ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 року місто Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

за участі:

секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

під час судового розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Фастові кримінального провадження № 0000023 від 05.01.2016 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст.185, ч. 2 ст.186, ч.1 ст. 309 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Так, під час судового засідання, судом у відповідності до вимог ст. 285 КПК України, обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснено суть обвинувачення і те, що на момент судового розгляду закінчились строки давності притягнення його до кримінальної відповідальності у вказаному кримінальному провадженні за епізодом таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, де потерпілим є ОСОБА_6 (ч. 2 ст. 185 КК України; подія від 24.06.2016), та за епізодом незаконного придбання, зберігання наркотичних засобів (ч. 1 ст. 309 КК України; подія від 07.11.2016), що є правовою підставою, передбаченою ст. 49 КК України для звільнення цього обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності у порядку, передбаченому КПК. Таке звільнення буде підставою для закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України саме в частині його обвинувачення за ч. 1 ст. 309 КК України та ч. 2 ст. 185 КК України (епізод від 24.06.2016). ОСОБА_4 також роз`яснено його право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, що буде наслідком проведення судового провадження в повному обсязі в загальному порядку.

Крім того, судом було роз`яснено, що за епізодом таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, де потерпілим є ОСОБА_7 ч. 2 ст. 185 КК України; подія від 06.11.2016) теж закінчились строки давності притягнення його до кримінальної відповідальності, а також, з огляду на розмір матеріальної шкоди (500 грн.), кримінальне провадження за цим епізодом може бути закрито судом у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував щодо звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження за ч. 1 ст. 309 КК України. Також, не заперечував щодо закриття кримінального провадження за ч. 2 ст. 185 КК України (епізод від 06.11.2016), де потерпілим є ОСОБА_7 , у зв`язку з декриміналізацією, тобто у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.При цьому, заперечив щодо звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження по епізоду за ч. 2 ст. 185 КК України від 24.06.2016, де потерпілим є ОСОБА_6 .

Захисник ОСОБА_5 підтримав позицію свого підзахисного.

Прокурор не заперечував щодо задоволення закриття кримінального провадження з наведених вище підстав.

Потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомленими про час та місце судового засідання, не з`явились. Сторони кримінального провадження не заперечували щодо розгляду проведення судового засідання без участі вказаних потерпілих.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, враховуючи позицію обвинуваченого ОСОБА_4 , заслухавши прокурора, та захисника, суд дійшов наступних висновків.

Так, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку за який передбачено покарання у виді обмеження волі минуло три роки.

Згідно санкції ч. 1 ст. 309 КК України передбачено найсуворіше покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років.

Таким чином санкція ч. 1 ст. 309 КК України підпадає під кримінальний проступок.

З обвинувального акту вбачається, що з дня вчинення кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, у якому обвинувачується ОСОБА_4 , минуло три роки (дата вчинення кримінального правопорушення 07.11.2016).

Згідно вимог ч. 2 та ч. 3 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Згідно матеріалів кримінального провадження № 0000023 від 05.01.2016 перебіг давності по даному кримінальному проваджені не зупинявся та не переривався.

Відомостей про притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності в межах іншого кримінального провадження, сторонами надано не було.

В судовому засіданні не встановлено обставини, які б свідчили, про умисне ухилення ОСОБА_4 від досудового розслідування та суду.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників судового провадження суд вважає, що ОСОБА_4 слід звільнити від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності, а кримінальне провадження в частині його обвинувачення саме за ч. 1 ст. 309 КК України, закрити.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_4 , зокрема, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.

Так, 06.11.2016 приблизно о 6 год. 40 хв., ОСОБА_4 перебуваючи по вул. Капітана Строкова в м. Фастів, Київської області, маючи умисел на незаконне збагачення за рахунок таємного викрадення чужого майна, помітивши поблизу будинку № 5 автомобіль марки «Dacia Logan» д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_7 , вирішив здійснити з нього крадіжку.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи повторно, ОСОБА_4 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою каменю, який знайшов поруч з автомобілем, розбив скло передніх пасажирських дверей і таким чином проник в салон автомобіля, звідки таємно викрав автомагнітолу марки «Pioneer» вартістю 500 грн. та портмоне з документами на ім`я ОСОБА_7 , а саме: свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу автомобіля «DACIA LOGAN» д.н.з. НОМЕР_2 видане Фастівським РЕВ при УДАІ ГУ МВС в Київській області АІС073755, полісом №АЕ/4038116 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів автомобіля «DACIA LOGAN» д.н.з. НОМЕР_2 , свідоцтвом про загальнообов`язкове державне соціальне страхування № НОМЕР_3 серія ААЗ №415836, візиткою страхового товариства «Іллічівське», карткою служби технічної допомоги «RENAULT assistance», які матеріальної цінності для потерпілого не представляють, після чого з місця події зник розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 500 грн.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (дрібне викрадення чужого майна).

Згідно вказаного Закону, за ч. 1 ст. 51 КУпАП України передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Частиною 2 ст.51 КУпАП встановлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, за вказаним Законом, особа несе адміністративну відповідальність за ст. 51 КК України, у випадку якщо вартість чужого майна, яке вона викрала шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати не перевищує 2 неоподатковуваних мінімума доходів громадян.

Крім того, Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у своєму висновку, викладеному у постанові у постанові від 07.10.2024 (справа № 278/1566/21 провадження № 51-2555кмо24) зазначила, що Закон № 3886-IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі. У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України. Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886- IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України,якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

При цьому, підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» з 1 січня 2016 року установлено прожитковий мінімум для працездатної особи у розмірі 1378 грн.

Таким чином кваліфікуючи адміністративні або кримінальні правопорушення у 2016 році використовується сума одного неоподатковуваного мінімуму, який у цьому році встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, тобто 689 грн.

Як вбачається з обвинувального акта, ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого (крадіжка), вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України 06.11.2016 та викрав майно, яке належить потерпілому ОСОБА_7 , на суму 500 грн.

Таким чином, сума викраденого майна, за кримінальним правопорушенням за ч. 2 ст. 1785 КК України (епізод від 06.11.2016; потерпілий ОСОБА_7 ), яке, крім інших, інкриміноване ОСОБА_4 , в даному конкретному випадку, складає менше ніж два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян станом на день скоєння такого кримінального правопорушення, тобто менше ніж 1378 грн., а тому відповідно до вимог Закону України №3886-ІХ таке протиправне діяння не є кримінально-караними на теперішній час.

Відповідно до п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Частиною сьомою статті 284 КПК України передбачено, що ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується, в даному випадку, у вчиненні діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, а тому, з огляду також на позицію обвинуаечного ОСОБА_4 , суд вважає, що кримінальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України за епізодом від 06.11.2016 року (заволодіння майном потерпілого ОСОБА_7 ), слід закрити на підставі п. 4-1 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

До того ж, згідно ч. 3 ст. 285 КПК України, у разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

До того ж, з огляду на позицію обвинуваченого ОСОБА_4 , який заперечив проти звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження в частині його обвинувачення за ч. 2 ст. 185 КК України за епізодом від 24.06.2016 року (заволодіння майном потерпілого ОСОБА_7 ), суд вважає, що судове провадження в цій частині слід продовжити проводити у повному обсязі в загальному порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 284, 395, 479-2 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності.

Кримінальне провадження № 0000023 від 05.01.2016 в частині обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого 1 ст. 309 КК України на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України - закрити.

Кримінальне провадження 0000023 від 05.01.2016 в частині обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України за епізодом від 06.11.2016 року (заволодіння майном потерпілого ОСОБА_7 ) закрити на підставі п. 4-1 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1