КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/6143/2024 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2024 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05 вересня 2024 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополь Запорізької обл., громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 409, ч. 2 ст. 111 КК України,-

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05 вересня 2024 рокузадоволено клопотання слідчого першого відділу Управління з досудового розслідування військових правопорушень, а також порушень проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, вчинених внаслідок ведення російською федерацією, із залученням представників інших держав, агресивної війни проти України, ГСУ ДБР ОСОБА_9 , погоджене заступником начальника першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 , про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 30.10.2024 включно (в межах строку досудового розслідування).

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 про повернення клопотання слідчому - відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити слідчому у задоволенні клопотання про продовження терміну дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 .

На обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги апелянт вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді незаконна, оскільки постановлена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, постановлена з порушенням правил територіальної підсудності.

Апелянт зазначає, що ОСОБА_7 змінено запобіжний захід з особистого зобов`язання на тримання під вартою за відсутністю наданих стороною обвинувачення доказів та наявності ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також апелянт зауважує на тому, що судом першої інстанції не дотримано принципу винятковості застосування вказаного запобіжного заходу та недоведеністю стороною обвинувачення, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.

Крім того, судом першої інстанції незаконно не визначено розмір застави та не враховано, що ОСОБА_7 раніше не судимий, є учасником бойових дій, має хронічні захворювання, потребує постійного нагляду лікаря і прийому ліків на постійній основі.

Вказаний діагноз та наявність хронічних захворювань, не дозволяють належним чином проводити медичне обстеження та лікування ОСОБА_7 в умовах слідчого ізолятора та здійснення прийому ліків в умовах ув`язнення.

Апелянт звертає увагу суду на те, що під час проведення досудового розслідування підозрюваний сприяв органу досудового розслідування у проведенні слідчих та процесуальних дій, добровільно, без застосування заходів примусу за першим викликом з`являвся до слідчого та суду, має міцні соціальні зв`язки.

До цього ж апелянт наголошує на тому, що слідчий у своєму клопотанні на підтвердження нових ризиків зазначає лише тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_7 та загальні вирази та фрази КПК, щодо впливу на свідків, переховування від слідства, знищення документів та речей та інше.

Апелянт вважає, що розгляд клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 повинен здійснювати повноважний місцевий суд, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування - Головного слідчого управління ДБР, розташованого за адресою вул. Симона Петлюри, 15, м. Київ, що належить до територіальної юрисдикції Шевченківського районного суду м. Києва.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, в підтримку вимог поданої апеляційної скарги, які просили її задовольнити з наведених в ній підстав, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими підчас судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 184, 194, 199 КПК України.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Доводи захисника про те, що слідчий суддя виніс незаконну та необґрунтовану ухвалу, не ґрунтуються на змісті оскаржуваної ухвали.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, встановлено, що слідчими Управління з досудового розслідування військових правопорушень, а також порушень проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, вчинених внаслідок ведення російською федерацією, із залученням представників інших держав, агресивної війни проти України, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000548 від 31.03.2023 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 409, ч. 2 ст. 111 КК України та за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням здійснюється прокурорами Спеціалізованої прокуратури сфері оборони Офісу Генерального прокурора.

ОСОБА_7 прийняв військову присягу, присягнувши Українському народові завжди бути йому вірним і відданим, обороняти Україну, захищати її суверенітет, територіальну цілісність і недоторканість, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, накази командирів, неухильно додержуватися Конституції України та законів України, зберігати державну і військову таємницю, виконувати свої обов`язки в інтересах співвітчизників, ніколи не зрадити Українському народові.

Чергове військове звання «полковник» ОСОБА_7 присвоєно наказом від 31.12.2015 № 1460-ос.

Наказом Департаменту військової контррозвідки Служби безпеки України від 19.10.2023 полковник ОСОБА_7 виведений у розпорядження Департаменту військової контррозвідки Служби безпеки України.

Наказом Департаменту військової контррозвідки Служби безпеки України від 15.12.2023 № № 314-ОС/дск ОСОБА_7 призначений на посаду старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах 7 відділу (з дислокацією у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області) 5 управління (з дислокацією у м. Дніпро) Департаменту військової контррозвідки СБ України.

Місцем несення ОСОБА_7 служби визначена адреса розташування 7 відділу (з дислокацією у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області) 5 управління (з дислокацією у м. Дніпро) Департаменту військової контррозвідки СБ України.

Проте, полковник ОСОБА_7 будучи військовослужбовцем (крім строкової служби) Служби безпеки України та проходячи військову службу у період з 19.10.2023 по 15.12.2023 в розпорядженні Департаменту військової контррозвідки Служби безпеки України Голови Служби безпеки України, а з 15.12.2023 по теперішній на посаді час старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах 7 відділу (з дислокацією у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області) 5 управління (з дислокацією у м. Дніпро) Департаменту військової контррозвідки СБ України, будучи обізнаним з вимогами діючого законодавства, яке регламентує порядок проходження військової служби, діючи умисно у невстановлений досудовим розслідуванням час вчинив закінчений замах на ухилення військовослужбовця від несення обов`язків військової служби шляхом підроблення документів, вчинене в умовах воєнного стану, за наступних обставин.

Військовослужбовець - полковник ОСОБА_7 перебуваючи у період з 19.10.2022 по 15.12.2023 у розпорядженні Департаменту військової контррозвідки Служби безпеки України, відповідно до абзацу 17 пункту 48 згаданого Положення від 27.12.2007 №1262/2007 (в редакції вказаного Указу Президента України від 05.08.2022 № 560/2022) продовжував проходити військову службу в умовах воєнного стану.

Так, перебуваючи у м. Запоріжжя, більш точне місце досудовим розслідуванням не встановлено, у невстановленому досудовим розслідуванням час, але не пізніше 14.11.2023 у ОСОБА_7 виник протиправний умисел на ухилення від несення обов`язків військової служби шляхом симуляції хвороби та підроблення документів, вчинене в умовах воєнного стану, який він реалізував за наступних обставин.

Так, 14.11.2023 через застосунок-месенджер свого мобільного телефону ОСОБА_7 із невстановленою в ході досудового розслідування особою домовився щодо підшукання хворого з необхідною патологією та підшукання необхідного лікаря, який допоможе в симуляції хвороби та яким буде внесено недостовірні відомості до медичних документів, на підставі яких можна буде встановити факт непридатності до подальшого проходження військової служби.

У подальшому під час спілкування з вказаною особою ОСОБА_7 спитав про можливість під`їхати до лікаря з метою обговорення всіх деталей та зазначив про те, що буде краще, якщо все спланувати завчасно.

На виконання вказаного прохання 23.11.2023 по під час спілкування із вказаною вище не встановленою досудовим розслідуванням особою через застосунок-месенджер ОСОБА_7 отримав контактні дані лікаря Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня екстреної та швидкої допомоги» Запорізької міської ради» (далі за текстом - КНП «МЛЕ та ШМД» ЗМР), який сприятиме в симуляції хвороби під час проходженні медичного лікування для отримання необхідного діагнозу, використання якого у подальшому надасть можливість ухилитись від проходження військової служби.

Так, у заздалегідь визначену дату 27.11.2023 о 13 год. 10 хв. ОСОБА_7 шляхом виклику швидкої медичної допомоги був доставлений до КНП «МЛЕ та ШМД» ЗМР, де під час первинного огляду лікарем ОСОБА_11 , яка є завідувачем кардіологічного відділення КНП «МЛЕ та ШМД» ЗМР, з метою симуляції хвороби ОСОБА_7 поскаржився на дискомфорт у грудях стискаючого характеру, відчуття нестачі повітря, слабкість, емоційну лабільність та повідомив про погіршення стану самопочуття за два дні до госпіталізації.

За результатом медичного огляду ОСОБА_7 було госпіталізовано до кардіологічного відділення КНП «МЛЕ та ШМД» ЗМР, де він знаходився на лікуванні до 06.12.2023.

У період часу з 27.11.2023 до 06.12.2023 перебуваючи на лікуванні у кардіологічному відділенні КНП «МЛЕ та ШМД» ЗМР з метою реалізації свого злочинного умислу спрямованого на ухилення від несення обов`язків військової служби шляхом підроблення документів, ОСОБА_7 діючи за попередньою змовою з невстановленою в ході досудового розслідування особою із використанням месенджерів домовився та узгодив план дій під час лікування, що надасть можливість отримання потрібного діагнозу, який у подальшому дозволить надати його до Центральної військово-лікарської комісії Військово-медичного управління Служби безпеки України з метою встановлення потрібного ступеню непридатності до проходження військової служби, що в свою чергу надасть можливість звільнитись з лав Служби безпеки України, та в такий спосіб ухилитись від проходження військової служби.

05.12.2023 по під час спілкування із вказаною вище невстановленою досудовим розслідуванням особою через застосунок-месенджер ОСОБА_7 отримав декілька варіантів виписок із медичної карти стаціонарного хворого з різними діагнозами з метою надання вибору ОСОБА_7 потрібного йому, на що останній відповів що закинув людям, які мають погодити, та подякував.

Надалі ОСОБА_7 06.12.2023 або пізніше після виписки у невстановленому місці та спосіб отримав медичний документ - виписку із медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_7 №19213 КНП «МЛЕ та ШМД» ЗМР, до якої було внесено завідомо неправдиві відомості щодо клінічного діагнозу, а саме: «гострий передньо-боковий не Q-інфаркт міокарда», який він симулював.

08.12.2023 ОСОБА_7 , діючи на виконання своєї мети щодо звільнення з військової служби, отримавши підроблену виписку, відповідно до якої він симулював хворобу, направив рапорт на адресу керівництва Департаменту військової контррозвідки Служби безпеки України, зареєструвавши його за №17/5/4-4776нт, про звільнення його з військової служби у запас Служби безпеки України у зв`язку із суттєвим погіршенням стану здоров`я (післяінфарктний стан).

Разом із тим, ОСОБА_7 рапортом від 27.12.2023 №17/5/4-4951нт на начальника 5 управління Департаменту військової контррозвідки СБ України повідомив про необхідність направлення його на проходження військово-лікарської комісії та скасування наказу про призначення на посаду старшого оперуповноваженого з ОВС 5 управління ДВКР СБ України.

У подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання ОСОБА_7 не бажаючи надалі проходити військову службу у Службі безпеки України, переслідуючи мету подальшого звільнення з лав Служби безпеки України та ухилення від виконання обов`язків військової служби в умовах воєнного стану, 24.01.2024 подав до Центральної військово-лікарської комісії Військово-медичного управління Служби безпеки України завірену ОСОБА_7 копію виписки із медичної карти стаціонарного хворого №19213 від 06.12.2023, до якої внесено завідомо недостовірні відомості щодо перенесення ним захворювання, яке він симулював, із наступним діагнозом: «гострий передньо-боковий не Q-інфаркт міокарда», тим самим виконавши усі дії, які вважав необхідним для доведення кримінального правопорушення до кінця, проте кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, а саме за даними об`єктивного дослідження військово-лікарською комісією центрального госпіталю Військово-медичного управління Служби безпеки України, яка на підставі статей Розкладу хвороб Положення про медичний огляд у Службі безпеки України, затвердженого наказом Центрального управління СБУ від 03.01.2019 №2/ДСК, постановляє ступінь придатності до військової служби, не встановила діагноз у вигляді: «гострий передньо-боковий не Q-інфаркт міокарда», у зв`язку із чим, ОСОБА_7 , відповідно до свідоцтва про хворобу №12/48 від 24.01.2024, визнано непридатним до військової служби у мирний час, обмежено придатним у воєнний час, що не дало змогу ОСОБА_7 реалізувати свій злочинний умисел, направлений на ухилення від несення обов`язків військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

Таким чином, полковник ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем Служби безпеки України, перебуваючи з 19.10.2023 у розпорядженні начальника ДВКР Служби безпеки України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилитись від несення обов`язків військової служби шляхом симуляції хвороби та підроблення документів, у період з 14.11.2023 по 27.11.2023 вживав активних дій для організації та планування вчинення підроблення медичних документів, після чого 27.11.2023 шляхом симуляції симптомів у заздалегідь обумовлений день був госпіталізований та у період з 27.11.2023 до 06.12.2023 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «МЛЕ та ШМД» ЗМР, по завершенню якого отримав медичний документ - виписку із медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_7 №19213 КНП «МЛЕ та ШМД» ЗМР від 06.12.2023, до якої було внесено завідомо неправдиві відомості щодо клінічного діагнозу, а саме: «гострий передньо-боковий не Q-інфаркт міокарда», який ОСОБА_7 симулював, та в подальшому 08.12.2023 діючи на виконання своєї мети щодо звільнення з військової служби, направив рапорт на адресу керівництва Департаменту військової контррозвідки Служби безпеки України, зареєструвавши його за №17/5/4-4776нт, про звільнення його з військової служби у запас Служби безпеки України у зв`язку із суттєвим погіршенням стану здоров`я (післяінфарктний стан), а також 24.01.2024 подав завірену копію зазначеного медичного документу до Центральної військово-лікарської комісії Військово-медичного управління Служби безпеки України, тим самим виконавши усі дії, які вважав необхідним для доведення кримінального правопорушення до кінця, проте кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, а саме за даними об`єктивного дослідження військово-лікарською комісією центрального госпіталю Військово-медичного управління Служби безпеки України непридатним до військової служби у мирний час, обмежено придатним у воєнний час, що не дало змогу ОСОБА_7 реалізувати свій злочинний умисел направлений на ухилення від несення обов`язків військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

Таким чином полковник ОСОБА_7 підозрюється у закінченому замаху на ухилення військовослужбовця від несення обов`язків військової служби шляхом симуляції хвороби та підроблення документів, вчинене в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 15, частиною четвертою статті 409 КК України.

До завдань Служби безпеки України також входить попередження, виявлення, припинення та розкриття кримінальних правопорушень проти миру і безпеки людства, тероризму та інших протиправних дій, які безпосередньо створюють загрозу життєво важливим інтересам України.

Разом з цим, полковник ОСОБА_7 , будучи з 01.08.1996 військовослужбовцем Служби безпеки України та перебуваючи у період з 23.03.2022 по 19.10.2023 на посаді заступника начальника 4 відділу (з дислокацією у м. Запоріжжя) 5 управління (з дислокацією у м. Дніпро) Департаменту військової контррозвідки Служби безпеки України, володіючи інформацією, що з 20.02.2014 рф здійснюється військова агресія відносно України та вчиняються дії, направлені на зміну меж території України, в порушення складеної Військової присяги, ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про Службу безпеки України», ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 «Дисциплінарного статуту Збройних Сил України», вчинив злочин проти основ національної безпеки - державну зраду, що виразилося в умисному вчиненні громадянином України дій на шкоду суверенітетові, обороноздатності України - надання представникам іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Так, відповідно до Положення про проходження військової служби за контрактом та кадрової військової служби у Службі безпеки України, затвердженого Указом Президента України від 07.11.2001 № 1053 (втратило чинність на підставі Указу Президента України № 1262/2007 від 27.12.2007), наказом Голови Служби безпеки України від 01.08.1996 ОСОБА_7 прийнятий на військову службу в Службу безпеки України.

Будучи відповідно до частини першої статті 19, частини першої статті 20 Закону України «Про Службу безпеки України» співробітником Служби безпеки України, умови і порядок виконання яким своїх обов`язків визначаються згідно з частиною шостою статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», абзацом 4 пункту 5 Положення від 27.12.2007 № 1262/2007, ОСОБА_7 являвся військовослужбовцем (крім строкової служби), який прийняв Військову присягу на вірність народу України, проходить військову службу та на якого поширюється порядок проходження військової служби у Збройних Силах України.

ОСОБА_7 прийняв військову присягу, присягнувши Українському народові завжди бути йому вірним і відданим, обороняти Україну, захищати її суверенітет, територіальну цілісність і недоторканість, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, накази командирів, неухильно додержуватися Конституції України та законів України, зберігати державну і військову таємницю, виконувати свої обов`язки в інтересах співвітчизників, ніколи не зрадити Українському народові.

Чергове військове звання «полковник» ОСОБА_7 присвоєно наказом від 31.12.2015 № 1460-ос.

Наказом Департаменту військової контррозвідки Служби безпеки України від 23.03.2023 полковник ОСОБА_7 призначений на посаду заступника начальника 4 відділу (з дислокацією у м. Запоріжжя) 5 управління (з дислокацією у м. Дніпро) Департаменту військової контррозвідки Служби безпеки України.

У подальшому 19.10.2023 ОСОБА_7 був виведений у розпорядження начальника Департаменту військової контррозвідки Служби безпеки України, у період з 15.12.2023 по 10.06.2024 займав посаду старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах 7 відділу (з дислокацією у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області) 5 управління (з дислокацією у м. Дніпро) Департаменту військової контррозвідки СБ України, та з 10.06.2024 по теперішній час виведений у розпорядження начальника Департаменту військової контррозвідки Служби безпеки України.

