Березівський районний суд Одеської області
08.04.2025
Справа № 494/2258/24
Провадження № 1-кп/494/66/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому у судовому засіданні у залі суду м. Березівка Одеської області клопотання начальника Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000342 від 03 червня 2023 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою освітою, неодруженого, військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 , який перебуває на посаді гранатометника 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти ВЧ НОМЕР_1 , раніше судимого, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 408 Кримінального кодексу України (далі -КК України), -

ВСТАНОВИВ:

08 квітня 2025 року начальник Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 408 КК України.

Клопотання обгрунтоване тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він, проходячи військову службу за мобілізацією на посаді гранатометника 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 20 січня 2023 року, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою ухилитись від проходження військової служби, самовільно залишив місце служби, а саме місце тимчасової дислокації підрозділів військової часини НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_3 , свої службові обов?язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до місця служби та військової частини не приймав та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв та незаконно перебував за межами місця служби до 08.05.2024, а саме: до моменту встановлення місця знаходження ОСОБА_4 працівниками поліції, тобто ОСОБА_4 обвинувачується у самовільному залишенні місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Підстави обвинувачувати ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення (злочину), наявні в обставинах, викладених у зібраних по кримінальному провадженню доказах, а саме; протоколами допитів свідків, службового розслідування та іншими матеріалами кримінального провадження.

Таким чином, під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у особливо тяжкого кримінального правопорушення (злочинів), за яке КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п?яти до дванадцяти років.

05 листопада 2024 року слідчим суддею Ленінського районного суду м. Запоріжжя до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 03 січня 2025 року включно.

19 грудня 2024 року Березівським районним судом Одеської області продовжено обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою - строком на 60 днів, тобто до 16 лютого 2025 року включно, без визначення розміру застави.

11 лютого 2025 року Березівським районним судом Одеської області продовжено обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою - строком на 60 днів, тобто до 11 квітня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_4 може:

- переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду;

- незаконно впливати на свідків;

- вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність вказаних ризиків підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме за вчинення злочину за правовою кваліфікацією, передбаченою ч. 4 ст. 408 КК України, який згідно ст. 12 КК України, віднесений до категорії особливо тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п?яти до дванадцяти років. Розуміючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення (злочину), суворість та невідворотність послідуючого покарання, обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Про вказані наміри ОСОБА_4 вже свідчить його поведінка, оскільки достовірно знаючи свої обов?язки, передбачені законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов?язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин.

Ураховуючи наведене, начальник Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 просить продовжити відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) днів.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, посилаючись на наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, просив його задовольнити. Зазначив, що відсутні підстави для зміни запобіжного заходу.

У судовому засіданні обвинувачений та його захисник заперечили проти задоволення клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та зазначили, що обвинувачений має намір продовжити службу у Збройних Силах України.

Вивчивши подане клопотання, матеріали кримінального провадження, заслухавши думки учасників судового розгляду, на підставі наданих доказів і доведення їхньої переконливості суд приходить до наступного висновку.

На розгляді у Березівському районному суді Одеської області знаходиться кримінальне провадження № 0000342 від 03 червня 2023 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 408 КК України.

Згідно ч. 1, 3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

При продовженні запобіжного заходу, суд враховує наявні матеріали кримінального провадження, оцінюючи в сукупності всі обставини, зокрема і тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим.

Суд виходить із принципу презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує обґрунтованість та тяжкість його пред`явлення, суспільну небезпеку злочинних дій, в яких обвинувачується ОСОБА_4 .

У судовому засіданні було встановлено, що у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 408 КК України, обвинувачується: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

05 листопада 2024 року слідчим суддею Ленінського районного суду м. Запоріжжя до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 03 січня 2025 року включно.

19 грудня 2024 року Березівським районним судом Одеської області продовжено обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою - строком на 60 днів, тобто до 16 лютого 2025 року включно, без визначення розміру застави.

11 лютого 2025 року Березівським районним судом Одеської області продовжено обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою - строком на 60 днів, тобто до 11 квітня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

В ході судового засідання прокурором було доведено, що підозрюваний ОСОБА_4 може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- незаконно впливати на свідків;

- вчинити інше кримінальне правопорушення.

Застосувати більш м?які запобіжні заходи до ОСОБА_4 неможливо, оскільки, відповідно до ч. 7 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого статтею 402, 407-408 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Вказані ризики враховані під час обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та на теперішній час не втратили своєї актуальності.

Отже, обставини з урахуванням тяжкості покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, свідчать про те, що ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися та залишились незмінними.

Вказані вище обставини та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України виключають об`єктивну можливість щодо застосування до обвинуваченого іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Вимогами ч. 7 ст. 176 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого статтею 402, 407-408 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Вищезгадана норма закону наразі є чинною на території України та не визнана в передбаченому законом порядку неконституційною, внаслідок чого підлягає застосуванню судами під час вирішення питання про застосування до зазначеної категорії осіб запобіжних заходів.

Крім того, відповідно до вимог статті 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Заслухавши думку прокурора, який клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підтримав та просив таке задовольнити, пояснення ОСОБА_4 , його захисника, враховуючи те, що в судовому засіданні прокурором, доведено наявність, на даний час, ризиків, визначених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, беручи до уваги дані про обвинуваченого, клопотання необхідно задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 177, 183, 193-194, 196-197, 200, 314-315, 372, 376 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання начальника Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000342 від 03 червня 2023 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою - строком на 60 днів, тобто до 05 червня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Повний текст судового рішення складено 08.04.2025 року.

Суддя: ОСОБА_1