 хвилин в АДРЕСА_1 по місцю проживання внук ОСОБА_4 спричинив їй тілесні ушкодження.

Згідно протоколу про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 22 жовтня 2024 року, ОСОБА_6 повідомила, що 22 жовтня 2024 року о 17 годині в АДРЕСА_1 внук ОСОБА_4 порушив обмежувальний припис від 23 липня 2024 року прийшов за її місцем проживання та вчинив конфлікт під час якого ображав потерпілу нецензурними словами та вибив скло у дверях будинку.

З комплексного психологічного дослідження потерпілої ОСОБА_6 проведеного 24 січня 2024 року практичним психологом ОСОБА_11 , вбачається, що потерпілій ОСОБА_6 завдано фізичних та психологічних страждань, що призвели до погіршення якості її життя, що виявилося у формі втоми, розчаруванні в сімейних цінностях, втрати повноцінного сну, апетиту, відпочинку, негативних переживань, пригніченого емоційного стану, тривожності та нездатності захистити себе. Потерпіла перебуває у пригніченому емоційному стані. Спостерігається стурбованість власною безпекою у сім`ї та внутрішній неспокій через неприємні моменти пов`язані зі спільним проживанням із онуком. У зв`язку із чим у останньої виникли побоювання за свою безпеку, емоційну невпевненість, нездатність захистити себе та завдали шкоду її психічному здоров`ю.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №390 від 22 липня 2024 року у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження: синець в ділянці лівої нижньої кінцівки, що утворився від дії тупого твердого предмету, відноситься до легких тілесних ушкоджень та може відповідати терміну вказаному у постанові, а саме: «згідно протоколу про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 08 липня 2024 року, ОСОБА_6 повідомила, що 03 липня 2024 року о 15 годині 30 хвилин в АДРЕСА_1 по місцю проживання внук ОСОБА_4 спричинив їй тілесні ушкодження».

Згідно комплексного психологічного дослідження потерпілої ОСОБА_6 проведеного 29 липня 2024 року практичним психологом ОСОБА_11 , потерпілій ОСОБА_6 завдано фізичних та психологічних страждань, що призвели до погіршення якості її життя. Спостерігається стурбованість власною безпекою у сім`ї, неспокій через неприємні моменти пов`язані із спільним проживанням із внуком. Виникли побоювання за свою безпеку, емоційну невизначеність, відчуття страху, підвищеного стану тривожності, нездатність захистити себе, втрати повноцінного сну та відпочинку, втрати самооцінки, позитивних емоцій та появи негативних переживань, що завдали шкоди її психічному здоров`ю .

З дослідженої постанови Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 27 листопада 2023 року судова справа №338/1812/23, встановлено, що ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк 15 діб. Постанова суду набрала законної сили 07 грудня 2023 року.

Відповідно до постанови Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 21 грудня 2023 року судова справа №338/1933/23, встановлено, що ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк 15 діб. Постанова суду набрала законної сили 01 січня 2024 року.

Відповідно до постанови Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 10 червня 2024 року судова справа №338/804/24, встановлено, що ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.. Постанова суду набрала законної сили 20 червня 2024 року.

Протоколом перегляду відеозапису від 08 липня 2024 року на якому, під час перегляду відеозапису із нагрудної камери працівників СРПП ВП №2 Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області, відображено прибуття працівників поліції 03 липня 2024 року о 16 годині 06 хвилин на вул. Зарічна,7 в с. Старі Богородчани за викликом ОСОБА_6 .

Речовим доказом: CD-R диск із відеозаписом із нагрудної камери працівників СРПП ВП №2 Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області від 03 липня 2024 року.

Згідно копії рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 23 липня 2024 року судова справа 338/1018/24, судом ухвалено рішення про видачу обмежувального припису відносно кривдника ОСОБА_4 на строк 6 місяців у вигляді тимчасового обмеження його прав з покладення на нього обов`язків, а саме заборони ОСОБА_4 перебувати у місці спільного проживання з його бабусею ОСОБА_6 , наближатися на відстань не ближче 300 метрів до місця проживання ОСОБА_6 , заборони розшукувати, переслідувати та спілкуватися з нею. Рішення набрало законної сили 22 серпня 2024 року.

Протоколом перегляду відеозапису від 24 жовтня 2024 року на якому, під час перегляду відеозапису із нагрудної камери працівників СРПП ВП №2 Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області, відображено прибуття працівників поліції 22 жовтня 2024 року на вул. Зарічна,7 в с. Старі Богородчани за викликом ОСОБА_6 та запис із камери мобільного телефону ПОГ ОСОБА_12 від 17 жовтня 2024 року на якому відображено прибуття працівників поліції 17 жовтня 2024 року на вул. Зарічна,7 в с. Старі Богородчани за викликом ОСОБА_6 .

Речовим доказом: CD-R диск із відеозаписом із нагрудної камери працівників СРПП ВП №2 Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області від 22 жовтня 2024 року та запис із камери мобільного телефону ПОГ ОСОБА_12 від 17 жовтня 2024 року.

Надаючи оцінку показанням потерпілої ОСОБА_6 щодо вчинення відносно неї домашнього насильства, що завдає їй фізичних та психологічних страждань, то її показання є логічними, послідовними, узгоджуються з показаннями обвинуваченого, свідків та дослідженими письмовими доказами.

На думку суду сукупність досліджених в ході судового розгляду доказів, в тому числі і непрямих, дає можливість суду поза розумним сумнівом, зробити висновок про доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює не тільки кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, але й сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до фізичних, психологічних страждань, а також погіршення якості життя потерпілої особи та за ст. 390-1 КК України, як умисне невиконання обмежувального припису особою, щодо якої такі заходи застосовані судом.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 скоїв кримінальні правопорушення, які відповідно до ст. 12 КК України, класифікуються, як нетяжкі злочини, обвинувачений раніше судимий за ст. 126-1 КК України, судимість не погашена, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, проте перебував на стаціонарному лікуванні з 15 травня 2023 року по 26 травня 2023 року в КНП «ПОКЦПЗ ІФ ОР» з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, абстинентний синдром неускладнений.

Суд, призначаючи ОСОБА_4 вид та міру покарання, виходить із встановленої ст. 50 КК України, його мети кари, виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, при цьому враховує визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений, в своїх показаннях не заперечує факт умисного систематичного вчинення фізичного, психологічного насильства щодо своєї бабусі ОСОБА_6 , разом із цим вказані обставини не свідчать про наявність щирого каяття з його боку у вчиненому. Таким чином, обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, як на досудовому розслідуванні так і під час судового розгляду відповідно до ст. 66 КК України не встановлено.

Обставиною що обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення особою злочину повторно та рецидив злочину, вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Суд виключає з обвинувачення ОСОБА_4 обставину, яка згідно ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого вчинення кримінального правопорушення щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних оскільки дана обставина є кваліфікуючою ознакою кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №110/2024 від 21 березня 2024 року ОСОБА_4 на період часу, що відноситься до інкримінованих йому протиправних дій та на даний час хронічними психічними розладами, недоумством тимчасовим розладом психічної діяльності не страждав і не страждає, виявляє ознаки РПП, внаслідок комбінованого вживання психоактивних речовин (канабісу, алкоголю), синдром залежності, що згідно МКХ 10 F19.2. На період, що відноситься до інкримінованого йому злочину так і на даний час, ОСОБА_4 перебував у стані при якому здатний у повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Отже, з урахуванням викладеного, беручи до уваги досудову доповідь органу пробації, який прийшов до висновку про дуже високий рівень ризику щодо ймовірності вчинення повторного кримінального правопорушення та середнього рівня ризику небезпеки для суспільства та висновку про не можливість виправлення без обмеження або позбавлення волі на певний строк, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді обмеження волі в межах передбачених санкцією статті, за якими кваліфіковані його діяння.

Враховуючи систематичність вчинення домашнього насильства обвинуваченим ОСОБА_4 та страждання від нього потерпілої ОСОБА_6 , суд вважає за доцільне застосувати до обвинуваченого обмежувальний захід, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 91-1 КК України у виді заборони перебувати в місці спільного проживання з потерпілою ОСОБА_6 строком на три місяці.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався, підстави для його обрання до набрання вироком законної сили не встановлено.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати відсутні. Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1, ст. 390-1 КК України та призначити йому покарання:

за ст. 126-1 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки,

за ст. 390-1 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту прибуття до установи виконання покарання або з моменту затримання на виконання вироку суду.

Застосувати до ОСОБА_4 обмежувальний захід, перебачений ч.1 ст. 91-1 КК України, відповідно до якого покласти на нього обов`язок у виді заборони перебувати в місці спільного проживання з потерпілою ОСОБА_6 , у АДРЕСА_1 , строком на 3 (три) місяці.

Речові докази по справі: CD-R диск із відеозаписом із нагрудної камери працівників СРПП ВП №2 Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області від 03 липня 2024 року та CD-R диск із відеозаписом із нагрудної камери працівників СРПП ВП №2 Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області від 22 жовтня 2024 року та запис із камери мобільного телефону ПОГ ОСОБА_12 від 17 жовтня 2024 року, зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом 30 (тридцяти) днів із дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя