Справа № 308/1708/25
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

14.04.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/78/25, за апеляційною скаргою прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 04 лютого 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 04 лютого 2025 року, частково задоволено клопотання слідчого та застосовано щодо підозрюваного за ч. 3 ст. 332 КК України ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, а саме до 01.04.2025 року включно, з визначенням розміру застави в розмірі вісімдесят прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн. 00 коп. (двісті сорок дві тисячі двісті сорок гривень 00 копійок).

У разі внесення застави на ОСОБА_6 покладено наступні обов`язки: не залишати зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування із свідками та експертами у цьому кримінальному проваджені; здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби у Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії зазначеної ухвали визначено до 01.04.2025 року включно.

В ухвалі суду констатовано, що 04.07.2024 року до Ужгородського міськрайонного суду надійшло клопотання заступника начальника слідчого відділення відділу поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_7 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №0000098від 22.10.2024, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виник злочинний умисел, спрямований на організацію незаконного переправлення осіб призовного віку від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за кордон, через державний кордон України, всупереч обмеженням, встановленим Законом України «Про правовий режим воєнного стану», з корисливих мотивів.

Так, ОСОБА_6 , розробив злочинну схему, відповідно до якої, особу призовного віку від 18 до 60 років, якій обмежено виїзд за кордон, він підвозить до визначеного місця, після чого садить її до вантажного транспортного засобу, де наявне спеціальне місце (схованка), на якому у подальшому він перетинає державний кордон України в межах пунктів пропуску, за грошову винагороду у розмірі 14 000 доларів США.

У жовтні місяці 2024 року ОСОБА_6 , зустрівся у невстановленому на даний час органом досудового розслідуванні місці з ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 та повідомив останньому, що він зможе організувати незаконне переправлення його через державний кордон України в межах пункту пропуску за грошову винагороду у розмірі 14 000 доларів США.

На виконання вказаної схеми, ОСОБА_6 , діючи умисно, 01.12.2024 близько 12:00 год., в ході телефонної розмови з ОСОБА_8 , який діяв під контролем правоохоронних органів, повідомив останньому, що він організує його незаконне переправлення через Державний кордон України, ще раз повідомив про необхідність надати грошові кошти у розмірі 14 000 доларів США, половину з яких необхідно буде надати одразу, а іншу половину після перетину Державного кордону України та повідомив, що необхідно перекинути фото закордонного паспорту.

У подальшому, ОСОБА_6 , діючи умисно, на виконання заздалегідь розробленої злочинної схеми, 04.12.2024 близько 14:26 год., в ході телефонної розмови з ОСОБА_8 , який діяв під контролем правоохоронних органів, повідомив останньому, що незаконне переправлення останнього відбудеться у січні місяці 2025 року.

29.01.2025 близько 13:40 год. ОСОБА_6 приїхав до АЗС «МОТТО», що по автодорозі М-06 «Київ-Чоп» за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Баранинці, вул. Об`їзна, 9 на транспортному засобі марки «MAN», д.н.з. НОМЕР_1 , де зустрівся з ОСОБА_8 , який діяв під контролем правоохоронних органів, та повідомив останньому, що його незаконне переправлення через Державний кордон України відбудеться або 01.02.2025 або 02.02.2025, але перед цим необхідно буде ще раз зустрітися 01.02.2025, після чого ОСОБА_6 на вказаному транспортному засобі поїхав до Угорщини.

Надалі, 01.02.2025 близько 22:50 год. ОСОБА_6 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_9 , на виконання заздалегідь розробленої злочинної схеми, приїхав на парковку ТЦ «Дастор», що за адресою: м. Ужгород, вул. Собранецька, 89 на автомобілі марки «MAZDA 6», д.н.з. НОМЕР_2 , де на передньому пасажирському сидінні перебував ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та зустрівся з ОСОБА_8 , який діяв під контролем правоохоронних органів, після чого здійснив останньому інструктаж з приводу перетину Державного кордону України та висунув вимогу надати частину грошових коштів у розмірі 500 доларів США, в результаті чого ОСОБА_8 надав ОСОБА_6 грошові кошти у розмірі 500 доларів США та повідомив, що 02.02.2025 у другій половині дня він поїде у вантажному транспортному засобі через пункт пропуску «Ужгород» вантажний термінал, після чого потрапить до Словацької Республіки, а також повідомив, що перед перетином Державного кордону необхідно буде надати частину обумовленої грошової винагороди у розмірі 7 000 доларів США і він його повезе або хтось інший.

