КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/824/2073/2025 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 19 липня 2024 року щодо ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця см. Сімферополь, Кримської області, УРСР, громадянина України, з вищою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111 КК України (в редакції Закону №2341-ІII від 02.02.2014р.).

Призначено ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді позбавлення волі строком на 12 (дванадцять) років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постановлено обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Згідно вироку, у приміщенні Верховної Ради АР Крим 06.03.2014 року у порушення ч. 3 ст. 2, ст. 72, ст. 73, п. 2 ч. 1 ст. 85, ст. 132 Конституції України та п. 2 ч. 3 ст. 3, ст.ст. 18, 27 Закону України «Про всеукраїнський референдум» депутатами Верховної Ради АР Крим прийнято незаконну постанову №1702-6/14 «О проведении общекрымского референдума», в якій визначено дату такого волевиявлення - 16.03.2014, на яке виносилося питання про входження АР Крим до складу Російської Федерації на правах суб`єкта федерації.

Відповідно до зазначеної постанови 16.03.2014 року на території Автономної Республіки Крим проведено незаконний референдум, результатом якого стала тимчасова окупація території АР Крим і міста Севастополя, а також їх входження до складу Російської Федерації на правах суб`єкта федерації.

Результати «референдуму» не визнані жодною країною світу, крім Російської Федерації. Відповідно до п. 5 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН 68/262 від 27.03.2014 «Територіальна цілісність України», проведений 16.03.2014 року в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі референдум не маючи законної сили не може бути основою для будь-якої зміни статусу Автономної Республіки Крим або м. Севастополя.

Також, в пункті 1 вказаної Резолюції зазначено, що Генеральна Асамблея ООН підтверджує свою прихильність суверенітету, політичної незалежності, єдності і територіальної цілісності України в її міжнародно визнаних кордонах.

У подальшому, 17.03.2014 року депутатами Верховної Ради АР Крим прийнято постанову № 1745-6/14 «О независимости Крыма», згідно з якою на підставі, так званої, «Декларації про незалежність Республіки Крим», прийнятої на позачерговому пленарному засіданні Верховної Ради АР Крим 11.03.2014 року та позачерговому пленарному засіданні Севастопольської міської ради 11.03.2014 року, створено нелегітимне державне утворення «Республика Крым».

Крім того, Верховною Радою АР Крим ухвалено постанову № 1748-6/14 від 17.03.2014 року «О правоприемстве Республики Крым», пунктом 1 якої передбачено, що «с момента провозглашения Республики Крым как независимого суверенного государства высшим органом власти Республики Крым является Государственный Совет Республики Крым - парламент Республики Крым в депутатском составе шестого созыва Верховной Рады Автономной Республики Крым на срок полномочий до сентября 2015 года».

Надалі, 18.03.2014 року між Російською Федерацією та представниками нелегітимного державного утворення «Республика Крым» ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 підписано договір про входження території АР Крим та м. Севастополя до складу Російської Федерації.

В подальшому з метою забезпечення режиму окупації та придушення спротиву проукраїнського населення Криму прийнято ряд «законів та підзаконних нормативних актів», відповідно до яких слідчі, прокурори та судді підпорядковуються своїм керівникам по висхідній лінії відповідної гілки влади так званої «Республіки Крим», що входить у склад Російської Федерації.

Так, відповідно до ч. 2 ст.13 «О судебной системе Российской Федерации» від 31 грудня 1996 року № 1-ФКЗ: Порядок наділення повноваженнями голів, заступників голів, інших суддів касаційних судів загальної юрисдикції, апеляційних судів загальної юрисдикції, верховних судів республік, окружних, обласних судів, судів міст федерального значення, судів автономної області і автономних округів, районних судів, військових і спеціалізованих судів, арбітражних судів округів, арбітражних апеляційних судів, арбітражних судів суб`єктів Російської Федерації і спеціалізованих арбітражних судів встановлюється відповідним федеральним конституційним законом і федеральним законом про статус суддів.

Відповідно до ч. 5 ст. 6 Закону Російської Федерації від 26.06.1992 року № 3132-I зі змінами та доповненнями «О статусе судей в Российской Федерации» - Президент Російської Федерації в двомісячний термін з дня отримання необхідних матеріалів призначає суддів федеральних судів, а кандидатів у судді Верховного суду Російської Федерації представляє для призначення Раді Федерації Федеральних Зборів Російської Федерації або відхиляє подані кандидатури, про що повідомляється голові Верховного суду Російської Федерації.

Водночас, згідно зі ст. 86 «Конституції «Республики Крым»: 1) Правосуддя в Республіці Крим здійснюється тільки судом. 2) У Республіці Крим діють федеральні суди і мирові судді. Повноваження, порядок утворення та діяльності федеральних судів визначаються законодавством Російської Федерації. 3) З ініціативи Державної Ради Республіки Крим, узгодженої з Верховним Судом Російської Федерації, в Республіці Крим можуть утворюватися судові ділянки і посади мирових суддів відповідно до законодавства Російської Федерації і законодавства Республіки Крим. 4) Статус, повноваження, порядок і гарантії діяльності суддів визначаються федеральним законом, а по відношенню до мирових суддів - також законом Республіки Крим.

Окрім того, 20.03.2014 року Державною Думою Російської Федерації прийнято «Федеральний конституційний закон» від 21.03.2014 за № 6-ФКЗ «О принятии в Российскую Федерацию Республики Крым и образовании в составе Российской Федерации новых субъектов - Республики Крым и города федерального значения Севастополя».

Вищезазначене свідчить про проведення представниками Російської Федерації та її федеральних органів підривної діяльності проти України.

Здійснюючи підривну діяльність проти України, представники суддівського корпусу та інших органів державної влади іноземної держави утворили на окупованій території України федеральні органи державної влади, місцевого самоврядування, правоохоронні органи та судову систему Російської Федерації з метою зміцнення та посилення заходів тимчасової окупації території Автономної Республіки Крим.

Відповідно до п. 1 ст. 9 «Федерального конституційного» закону від 21.03.2014 року № 6-ФКЗ «О принятии в Российскую Федерацию Республики Крым и образовании в составе Российской Федерации новых субъектов - Республики Крым и города федерального значения Севастополя» протягом перехідного періоду на територіях Республіки Крим і міста федерального значення Севастополя з урахуванням їх адміністративно-територіального поділу, встановленого відповідно законодавчим (представницьким) органом державної влади Республіки Крим і законодавчим (представницьким) органом державної влади міста федерального значення Севастополя, створено суди Російської Федерації (федеральні суди) відповідно до законодавства Російської Федерації про судову систему.

Пунктом 2 статті 9 вказаного закону передбачено, що громадяни, які заміщають посади суддів судів, що діють на територіях Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя на день прийняття в Російську Федерацію Республіки Крим і утворення в складі Російської Федерації нових суб`єктів, мають переважне право на заміщення посади судді в судах Російської Федерації, що створюються на цих територіях, при наявності у них громадянства Російської Федерації, а також за умови їх відповідності іншим вимогам, що пред`являються законодавством Російської Федерації про статус суддів до кандидатів на посади суддів. Конкурсний відбір на заміщення посади судді в зазначених судах здійснюється Вищою кваліфікаційною колегією суддів Російської Федерації.

Створення та діяльність органів іноземної держави, у тому числі судової системи, на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим призвели до заходів посилення тимчасової окупації невід`ємної території України.

В той же час, Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року, зокрема ст.ст. 1-3 визначено, що сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя є тимчасово окупованою внаслідок збройної агресії Російської Федерації з 20 лютого 2014 року.

Генеральна Асамблея ООН своєю Резолюцією 71/205 від 19.12.2016 року «Положення в області прав людини в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі (Україна)» засудила тимчасову окупацію Російською Федерацією частини території України - Автономної Республіки Крим та міста Севастополя.

В подальшому, Резолюціями 72/190 від 19.12.2017, 73/194 від 17.12.2018 та 74/168 від 18.12.2019 «Положення в області прав людини в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі (Україна)», Генеральна Асамблея ООН в чергове засудила нинішню тимчасову окупацію Російською Федерацією частини території України - Автономної Республіки Крим та міста Севастополя.

Сам факт окупації засуджений як міжнародною спільнотою, так і законодавством України, та був широко висвітлений в офіційних виданнях та медійному просторі.

Також, відповідно до статті 64 Конвенції Про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 (далі - Конвенція) кримінальне законодавство окупованої території залишається чинним, за винятком випадків, коли дія його скасовується або призупиняється окупаційною державою, якщо це законодавство становить загрозу безпеці окупаційної держави або є перешкодою виконання цієї Конвенції. Враховуючи згадане вище, та з огляду на необхідність забезпечення ефективного судочинства, суди окупованої території продовжуватимуть виконувати свої функції стосовно розгляду правопорушень, визначених цим законодавством.

У контексті окупації Криму, Російська Федерація, як окупаційна держава, не мала права втручатися у порядок здійснення правосуддя українськими судами.

Проте, Федеральним Законом РФ №154-Ф3 від 23.06.2014 «О создании судов Российской Федерации на территориях Республики Крым и города федерального значения Севастополя и о внесении изменений в отдельные законодательные акты Российской Федерации» створено систему судів на території Республіки Крим, зокрема незаконно створено «Центральный районный суд города Симферополя».

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення державної зради, з метою заподіяння шкоди територіальній цілісності України та становлення і зміцнення окупаційної влади, сприяння окупаційним органам влади у придушенні спротивів окупації півострова з боку громадян України на території Автономної Республіки Крим та у впровадженні практики переслідування осіб, що перебувають під захистом в порушення вимог ст.65 Конституції України, якою передбачено обов`язок громадян України захищати, незалежність та територіальну цілісність України, порушуючи присягу судді в частині неупередженого, незалежного, справедливого та кваліфікованого здійснення правосуддя від імені України, керуючись принципом верховенства права, підкоряючись лише закону, та не вчинення дій, що порочать звання судді або підривають авторитет правосуддя, громадянин України ОСОБА_8 , будучи суддею та відповідно до Постанови Верховної Ради України №107-ІV від 11.07.2002 року займаючи посаду судді Центрального районного суду міста Сімферополя безстроково, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань, життєвого та професійного досвіду для розуміння факту здійснення підривної діяльності проти України представниками, у тому числі незаконно утворених судових органів та органів державної влади Російської Федерації та неможливість відправлення правосуддя на підставі законодавства іноземної держави, бажаючи допомогти в проведенні цієї підривної діяльності та зробити свій особистий внесок в утворення та функціонування в АР Крим системи незаконних судових органів Російської Федерації, вчинив дії щодо надання допомоги у здійсненні підривної діяльності проти України.

ОСОБА_8 , достовірно знаючи про тимчасову окупацію Російською Федерацією з 20 лютого 2014 року території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, будучи громадянином України, в порушення вимог Конституції та законів України, достовірно знаючи, розуміючи та усвідомлюючи незаконність дій Верховної Ради АР Крим та Російської Федерації, щодо приєднання території АР Крим та м. Севастополя до складу Російської Федерації, усвідомлюючи, що так званий «Центральный районный суд города Симферополя», відповідно до положень ст. 64 Конвенції є незаконно створеним органом, діючи добровільно та умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності України, бажаючи допомогти іноземній державі та її представникам у проведенні підривної діяльності проти України, з метою зміцнення та посилення заходів тимчасової окупації території АР Крим, діючи в інтересах Російської Федерації, перебуваючи в м. Сімферопіль упродовж березня - грудня 2014 року продовжив роботу у складі незаконного органу судової влади Російської Федерації на території АР Крим на посаді так званих «громадян, які заміщають посади суддів судів, що діють на територіях Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя», чим надав допомогу представникам іноземної держави у переході судової системи України, яка діяла на території півострова Крим, на відправлення правосуддя відповідно до ч. 5 ст. 9 «Федерального Конституційного Закону» Російської Федерації № 6-ФКЗ «Про прийняття в Російську Федерацію Республіки Крим та утворення в складі Російської Федерації нових суб`єктів Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя» та на підставі законодавства іноземної держави - Російської Федерації.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, громадянин України ОСОБА_8 , діючи добровільно та умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності України, в порушення вимог Конституції та законів України, достовірно знаючи та усвідомлюючи незаконність своїх дій, розуміючи незаконність дій окупаційної влади, незаконність застосування на території України законодавства Російської Федерації, перебуваючи в приміщенні так званого «Центрального районного суда города Симферополя» по вул. Турецька, буд. 21, м. Симферопіль, Автономна Республіка Крим, діючи в інтересах Російської Федерації, керуючись нормами законодавства Російської Федерації 19.05.2014 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ухвалив рішення у справі №2-559/2014, 01.07.2014 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ухвалив рішення у справі №2-658/2014, чим надав допомогу представникам іноземної держави у переході судової системи України, яка діяла на території півострова Крим, на відправлення правосуддя на підставі законодавства іноземної держави - Російської Федерації.

В подальшому, внаслідок вищевказаних дій, указом президента Російської Федерації №786 від 19.12.2014 року ОСОБА_8 було призначено на посаду судді незаконно утвореного «Верховного суда Республики Крым», після чого він, перебуваючи в приміщенні так званого суду за адресою вул. Павленка, буд. 2 м. Сімферополь, Автономна Республіка Крим, керуючись нормами законодавства Російської Федерації 26.10.2015 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ухвалив рішення у справі №22-2394/2015 05.03.2020 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ухвалив рішення у справі №4/17-61/2019, 11.03.2020 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ухвалив рішення у справі №1-67/2020, 12.03.2020, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ухвалив рішення у справі №3/10-161/2019, 13.03.2020 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ухвалив рішення у справі №3/1-17/2020, 24.03.2020 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ухвалив рішення у справі №4/17-7/2020, 24.03.2020 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ухвалив рішення у справі №3/10-27/2020, 26.03.2020 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ухвалив рішення у справі №4/1-16/2020, 26.03.2020 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ухвалив рішення у справі №1-23/2020, 26.03.2020 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ухвалив рішення у справі №1-127/2020.

Допомога ОСОБА_8 іноземній державі та її представникам у переході судів АР Крим на відправлення правосуддя на підставі законодавства іноземної держави - Російської Федерації, сприяння окупаційним органам влади у придушенні спротивів окупації півострова з боку громадян України на території Автономної Республіки Крим та допомога у впровадженні практики переслідування осіб, що перебувають під захистом призвели до забезпечення належного функціонування незаконно створених судових органів та посилили заходи тимчасової окупації півострова.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 , не погоджуючись з вироком суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 19 липня 2024 року у справі №760/13553/23. Закрити кримінальне провадження №0002451 щодо ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111 КК України.

На обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає про те, що обвинувальний вирок ухвалений з істотними порушеннями вимог Кримінального кодексу України, неправильно застосовано норми КПК України, Конституції України та не застосовано правові висновки ЄСПЛ.

Апелянт звертає увагу на доповідь «Кримінальне провадження щодо злочинів, пов`язаних з окупацією Криму та конфлікту на Донбасі за процедурою відсутності обвинуваченого». Посилається на позицію ЄСПЛ, висловлену у справі «Колоцца проти Італії» від 12.02.1985, зокрема, на аргумент Уряду про те, що неможливість проведення судового засідання у разі неявки сторони здатна паралізувати розгляд кримінальних справ, оскільки з часом може закінчитися термін давності кримінального переслідування.

Сторона захисту зазначає про те, що склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111 відсутній в діях ОСОБА_8 . Так, ОСОБА_8 на бік ворога в умовах війни не переходив, в шпигунстві не викритий, підривна діяльність не доведена.

Зазначає про передбачену КК України спеціальну підставу звільнення від кримінальної відповідальності за державну зраду (ч.3 ст.111 КК України).

Крім того, суд першої інстанції, ухвалюючи обвинувальний вирок не звернув увагу на положення ст.54 Женевської Конвенції «Про захист цивільного населення під час війни». Зазначає, що мешканці окупованих територій підтверджують, що роботу можна отримати тільки або в органах окупаційної влади, або співпрацюючи з ними.

Посилається на положення ч.2 ст.19 КК України та зазначає, що не зайвим в таких категоріях справ, є призначення судових психолого-психіатричних експертиз. Метою таких експертиз може бути отримання відповіді на питання, чи дійсно особа, знаходячись в конкретних життєвих обставинах окупації, активних воєнних дій, усвідомлювала протиправність своїх дій та могла керувати ними.

Звертає увагу на позицію Верховного Суду, викладену у постанові №522/17014/20 від 23.06.2021 та зазначає, що згідно з ч.2 ст.323 КПК України, судовий розгляд за відсутності обвинуваченого може здійснюватися лише у кримінальних провадженнях щодо злочинів, зазначених у ч.2 ст.297-1 КПК України. Так, ОСОБА_8 було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111 КК України та призначено покарання у вигляді 12 років - за його відсутності.

До матеріалів клопотання не додані докази оголошення ОСОБА_8 в міжнародний розшук. Єдиним доказом міжнародного розшуку тої чи іншої особи, є виставлення Інтерполом - «червоної картки». Зазначає, що такі обставини, як виїзд або перебування особи на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, є юридично-значущими для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу за відсутності підозрюваного/обвинуваченого або застосування спеціального досудового розслідування, вказані обставини підлягають доказуванню прокурором, тобто є предметом судового контролю. Такі докази, на переконання захисника, також відсутні.

На момент відкриття кримінального провадження щодо його підзахисного, в його діях був відсутній склад злочину, передбачений ч.1 ст.111 КК України, а отже, у статусі підозрюваного він не набув.

Сторона захисту вважає, що у даній справі неупередженим та справедливим рішенням є виправдувальний вирок.

Прокурор подав заперечення на апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 , в яких просить вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 19.07.2024 щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

На обґрунтування своїх вимог зазначає, що твердження захисника про тиск зі сторони окупаційної влади кремля, використовуючи при цьому родину обвинуваченого, через що вимушено розпочав роботу на тимчасово окупованій території на посаді судді, є неприйнятними. Так, згідно документів, зібраних під час досудового розслідування, а саме інформації Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 16.02.2015 №18-2153/15 відповідно до якої заява судді Центрального районного суду м. Сімферополя АРК ОСОБА_8 про переведення до інших судів на території України не надходила та інформації Вищої ради юстиції від 12.01.2015 №112/0/9-15 - заява судді Центрального районного суду м. Сімферополя АРК ОСОБА_8 про звільнення з посади також не надходила. В той час як інші 53 суддів, які теж працювали на території АРК та міста Севастополя звернулися з відповідними заявами про переведення на материкову частину України, а 33 суддів - із заявами про звільнення.

Проте, ОСОБА_8 будучи суддею Центрального районного суду м. Сімферополя АРК вирішив надати допомогу країні-окупанту у забезпеченні діяльності на окупованій території України органу судової влади як невід`ємної частини федеральних органів влади Російської Федерації, що в свою чергу призвело до зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю української влади на півострів, завдяки чому окупація триває.

Разом з тим, зазначає, що посилання захисника на те, що до матеріалів справи не додані докази оголошення ОСОБА_8 в міжнародний розшук та відсутності виставлення Інтерполом - «червоної картки» є безпідставними, оскільки відповідно до норм чинного кримінального процесуального законодавства України однією з підстав для здійснення спеціального досудового розслідування та спеціального судового провадження є переховування підозрюваного/обвинуваченого від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Отже, на думку прокурора, доводи захисника ОСОБА_7 викладені в апеляційній скарзі є надуманими та такими, що не відповідають дійсності, оскільки досліджені під час судового розгляду письмові докази повністю підтверджують причетність ОСОБА_8 до скоєного злочину проти основ національної безпеки України, які до того ж узгоджуються між собою, та мають усі ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111 КК України, тому підстав для закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 немає.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, думку прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

За змістом ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вирок у даному кримінальному провадженні ухвалений за наслідками здійснення спеціального досудового розслідування та спеціального судового провадження (in absentia), у ході яких були здійснені всі можливі передбачені законом заходи щодо дотримання прав ОСОБА_8 на захист та доступ до правосуддя з урахуванням встановлених законом особливостей такого провадження. Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111 КК України (в редакції Закону №2341-ІІІ від 02 лютого 2014 року), відповідають обставинам справи та ґрунтуються на сукупності зібраних та належним чином оцінених судом доказах.

В оскаржуваному вироку місцевий суд навів всі встановлені обставини, які, відповідно до ст.91 КПК України, підлягають доказуванню, а також виклав оцінку та аналіз досліджених у судовому засіданні доказів.

Розгляд даного кримінального провадження як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції здійснювався за відсутності обвинуваченого (in absentia), останній показань суду не надавав, будь-яких заяв та клопотань до суду не надсилав.

В процесі розгляду даного кримінального провадження судом першої інстанції було досліджено подані стороною обвинувачення докази та зв`язок між цими подіями та діями обвинуваченого в контексті висунутого йому обвинувачення.

Так, вина ОСОБА_8 у скоєнні інкримінованого злочину підтверджується доказами, які були безпосередньо досліджені місцевим судом, а саме:

- заявою Народного депутата України ОСОБА_12 про кримінальні правопорушення від 16.10.2014 р., якою повідомлено про обставини вчинення суддею Центрального районного суду міста Сімферополя АР Крим ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України;

- зверненням Голови Вищої кваліфікаційної комісії суддів України ОСОБА_13 від 14.02.2015 року, в якому повідомлено, що Указами Президента РФ від 13.11.2014 р. за №719, від 19.12.2014р. за №786 «Про призначення суддів федеральних судів» та від 02.01.2015р. за №4 «Про призначення суддів федеральних судів, про представників Президента РФ в кваліфікаційних колегіях суддів суб`єктів РФ і про затвердження складу президії Далекосхідного окружного військового суду» призначено суддів Автономної Республіки Крим для здійснення правосуддя від імені Російської Федерації, серед яких є раніше призначений на посаду судді відповідно до законодавства України - ОСОБА_8 , який здійснює правосуддя від імені РФ без припинення статусу судді відповідно до законів України, що є порушенням присяги та його дії містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України;

- інформацією з Вищої кваліфікаційної комісії суддів України за №18-2153/15 від 16.02.2015 року, з якої вбачається, що із 492 суддів місцевих та апеляційних судів Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України звернулося лише 53 суддів місцевих та апеляційних суддів із заявами про переведення до інших судів на території України, серед яких відсутній суддя Центрального районного суду міста Сімферополя АР Крим ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- інформацією з Вищої ради юстиції за №112/0/9-15 від 12.01.2015р., з якої вбачається, що суддя Центрального районного суду міста Сімферополя АР Крим ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відсутній у списках суддів місцевих та апеляційних судів Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, які подали на розгляд до Вищої ради юстиції заяви про звільнення з посад за загальними обставинами;

- повідомленням з Вищої кваліфікаційної комісії суддів України № 8вк-4067/15 від 06.10.2015 р., з якого вбачається, що рішенням Комісії від 05 жовтня 2015 року за результатами розгляду матеріалів перевірки, відкрито дисциплінарну справу стосовно судді Центрального районного суду міста Сімферополя АР Крим ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України №3009/дн-15 від 10.11.2015 р., яким направлено до Вищої ради юстиції висновок щодо встановлених Вищою кваліфікаційною комісією суддів України фактів, які свідчать про порушення суддями присяги та рекомендовано Вищій раді юстиції розглянути питання про звільнення з посади судді Центрального районного суду міста Сімферополя АР Крим ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з підстав, передбачених пунктом 5 частини 5 статті 126 Конституції України;

- рішенням Вищої ради юстиції за №1206/о/15-15 від 24.12.2015 року, яким внесено подання Президентові України про звільнення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який Постановою Верховної Ради України від 11.07.2002 р. №107-IV обраний безстроково суддею Центрального районного суду міста Сімферополя Автономної Республіки Крим, за порушення присяги;

- даними протоколу огляду інтернет-видань від 07.04.2015 р., яким здійснено огляд в мережі Інтернет сайту «Президента Російської Федерації» за посиланням: https://www.kremlin.ru., де знаходиться Указ Президента РФ №719 від 13.11.2014р. «О назначении судей федеральных судов», яким призначено ОСОБА_8 на посаду судді Верховного Суду Республіки Крим;

- даними протоколу огляду від 02.02.2015 року, яким оглянуто інформацію, яка міститься на інтернет-сайтах, посилання на які є у зверненні ОСОБА_14 ;

- інформацією з Адміністрації Президента України №03-01/3021 від 28.09.2016 р., відповідно до якої ОСОБА_8 не звертався з клопотанням про вихід із Громадянства України;

- листом голови Верховного Суду України ОСОБА_15 за №202-1247/0/8-16 від 25.03.2016 року, яким повернуто подання Генеральної прокуратури України про надання згоди на затримання та обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (арешт) громадянина України ОСОБА_8 , оскільки останній з 2 кварталу 2014 року не здійснює фактично правосуддя від імені Української держави, не виконує своїх обов`язків українського судді та не отримує суддівської винагороди з державного бюджету України, у зв`язку з тим, що перебуває на окупованій території та здійснює правосуддя від імені іншої держави, що свідчить про свідоме розірвання ним стосунків із судовою владою України і про втрату статусу судді України, тому для затримання ОСОБА_8 та обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не вбачається потреби на отримання згоди Верховної Ради України;

- даними постанови Верховної Ради України від 11.07.2002 року №107-IV, якою відповідно до пункту 27 статті 85, частини 1 статті 128 Конституції України обрано на посаду судді Центрального районного суду міста Сімферополя ОСОБА_8 безстроково;

- даними постанови Голови Верховної Ради України від 19.04.2016 року №1194-VІІІ, якою відповідно до пункту 5 частини 5 статті 126 Конституції України звільнено ОСОБА_8 з посади судді Центрального районного суду міста Сімферополя, у зв`язку з порушенням присяги судді;

- інформацією з Департаменту контррозвідки СБ України від 14.06.2016 року за №212/8-22047, з якої вбачається, що підозрюваний у кримінальному провадженні суддя Центрального районного суду міста Сімферополя ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , робоче місце якого знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , постійно перебуває на території Автономної Республіки Крим;

- даними протоколу огляду інтернет-видань від 11-18.06.2015 р., яким оглянуто в мережі Інтернет сайт «Судебные и нормативные акты РФ» за посиланням: https://sudact.ru/, де за пошуком «Судья - ОСОБА_8 » знайдено рішення по справам №2-658/2014 від 01.07.2014 р. та №2-559/2014 від 19.05.2014 р., які ухвалені «Именем Российской Федерации - Центральный районный суд судья ОСОБА_8 », тобто прийняті на підставі законодавства РФ колишнім суддею Центрального районного суду міста Сімферополя АР Крим ОСОБА_8 ;

- даними протоколу огляду інтернет-видань від 29.03.2021 р., яким оглянуто в мережі Інтернет сайт за посиланням: https://www.kremlin.ru/, на якому міститься документ «Федеральный конституционный закон от 21.03.2014 г. №6-ФКЗ О принятии в Российскую Федерацию Республики Крым и образовании в составе Российской Федерации новых субьектов - Республики Крым и города федерального значения Севастополя», яким Республіка Крим приймається до складу Російської Федерації, а також міститься документ «Федеральный закон от 23.06.2014 г. №154-ФЗ О создании судов Российской Федерации на территориях Республики Крым и города федерального значения Севастополя и о внесении изменений в отельный законодательный акт Российской Федерации», яким прийнято рішення про утворення так званого «Верховного суду Республики Крым»;

- даними протоколу огляду інтернет-видань від 29.03.2021 р., яким оглянуто в мережі Інтернет сайт «Судебные и нормативные акты РФ» за посиланням: https://sudact.ru/, де за пошуком «Судья - ОСОБА_8 » знайдено документів «Апелляционных постановлений - Верховный Суд Республики Крым (Республика Крым)», зокрема, по справам № 1-127/2020, провадження № 22К-890/2020 від 26.03.2020р., справа № 1-23/2020, провадження №22-663/2020 від 26.03.2020р., справа № 22-745/2020, провадження № 4/1-16/2020 від 26.03.2020р., справа № 3/10-27/2020, провадження № 22-634/2020 від 24.03.2020р., справа № 4/17-7/2020, провадження №22-647/2020 від 24.03.2020р., справа № 1-438/2019, провадження № 22-625/2020 від 24.03.2020р., справа № 3/1-17/2020, провадження № 22К-783/2020 від 13.03.2020р., справа № 3/10-1612019, провадження № 22-458/2020 від 12.03.2020р., справа № 1-67/2020, провадження № 22К-750/2020 від 11.03.2020р., справа № 4/17-61/2019, провадження № 22-497/2020 від 05.03.2020р., які створені Верховним Судом Республіки Крим та прийняті на підставі законодавства РФ колишнім суддею Центрального районного суду міста Сімферополя АР Крим ОСОБА_8 ;

На переконання апеляційного суду, дослідивши вказані докази та надавши оцінку на предмет їх належності та допустимості, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину та правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст.111 КК України.

Щодо доводів захисника про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які, на його думку, полягали у тому, що обвинувальний акт був розглянутий в порядку спеціального судового провадження, за відсутності обвинуваченого, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19 серпня 2016 року досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111 КК України, здійснювалося в порядку спеціального досудового розслідування (т.1, а.с. 80-82).

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що ухвала суду про здійснення спеціального судового провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 була постановлена 07 вересня 2023 року. Приймаючи рішення, суд посилався на положення ч.3 ст.323 КПК України, відповідно до яких, судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук.

Матеріалами справи підтверджується, що під час досудового розслідування сторона обвинувачення вживала заходів для повідомлення ОСОБА_8 про кримінальне провадження щодо нього шляхом оприлюднення відповідної інформації на сайті прокуратури та опублікування у засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - в газеті «Урядовий кур`єр», а копії процесуальних документів, зокрема повідомлення про підозру та обвинувальний акт, були надані захиснику обвинуваченого, як це передбачено вимогами ч.2 ст.297-5 КПК України. Разом з тим, письмове повідомлення про підозру ОСОБА_8 було направлено на адресу останнього відомого місця перебування останнього: АДРЕСА_1 , м. Сімферополь, АР Крим, Україна (т.3, а.с. 91). Однак, неможливість надсилання поштової кореспонденції на територію АР Крим підтверджується наданою стороною обвинувачення відповіддю компанії з доставки пошти (т.3, а.с. 97-105). Повістки про виклик ОСОБА_8 надсилались також на електронну адресу за останнім відомим місцем перебування обвинуваченого (т.3. а.с. 106).

Відповідно до листа департаменту контррозвідки СБУ колишні судді АР Крим, серед яких є ОСОБА_8 , станом на дату надання відповіді - червень 2016 року постійно перебувають на території АР Крим. (т.3, а.с. 159-165).

Під час судового розгляду також вживалися заходи для повідомлення ОСОБА_8 про судові засідання шляхом розміщення оголошень на сайті суду та в газеті «Урядовий кур`єр».

Згідно з ч. 3 ст. 323 КПК (у редакції, чинній на час здійснення процесуальних дій) повістки про виклик обвинуваченого у разі здійснення спеціального судового провадження надсилаються за останнім відомим місцем його проживання чи перебування, а процесуальні документи, що підлягають врученню обвинуваченому, надсилаються захиснику. Інформація про такі документи та повістки про виклик обвинуваченого обов`язково публікується у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження згідно з положеннями ст. 297-5 цього Кодексу. З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження обвинувачений вважається належним чином ознайомленим з її змістом. В подальшому до вказаної статті були внесені зміни в частині того, що інформація також публікується на офіційному веб-сайті суду.

Отже, суд першої інстанції вищенаведених вимог закону дотримався, ОСОБА_8 , який знаходиться на тимчасово окупованій території України, повістки про виклик до суду опубліковувались у засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - в газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті суду.

