ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/158/22 Номер провадження 11-кп/814/2030/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддів з секретарем з участю прокурора обвинуваченогоОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження №0001393 за апеляційною скаргою прокурора Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_8 на вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 05 вересня 2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Ворохта Надвірнянського району Івано-Франківської області, мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, працюючий водієм в Державній установі «ОЦКПХ, Полтавський обласний лабораторний центр МЛЗ України», одружений, несудимий,

визнаний невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та виправданий на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України у зв`язку з недоведеністю, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що він 11 вересня 2021 року близько 12 год., керуючи автомобілем Chery Amulet, днз НОМЕР_1 , по проспекту Героїв Дніпра в м. Горішні Плавні в напрямку від вул. Миру до вул. Соборної, порушуючи вимоги п.18.1, п.18.4 Правил Дорожнього руху України, не надав дорогу пішоходу ОСОБА_9 , який перетинав проспект Героїв Дніпра зліва направо відносно напрямку руху автомобіля, рухаючись по пішохідному переходу, позначеному дорожніми знаками 5.35.1-5.35.2 (пішохідний перехід) та дорожньою розміткою 1.14.1 «зебра» та перед яким зупинилися транспортні засоби, і допустив наїзд на останнього.

В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості за критерієм тривалого розладу здоров`я.

В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції зазначив, що в матеріалах кримінального провадження відсутні документи, якими визначено прокурора або групу прокурорів, які здійснюють повноваження прокурорів у цьому кримінальному провадженні, а тому визнав всі письмові докази недопустимими.

Крім того, суд визнав недопустимим доказом показання свідка ОСОБА_10 у судовому засіданні 07 лютого 2024 року, оскільки у порушення ч.4 ст.352 КПК України перед проведенням допиту вказаний свідок був присутній у залі судових засідань щонайменше 22 січня 2024 року, будучи недопитаним судом.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок суду у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винуватим за ч.1 ст.286 КК України та звільнити його від відбування покарання на підставі ч.5 ст.74 і ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

При цьому зазначає, що суд першої інстанції безпідставно визнав недопустимими усі докази сторони обвинувачення з огляду на відсутність в матеріалах кримінального провадження постанови про призначення прокурора (групи прокурорів), який буде здійснювати повноваження прокурора у цьому кримінальному провадженні, залишивши поза увагою правову позицію, що викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14 лютого 2022 року у справі №477/426/17.

Також зауважує, що місцевий суд після перевірки повноважень допустив прокурора ОСОБА_8 до участі в судовому розгляді кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 .

Наголошує, що постанови про призначення групи прокурорів від 12 вересня 2021 року та про зміну групи прокурорів від 08 грудня 2021 року наявні у матеріалах кримінального провадження.

Стверджує про порушення судом першої інстанції вимог п.1 ч.1 ст.410 КПК України щодо виконання обов`язку з дослідження обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого рішення.

Вказує, що ні під час судового розгляду, ні під час судових дебатів сторона захисту та суд не наголошували на необхідності дослідження та долучення до матеріалів справи постанов про призначення (зміну) групи прокурорів у кримінальному провадженні.

Також зазначає про порушення судом вимог ст.346 КПК України щодо забезпечення заборони присутності свідків в залі судового засідання.

Наведене, на думку прокурора, призвело до безпідставного визнання недопустимими доказами показань свідка ОСОБА_10 .

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого, який вважав вирок суду законним і обґрунтованим, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Підставою для скасування вироку судом апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що передбачено п.3 ч.1ст.409 КПК України.

Згідно з ч.1ст.412 цього Кодексу, істотними є такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення і забезпечити права і законні інтереси учасників провадження.

Суд апеляційної інстанції при виявленні відповідних порушень повинен виходити не лише із того, що вони фактично перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, а й з потенційної можливості такого перешкоджання.

Доводи прокурора про безпідставне визнання місцевим судом письмових доказів недопустимими є слушними.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 22 лютого 2021 року у справі №754/7061/15 зробила висновок, що за змістом статей 36, 37, 110 КПК України рішення про призначення (визначення) прокурора, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, та у разі необхідності групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, обов`язково повинно прийматись у формі постанови, яка має міститись у матеріалах досудового розслідування для підтвердження факту наявності повноважень.

Така постанова має відповідати передбаченим КПК України вимогам до процесуального рішення в формі постанови, у том числі, бути підписаною службовою особою, яка її прийняла.

При цьому Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду наголосила, що відсутність зазначеної постанови саме в матеріалах досудового розслідування або її непідписання керівником відповідного органу прокуратури обумовлює недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, як таких, що зібрані під наглядом і процесуальним керівництвом прокурора (прокурорів), який не мав на те законних повноважень.

Разом з тим, у реєстрі матеріалів досудового розслідування даного кримінального провадження №0001393 міститься посилання на прийняті процесуальні рішення, в тому числі щодо винесення заступником керівника Кременчуцької місцевої прокуратури постанови про визначення групи прокурорів від 12 вересня 2021 року та від 19 серпня 2021 року.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч. ч. 1, 2, 6 вказаної статті). Під час судового розгляду учасники судового провадження мають право заявляти клопотання у відповідності до вимог ст. 350 КПК України.

Таким чином, виходячи з системного аналізу норм КПК України, у випадку, якщо під час дослідження доказів в учасників провадження виникне питання щодо перевірки доказів з огляду на їх належність та допустимість, суд має перевірити ці обставини, в тому числі шляхом витребування та приєднання до справи відповідних процесуальних документів з подальшим наданням їм оцінки.

Сторона захисту ні під час судового розгляду, ні під час судових дебатів не ставила під сумнів повноваження прокурорів під час досудового розслідування та не заявляла клопотань про витребування постанови про визначення прокурорів, а також будь-яких інших процесуальних документів, які вважала за необхідне дослідити під час судового розгляду.

Відповідно до висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі №477/426/17, постанови керівника органу досудового розслідування про визначення слідчого або групи слідчих, старшого групи слідчих, які здійснювали досудове розслідування, можуть бути надані прокурором та оголошені під час судового розгляду у випадку, якщо під час дослідження доказів в учасників провадження виникне сумнів у їх достовірності, з огляду на те, що ці докази було зібрано неуповноваженими особами.

Якщо в суді першої інстанції це питання не ставилось, а виникло під час апеляційного чи касаційного розгляду, такі процесуальні документи можуть бути надані суду апеляційної чи касаційної інстанції в межах перевірки доводів, викладених в апеляційній чи касаційній скаргах.

Прокурор до апеляційної скарги долучив належним чином завірені копії постанов заступника керівника Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_11 від 12 вересня 2021 року про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні №0001393 та про зміну групи прокурорів.

За таких обставин висновки місцевого суду про недопустимість письмових доказів з огляду на відсутність документів, якими визначено прокурора або групу прокурорів, які здійснюють повноваження прокурорів у цьому кримінальному провадженні, суперечать наведеним вимогам закону.

Непереконливими є і висновки суду про визнання недопустимим доказом показань свідка ОСОБА_10 у судовому засіданні, оскільки у порушення ч.4 ст.352 КПК України перед проведенням допиту свідок був присутній у залі судових засідань щонайменше 22 січня 2024 року, будучи недопитаним судом.

Так, відповідно до ч.4 ст.352 КПК України кожний свідок допитується окремо. Свідки, які ще не дали показань, не мають права перебувати в залі судового засідання або брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції під час судового розгляду.

Разом з тим, як вбачається з журналу судового засідання, 22 січня 2024 року суд з участю свідка ОСОБА_10 лише вирішив відкласти розгляд провадження на іншу дату з огляду на відсутність захисника та жодних інших дій не проводив.

В такому випадку, на думку колегії суддів, сама по собі присутність свідка в цьому судовому засіданні не свідчить про недопустимість показань, наданих свідком ОСОБА_10 в судовому засіданні 07 лютого 2024 року.

З огляду на те, що суд всупереч вимогам ст.94 КПК України не дослідив всіх обставин кримінального провадження, необґрунтовано визнав недопустимими докази, не оцінив їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, наведені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону неможливо виправити судом апеляційної інстанції.

Тому, згідно з положеннями п.3 ч.1 ст.409, ч.1 ст.412 КПК України вирок суду підлягає до скасування у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції.

Під час нового розгляду кримінального провадження місцевому суду необхідно провести процедуру провадження з дотриманням вимог закону, перевірити доводи апеляційної скарги прокурора, надати належну оцінку усім доказам в їх сукупності, дослідити всі обставини кримінального провадження та у разі, якщо під час нового розгляду в суді першої інстанції винуватість особи у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення буде доведено в установленому законом порядку, вирішити питання щодо передбаченої законом кримінальним законом відповідальності.

Отже, апеляційну скаргу прокурора необхідно задовольнити частково.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 412, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргупрокурора Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_8 задовольнити частково.

Скасувати вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 05 вересня 2024 року щодо ОСОБА_7 і призначити новий розгляд кримінального провадження №0001393 в суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суд набирає законної сили з моменту її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4