02.02.2025 близько 13:50 год. ОСОБА_6 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_9 , на виконання заздалегідь розробленої злочинної схеми, приїхав на парковку ТЦ «Дастор», що за адресою: м. Ужгород, вул. Собранецька, 89 на автомобілі марки «MAZDA 6», д.н.з. НОМЕР_2 , де на передньому пасажирському сидінні перебував ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та зустрівся з ОСОБА_8 , який діяв під контролем правоохоронних органів, після чого посадив останнього в автомобіль та поїхав у напрямку об`їзної дороги міста Ужгорода, після чого приїхав до автосалону «Мітсубісі», що у м. Ужгороді, вул. Об`їзна, 20 та зупинився позаду вантажного транспортного засобу марки «DAF», моделі «XF105», д.н.з. НОМЕР_3 , який був з`єднаний з напівпричепом марки «SCHMITZ», д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . У подальшому ОСОБА_9 отримав від ОСОБА_8 заздалегідь ідентифіковані грошові кошти у розмірі 10 000 доларів США за організацію незаконного переправлення його через Державний кордон України, а ОСОБА_6 надав вказівку ОСОБА_8 сісти у вище вказаний вантажний транспортний засіб, який у подальшому попрямував у напрямку Державного кордону України, а саме до пункту пропуску «Ужгород» на вантажний термінал.

В свою чергу ОСОБА_6 та ОСОБА_9 були викриті правоохоронними органами та затримані на АЗС «ОККО», що за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Баранинці, вул. Івана Кротона, 101 під час спроби обміну грошових коштів.

У подальшому, ОСОБА_10 , діючи за вказівкою ОСОБА_6 , на виконання заздалегідь розробленої злочинної схеми, за попередньою змовою групою осіб, перебуваючи у вантажному транспортному засобі марки «DAF», моделі «XF105», д.н.з. НОМЕР_3 , який був з`єднаний з напівпричепом марки «SCHMITZ», д.н.з. НОМЕР_4 , в салоні якого перебував ОСОБА_8 , який діяв під контролем правоохоронних органів, цього ж дня о 21:28 год заїхав на пункт пропуску «Ужгород» вантажний термінал та подав документи для подальшого митного та прикордонного контролю, в той час сховавши ОСОБА_8 у спальному відсіку, чим приховав його від працівників митної та прикордонної служби з метою його незаконного переправлення через держвний кордон України.

Пройшовши прикордонний контроль, ОСОБА_10 02.02.2025 близько 22:05 год. було викрито правоохоронними органами та затримано на митному посту «Ужгород» вантажний термінал, що за адресою: м. Ужгород, вул. Собранецька, 224.

02 лютого 2025 року ОСОБА_6 затримано у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

03 лютого 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Слідчий вказує, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_6 злочину повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 02.02.2025; протоколами оглядів місця події від 02.02.2025; показами свідка ОСОБА_8 від 23.10.2024; додатковими показами свідка ОСОБА_8 від 03.02.2025; показами підозрюваного ОСОБА_6 від 02.02.2025; протоколом виготовлення ідентифікованих, несправжніх (імітаційних) засобів від 01.02.2025; протокол про ідентифікацію (помічення) та вручення грошових коштів.

Також слідчий в клопотанні зазначає, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

На думку сторони обвинувачення наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 , усвідомлюючи неминучість покарання у випадку засудження за злочин, а також будучи байдужим до законних вимог органів державної влади про вчинення тих чи інших дій (наприклад, вимог з`явитися до суду тощо), може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Також, варто зазначити та врахувати факт, що ОСОБА_6 офіційно проживає у прикордонному районі, обізнаний у методах організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, має всі підстави для виїзду офіційно за межі території України, а тому в будь-який момент з легкістю може покинути межі України та переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду.

Крім цього, ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідка ОСОБА_8 з метою зміни його показань на його користь, оскільки підозрюваному добре відомо його контактні мобільні телефони та будучи на волі він зможе здійснити підкуп чи застосувати насильство до нього, а також інших свідків, які на даний час не встановлені, однак здійснюються всі необхідні заходи з метою їх встановлення, або ж на інших підозрюваних, тобто наявний ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України. На думку сторони обвинувачення, свідки не зможуть почувати себе у безпеці у випадку якщо знатимуть, що ОСОБА_6 перебуває на волі.

Крім цього, на думку сторони обвинувачення наявний ризик вчинення іншого кримінального правопорушення (п.5 ст.177 КПК України). Одночасно він вчинив злочин у сфері недоторканності державних кордонів, отже є підстави вважати, що в підозрюваного ОСОБА_6 є достатньо рішучості для вчинення й інших кримінальних правопорушень.

Слідчий зазначає, що зважаючи на викладене, а також враховуючи те, що ОСОБА_6 усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні тяжкого злочину, яке у свою чергу не може бути іншим ніж

На підставі викладеного, з метою забезпечення виконання завдань досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження, орган досудового розслідування просить розглянути дане клопотання та застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Закарпатської області, Мукачівського району, с. Обава, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із вищою освітою, працюючого водієм у ТОВ «Каргомікс», неодруженого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, з визначенням розміру застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків у розмірів 350 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Зі змісту ухвали слідує, що ОСОБА_6 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, яке належить до тяжких кримінальних правопорушень, за вчинення яких законом України про кримінальну відповідальність передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна. Також слідчим суддею враховано характеризуючі дані підозрюваного ( ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , українець, громадянин України, уродженець с. Обава, Мукачівського району Закарпатської області, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , не одружений, раніше не судимий, працює водієм у ТОВ «Каргомікс», а відтак має міцні соціальні зв`язки). Крім цього, слідчий суддя вказує, що ризики,передбачені п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України є обґрунтованими, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду; можливість впливати на свідків з метою зміни їх показів, перешкоджати у встановлені об`єктивної істини в кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення. За цих обставин, слідчий суддя прийшов до висновку, що слідчим доведено належними та допустимими доказами недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, у якій вказує, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою. Прокурор вважає, що визначений розмір застави не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти ризикам, визначеним ст. 177 КПК України. В обґрунтування своїх доводів апелянт вказує на те, що під час розгляду клопотання слідчим суддею не проаналізовано докази щодо майнового стану підозрюваного, не враховано докази додані до матеріалів клопотання, які обґрунтовують пред?явлену підозру та сукупність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які слідчий суддя визнав доведеними, що дає підстави для визначення застави у розмірі, що перевищує визначену законом крайню межу. Апелянт зазначає, що ОСОБА_6 підозрюється у організації незаконного переправлення осіб чоловічої статі, яким обмежено виїзд через державний кордон України, в умовах воєнного стану в Україні і вказаний злочин вчинено за попередньою змовою групою осіб, серед яких ОСОБА_11 виконував роль організатора і безпосередньо надавав ОСОБА_8 більшість вказівок щодо його дій при незаконному перетині державного кордону, а також саме ОСОБА_11 безпосередньо висунув вимогу ОСОБА_8 про передачу грошових коштів в сумі 10000 доларів США як частину оплати за його та інших співучасників незаконну діяльність і в подальшому заволодів вказаними грошовими коштами. Просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, визначених КПК України, у розмірі 350 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Апеляційна скарга розглядаються за відсутності учасників судового провадження, неявка яких, з огляду на положення ст. 405, 422 КПК України, не перешкоджає її розгляду. Приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності вищевказаних осіб апеляційний суд бере до уваги, що: учасники судового провадження належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги; заяви про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший день та клопотання про бажання підозрюваного чи його захисника брати участь у розгляді апеляційної скарги до апеляційного суду не надходило; від прокурорка ОСОБА_12 надійшла заява про розгляд апеляційної скарги без його участі, апеляційну скаргу підтримує та просить її задоволити. Крім цього, прокурор зазначає, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0000098 від 22.10.2024 року скеровано до Ужгородського міськрайонного суду для розгляду по суті.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення колегія суддів відхиляє з таких підстав.

Так, відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає приписам ст. ст. 177, 183, 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що у провадженні СВ ВП № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області знаходиться кримінальне провадження за № 0000098, відомості про кримінальне правопорушення в якому 22.10.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, процесуальне керівництво у якому здійснюється прокурорами Ужгородської окружної прокуратури.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання слідує, що клопотання розглядалось за участі як підозрюваного ОСОБА_6 , так і його захисника адвоката ОСОБА_13 , а також прокурора ОСОБА_5 що свідчить про дотримання слідчим суддею передбачених ст. 193 КПК України вимог, у тому числі, дотримання права особи на захист.

Зі змісту апеляційної скарги та матеріалів судового провадження, слідує, що висновки слідчого судді про необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, наявність передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків та неможливість застосування щодо ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів, окрім як тримання під вартою, - не оспорюються як прокурором в апеляційній скарзі, так і стороною захисту, про що свідчить і факт неподання стороною захисту апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, у зв`язку з чим, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України апеляційним судом не перевіряються і визнаються такими, що ґрунтуються на фактичних обставинах та матеріалах судового провадження, належним чином вмотивованими.

Враховуючи ці обставин, апеляційний суд переглядає ухвалу слідчого судді в межах апеляційної скарги, зокрема в частині розміру визначеної підозрюваному застави.

Суд апеляційної інстанції вважає, що, прийнявши обґрунтоване рішення про необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано взяв до уваги, що інкриміноване кримінальне правопорушення за ч. 3 ст. 332 КК України є тяжким злочином у сфері недоторканності державних кордонів, який належить до тяжких кримінальних правопорушень, за вчинення яких законом України про кримінальну відповідальність передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, наявні в матеріалах судового провадження дані про особу підозрюваного (17.06.1995 року народження, українець, громадянин України, уродженець с. Обава, Мукачівського району Закарпатської області, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , не одружений, раніше не судимий, працює водієм у ТОВ «Каргомікс», а відтак має міцні соціальні зв`язки), його майновий стан, конкретні обставини та тяжкість інкримінованого йому злочину, наявність передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, - і дійшов обґрунтованого висновку й про те, що застава у визначених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні, із чим погоджується й апеляційний суд.

При цьому, з огляду на наведене вище, обґрунтованим апеляційний суд вважає і визначений слідчим суддею розмір застави 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн.

На переконання апеляційного суду саме такий розмір застави буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та запобігання встановленим ризикам, передбаченим п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, і не є завідомо непомірним для підозрюваного ОСОБА_6 , так як таких даних під час апеляційного розгляду справи не встановлено.

Твердження апеляційної скарги про те, що визначений слідчим суддею розмір застави не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 та запобігти ризикам, визначеним ст. 177 КПК України, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду, а відтак і жодним чином не впливають на висновки слідчого судді щодо визначеного розміру застави й не дають підстав вважати, що застава у розмірі - 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, буде недостатньою для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 у кримінальному провадженні. При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що апелянт прокурор, у підтвердження доводів щодо необґрунтовано визначеного розміру застави не приєднав будь-які докази у підтвердження матеріального чи фінансового стану підозрюваного.

При оцінці доводів апеляційної скарги колегія суддів бере до уваги і те, що під час апеляційного розгляду не встановлено будь-яких фактів порушення підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків у цьому кримінальному провадженні, і на такі прокурор не посилається як в апеляційній скарзі, так і не вказував під час її розгляду. При цьому, прокурором не надано жодних доказів, які б свідчили про те, що визначений розмір застави є недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного і йому необхідно визначити заставу в розмірі саме 350 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Інші обставини, які б давали підстави для скасування судового рішення апеляційним судом не встановлено.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

За цих обставин, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає, а ухвалу слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що жодних доказів чи даних про обставини, які б свідчили про незаконність ухвали слідчого судді, до апеляційної скарги не додано й будь-яких обґрунтованих клопотань прокурором із цього приводу прокурором не заявлялось; що строк дії оскаржуваної ухвали сплив і така втратила чинність у часі.

Керуючись ст. ст. 176-183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 04 лютого 2025 року, відхилити.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 04 лютого 2025 року, частково задоволено клопотання слідчого та застосовано щодо підозрюваного за ч. 3 ст. 332 КК України ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, а саме до 01.04.2025 року включно, з визначенням розміру застави в розмірі вісімдесят прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн. 00 коп. (двісті сорок дві тисячі двісті сорок гривень 00 копійок), залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: