Справа № 484/3718/19
Провадження № 1-кп/484/13/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.03.2025 Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001509 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродж. смт. Добровеличківка Кіровоградської області, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про закриття кримінального провадження відносно нього, на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні проти закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 не заперечувала, оскільки кримінальним правопорушенням, вчиненим 08.09.2019, Первомайській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 1 Первомайської міської ради Миколаївської області заподіяно шкоди на суму 1071 грн.; а 09.08.2024 набув чинності Закон №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Вказаним Законом внесені зміни до ст.51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно з якими, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Для кваліфікації злочинів чи адміністративних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги. Податкова соціальна пільга визначена підпунктами 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПКУ для відповідного року. Підпунктом 169.1.1 статті 169 розділу IV ПКУ визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

У 2019 році прожитковий мінімум для працездатної особи, становив 1921 грн., тож сума соціальної пільги також збільшилась і становить 1921 грн.

Отже, у 2019 році розмір податкової соціальної пільги становив 1921 грн., тому за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість вкраденого становить до 1921 грн., особа несе відповідальність за КУпАП.

З врахуванням вищевикладеного прокурор вважала, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , підлягає закриттю.

Суд, вислухавши думки учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов наступних висновків.

Відповідно до обвинувального акту від 31.07.2019 у кримінальному провадженні № 0001509, ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що:

08.07.2019 близько 03:00 години ночі ОСОБА_4 , маючи умисел на повторне вчинення злочину, а саме крадіжки чужого майна, прийшов до Первомайської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №1 Первомайської міської ради Миколаївської області, яка розташована за адресою: вул. Лейтенанта Шмідта, 2, м. Первомайськ Миколаївська область.

Побачивши, що вхідні двері до приміщення школи на замок не зачинені, ОСОБА_4 відчинив їх та зайшов до середини, тим самим незаконно проникнув до приміщення. Після цього ОСОБА_4 почав шукати відчинений кабінет, з якого можна було б викрасти будь-яке цінне майно. Піднявшись на третій поверх приміщення школи. ОСОБА_4 виявив, що двері до кабінету фізики на замок не зачинені. Відчинивши двері, він проник до кабінету, а звідти до лаборантської кімнати, де побачив різноманітне обладнання, котре вирішив викрасти. Виконуючи задумане, користуючись тим, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає та не чинить перешкоди, ОСОБА_4 взяв дві поліетиленові сумки, котрі знайшов у лаборантській кімнаті та почав складати туди майно, котре збирався таємно викрасти, а саме: кулю з кільцем, вартістю 571 грн., набір важків, вартістю 500 грн., а всього на суму 1071грн. Після цього з викраденим майном у сумках вийшов до суміжного кабінету фізики, де заснув за партою. Близько 08.00 год. 08.07.2019 на місці вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 був виявлений тимчасово виконуючою обов`язки директора школи ОСОБА_5 . Тому ОСОБА_4 з причин, що не залежати від його волі, не вчинив всіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, так як був зупинений ОСОБА_5 .

Таким чином, своїми протиправними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, а саме незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднаний з проникненням у інше приміщення, вчинений повторно.

Частина 1 ст.2 КК України передбачає, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Станом на час вчинення кримінальних правопорушень, викрадення чужого майна вважалося дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувало 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп.169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Станом на 01.01.2019, розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», становив 1921 грн.

Частина 7 ст.42 Закону України «Про правотворчу діяльність», у разі викладення структурного елемента нормативно-правового акта в новій редакції попередня його редакція втрачає чинність з дня набрання чинності новою редакцією цього структурного елемента.

Таким чином, з 09.08.2024 дрібною крадіжкою вважається адміністративне правопорушення, якщо вартість викраденого майна становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто до 1921 грн., а отже суд вважає, що внаслідок прийняття Закону №3886-ІХ втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, у якому обвинувачується ОСОБА_4 .

Згідно зі ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Частина 3 ст.479-2 КПК України передбачає, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п.4-1 ч.1 ст.284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 під час судового розгляду, просив про закриття кримінального провадження на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.284,369,371,372,376,479-2 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Кримінальне провадження за № 0001509 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України - закрити, на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ця ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя : ОСОБА_6