ЄУН справи: 336/8789/23
Номер провадження: 1-кп/336/384/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2025 року м.Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю сторін: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000131 від 20.07.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Оріхів, Запорізької області, українця, громадянина України, освіта середня, одруженого, маючого на утриманні 5 неповнолітніх дітей, працюючого слюсарем СПД «Петров», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

19 липня 2023 року, близько 20:00 години, ОСОБА_4 знаходячись на прибудинковій території будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_5 , діючи разом із ОСОБА_6 , маючи спільний умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , наніс останньому не менше двох ударів ногою в область обличчя, спричинивши йому тим самим, садно в правій виличній ділянці, яке згідно висновку експерта № 1315п від 28 липня 2023 року кваліфікуються, як легке тілесні ушкодження, в той час, як ОСОБА_6 наніс потерпілому ОСОБА_5 не менше двох ударів кулаками в область обличчя, спричинивши йому тим самим тілесне ушкодження у вигляді синця на нижній повіці лівого ока, яке згідно висновку експерта №1315п від 28 липня 2023 року кваліфікується, як легке тілесне ушкодження.

Ухвалою суду від 15.10.2024 матеріали кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_6 виділені к окреме провадження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті, пояснив суду, що точної дати не пам`ятає, влітку 2023 року у вечірній час близько 19.00-20.00 години, він, разом із сусідами, знаходився на лавочці у дворі будинку АДРЕСА_2 . В цей час підійшов потерпілий ОСОБА_5 , який впустив своїх кіз у двір обвинуваченого, через що і стався конфлікт. Обвинувачений попросив потерпілого прибрати кіз з двору, на що потерпілий відмовився. В цей момент обвинувачений взяв палицю та підійшов до кіз, щоб їх відігнати. Потерпілий пішов за обвинуваченим та завалив його на землю. Все це відбувалась у дворі будинку. В цей момент підбіг ОСОБА_7 та скинув з обвинуваченого потерпілого. Після чого обвинувачений ОСОБА_4 наніс потерпілому 2-3 удари ногою в область тулуба потерпілого. Вину визнав повністю, засуджує свої дії. Цивільний позов не визнав, зазначив, що доказів спричинення майнової шкоди матеріли справи не містять.

Потерплий ОСОБА_5 суду пояснив, що він має на утриманні близько 70 кіз. 19 липня 2023, приблизно о 19.00 год., він проходив повз будинку АДРЕСА_2 , в якому мешкає обвинувачений ОСОБА_4 . Потерпілий йшов пасти кіз. Він побачив, що обвинувачений йде до нього з палицею. В цей час інший обвинувачений ОСОБА_7 стояв за кутом будинку. Обвинувачений ОСОБА_4 повалив потерпілого на землю та почав наносити удари. Після чого підбіг ОСОБА_7 і разом з обвинуваченим ОСОБА_4 продовжили наносити удари. Всього було близько 20 ударів. Обвинувачені били по голові та тулубу. Після чого потерпілий піднявся та пішов додому.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Винність ОСОБА_4 також підтверджується дослідженим у судовому засіданні висновком експерта №1315ц від 21.07.2023, згідно якого встановлено, що синець на нижній повіці лівого ока, садна в правій виличній ділянці, в ділянці 4-го пальця правої кисті у ОСОБА_5 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження (п.2.3.2б, п.2.3.5. «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року №6).

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою всіх учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються. При цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів: допитом обвинуваченого, поясненнями потерпілого, дослідженням експертиз та тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

При цьому суд роз`яснив сторонам, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена під час судового розгляду.

За таких обставин суд вважає доведеним пред`явлене обвинувачення та кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів.

Метою призначення покарання, виходячи із положень ч.2 ст.50 КК України є не лише кара, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, його наслідки, характер інкримінованого кримінального правопорушення, ступінь його тяжкості, дані про особу винного.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків, раніше не судимий, офіційно працевлаштований, одружений, має на утриманні 5 неповнолітніх дітей, має зареєстроване та постійне місце проживання, під наглядом лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Обставини, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлені.

Згідно зі ст. 66 КК України суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання, щире каяття обвинуваченого у вчиненому та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Враховуючи сукупність наведених обставин справи, та дотримуючись принципів законності, справедливості, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, ставлення обвинуваченого до вчиненого, роль у скоєному кримінальному правопорушенні та поведінку до і після вчинення такого, враховуючи, що за приписами ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, вважає за необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів призначити мінімальне покарання у виді штрафу, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, і захистом інтересів потерпілого.

Щодо вирішення заявленого цивільного позову потерпілим ОСОБА_5 у сумі 40 000 грн. про відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням, суд приходить до наступного висновку.

За нормами ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст.128 КПК України, ст.1177 ЦК України, особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого та шкода завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

У п.7 ч.1 ст.368 КПК України зазначено, що, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов і, якщо так, на чию користь, в якому розмірі та в якому порядку.

Цивільний позов потерпілого обґрунтовано тим, що своїми діями правопорушники принизили гідність потерпілого. Крім того, потерпілий не міг займатися своїми звичайними справами та заробляти на своє проживання та влаштуватися на роботу, а тому йому було завдано моральну шкоду у сумі 40 000 грн.

Разом з тим, у прохальній частині потерпілий просить суд стягнути матеріальну шкоду у сумі 40 000 грн.

Цивільний позов та його обґрунтування міститься на одному аркуші. (а.с.8)

Судовим розглядом встановлено факт заподіяння дійсної, реальної шкоди потерпілому ОСОБА_5 протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме, йому були спричинені легкі тілесні ушкодження, що підтверджується вищевказаними у вироку письмовими доказами. Тобто між подією кримінального правопорушення та заподіяною потерпілому шкодою встановлений безпосередній причинно-наслідковий зв`язок.

При цьому жодних належних доказів того, що потерпілому було завдано майнову або моральну шкоду суду надано не було.

Звертаючись з цивільним позовом, позивач (потерпілий) мав довести обставини, які мають значення для справи і на які він посилається як на підставу заявлених вимог, подати докази, які підтверджують заявлені ним вимоги, саме він несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.

В матеріалах кримінального провадження відсутні письмові докази, які містять відомості про те, що останній був позбавлений можливості влаштуватися на роботу, не міг займатися своїми звичайними справами, як це зазначено у позові.

Відповідно до положень ст.ст. 12 і 13 ЦПК України, які суд застосовує при вирішенні цивільного позову у кримінальному провадженні, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем (потерпілим) вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що у задоволенні цивільного позову ОСОБА_5 в частині позовних вимог про стягнення шкоди в розмірі 40 000 грн. слід відмовити у зв`язку з недоведеністю.

Запобіжній захід не обирався.

В даному кримінальному провадженні відсутні речові докази.

Керуючись ст. 65 КК України, ст.ст. 349, 368, 373- 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн..

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1