Водночас, приписи ч.8 ст.135 КПК України, якими регламентовано порядок виклику особи, яка перебуває на тимчасово окупованій території України, повністю кореспондують зі ст.297-5 цього Кодексу, вимоги якої і були дотримані у цьому кримінальному провадженні.

Тобто, розгляд кримінального провадження судом за відсутності обвинуваченого ОСОБА_8 здійснювався на підставі прийнятого рішення про спеціальне судове провадження відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

Положення закону про здійснення спеціального досудового розслідування та спеціального судового провадження не визнані неконституційними і є такими, що узгоджуються зі стандартами, визначеними в Резолюції (75) 11 Комітету Міністрів Ради Європи щодо критеріїв, які регламентують провадження, що здійснюється за відсутності обвинуваченого.

Апеляційні доводи захисника про те, що в діях ОСОБА_8 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111 КК України, колегія суддів вважає безпідставними та погоджується з висновками суду першої інстанції про те, громадянин України ОСОБА_8 у період окупації АР Крим по день звільнення з посади, тобто з 20 лютого 2014 року формально-юридично мав статус судді Центрального районного суду міста Сімферополя АР Крим та не будучи у встановленому законами України порядку звільненим з посади судді, як «суддя» незаконно створеного «Верховного суду Республіки Крим» здійснював «правосуддя» на окупованій території України від імені іноземної держави - РФ, керуючись її матеріальним та процесуальним правом, а з призначенням у листопаді 2014 року на посаду «судді Верховного суду Республіки Крим» прийняв на себе на окупованій території України повноваження судді іншої держави - РФ, яка окупувала та незаконно анексувала цю територію.

Суд першої інстанції дав належну оцінку діям ОСОБА_8 в контексті їх добровільності, що спростовує доводи захисника про протилежне.

Як судом першої інстанції, так і судом апеляційної інстанції не встановлено, що обвинувачений діяв під примусом, що є неможливим при відправленні правосуддя, ухвалюючи судові рішення іменем РФ.

Так, з досліджених доказів судом першої інстанції обґрунтовано та вірно встановлено, що ОСОБА_8 , будучи суддею Центрального районного суду міста Сімферополя АР Крим, маючи при цьому достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для усвідомлення ним фактів активної підривної діяльності РФ проти України шляхом окупації та подальшої анексії території України в АР Крим, починаючи з лютого 2014 року не склав своїх повноважень судді та не вчинив жодних дій для звільнення його з посади судді, із заявою про переведення до інших судів України, ОСОБА_8 до органів влади України не звертався, що свідчить про те, що останній усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно-небезпечні наслідки і бажав їх настання.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_8 , будучи громадянином України та суддею Центрального районного суду міста Сімферополя АР Крим, умисно, з 20 лютого 2014 року забезпечив становлення та зміцнення окупаційної влади РФ шляхом безпосередньої участі в утворенні та функціонуванні незаконно створених окупаційних органів судової влади РФ на окупованій території України (АР Крим), виконання функцій представника окупаційної судової влади РФ з метою недопущення контролю української влади на території АР Крим, надавши цим допомогу РФ в проведенні підривної діяльності проти України на шкоду суверенітетові та територіальній цілісності України, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 111 КК України.

Суд першої інстанції всебічно, повно й неупереджено дослідив всі обставини кримінального провадження і навів у вироку сукупність доказів на підтвердження встановлених обставин, якими повністю доведено винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, і які з точки зору достатності та взаємозв`язку правильно покладено в обґрунтування висновків, у тому числі щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.111 КК України - державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України, а саме, надання іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути підставами для зміни чи скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

Згідно положень ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання ОСОБА_8 суд першої інстанції врахував, що вчинений ним злочин є особливо тяжким, обставини його вчинення, характер діяння і ступінь вини, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, є громадянином України. Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст.ст.66, 67 КК України, судом не встановлено.

Відтак, районний суд призначив ОСОБА_8 покарання в межах санкції ч.1 ст.111 КК України (в редакції Закону №2341-ІII від 02.02.2014р.) у виді 12 років позбавлення волі, яке відповідає принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому покарання в повній мірі відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, є необхідним та достатнім для його виправлення, попередження нових злочинів і домірне скоєному.

Посилання захисника на неврахування ст. 54 Женевської Конвенції «Про захист цивільного населення під час війни» є надуманим, оскільки зазначені положення стосуються заборон окупаційної держави. Доводи щодо необхідності проведення психолого-психіатричних експертиз не ґрунтуються на будь-яких підставах. Враховуючи наведене вище, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість доводів і вимог апеляційної скарги захисника, і не знаходить підстав для скасування або зміни вироку, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 19 липня 2024 року щодо ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

____________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4