Так, у період часу з 19.04.2022 по 08.08.2022 ОСОБА_7 , діючи умисно на шкоду суверенітетові та обороноздатності України в умовах воєнного стану, систематичне отримуючи на власну електронну пошту повідомлення із вкладеними файлами, у яких містилась інформація від оперативного джерела на тимчасово окупованій території України - у місті Мелітополь Запорізької області, щодо планів налагодження спецслужбами російської федерації захищеного інтернет зв`язку у місті Мелітополь та в інших тимчасово окупованих містах Запорізької області, а також щодо службових осіб спецслужб російської федерації та незаконних державних установ російської федерації, місць їх знаходження, проживання, установчих даних, номерів мобільних телефонів, номерів автомобілів, якими користуються останні, що є оперативно вагомою інформацією, передав її представникам федеральної служби безпеки російської федерації (далі - фсб рф) шляхом направлення файлів з такою інформацією на електронні адреси цих представників, тим самим надаючи представникам іноземної держави допомогу в проведенні підривної діяльності проти України.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи заступником начальника 4 відділу (з дислокацією у м. Запоріжжя) 5 управління (з дислокацією у м. Дніпро) Департаменту військової контррозвідки Служби безпеки України, отримавши у період з 19.04.2022 по 08.08.2022 з електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка належить особі, що перебуває у м. Мелітополі та є оперативним джерелом ОСОБА_7 , на його особисту електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_3 , ряд повідомлень з інформацією щодо планів налагодження спецслужбами російської федерації захищеного інтернет зв`язку у місті Мелітополь та в інших тимчасово окупованих містах Запорізької області, а також щодо службових осіб спецслужб російської федерації та незаконних державних установ російської федерації, місць їх знаходження, проживання, установчих даних, номерів мобільних телефонів, номерів автомобілів, якими користуються останні, тобто відомості, що за змістом містять фактичні дані, передача яких представникам іноземної держави несе шкоду суверенітетові, обороноздатності України, у період з 20.05.2022 по 09.08.2022 в умовах воєнного стану, використав вказану інформацію та скерував її у повідомленнях з власної електронної адреси ІНФОРМАЦІЯ_3 на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка належить ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який з 2014 року перейшов на бік ворога та по теперішній час працює в органах внутрішніх справ т.зв. ДНР та використовується спецслужбами рф як агент, та на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка належить ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який використовується фсб рф як нештатний співробітник, для отримання з державних органів України інформації, яка містить ознаки грифів секретності («Таємно», «Цілком таємно») з метою передачі їх спецслужбам рф, чим умисно вчинив дії на шкоду суверенітетові, обороноздатності України дій, що виразилось у наданні представникам іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у державній зраді, а саме в умисному вчиненні громадянином України на шкоду суверенітетові, обороноздатності України, що виразилось у наданні представникам іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинене в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

10.06.2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 409 КК України.

13.06.2024 слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва 57/26497/24-к до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання строком до 07.08.2024.

23.07.2024 ОСОБА_7 затримано в порядку ст.ст. 208, 615 КПК України, та повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 409, ч. 2 ст. 111 КК України.

24.07.2024 слідчим суддею Печерського районного м. Києва №757/32827/24-к підозрюваному ОСОБА_7 змінено запобіжний захід з особистого зобов`язання на тримання під вартою, без внесення застави строком до 10.08.2024.

02.08.2024 постановою заступника Генерального прокурора ОСОБА_14 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000548 від 31.03.2023 до трьох місяців, тобто до 10.09.2024.

06.08.2024 ухвалою слідчого судді Печерського районного м. Києва №757/34877/24-к підозрюваному ОСОБА_7 продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою, строком до 10.09.2024.

03.09.2024 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва №757/39283/24-к продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000548 від 31.03.2023 до шести місяців, тобто до 10.12.2024.

05.09.2024 слідчий першого відділу Управління з досудового розслідування військових правопорушень, а також порушень проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, вчинених внаслідок ведення російською федерацією, із залученням представників інших держав, агресивної війни проти України, ГСУ ДБР ОСОБА_9 , за погодженням із заступником начальника першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва із клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

05.09.2024 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва вказане клопотання слідчого задоволено та продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 30.10.2024 включно (в межах строку досудового розслідування).

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 про повернення клопотання слідчому - відмовлено.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати:

1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину;

2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання особи під вартою згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Тобто при вирішенні цього питання слідчий суддя керується загальними приписами, які регулюють застосування відповідного запобіжного заходу, однак з урахуванням додаткових відомостей і спливу строку досудового розслідування.

Згідно вимог ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тобто розглядаючи клопотання органу досудового розслідування про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Як встановлено колегією суддів, зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою перевірялись судом при розгляді клопотання. При цьому був вислуханий підозрюваний ОСОБА_7 , доводи прокурора в підтримку поданого клопотання та заперечення сторони захисту щодо його задоволення та викладено їх позиції в оскаржуваній ухвалі, а також з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що під час судового розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав продовження запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України та встановив, що ризики, які існували на час застосування ОСОБА_7 , запобіжного заходу не зменшилися та продовжують існувати.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя прийшов до висновку, що прокурорами в судовому засіданні доведено наявність існування ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які полягають в тому, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати документи, речі які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних, у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом погодження показань з особами, причетними до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється, а тому, з метою забезпечення кримінального провадження та виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, є необхідність у продовженні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, слідчим суддею при постановлені ухвали враховано, що завершити досудове слідство до 10.09.2024 неможливо, оскільки для прийняття законного процесуального рішення у кримінальному провадженні необхідно виконати наступні процесуальні дії, а саме: отримати висновки призначених у кримінальному провадженні судових експертиз; допитати медичних працівників Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня екстреної та швидкої допомоги» Запорізької міської ради», які здійснювали обстеження ОСОБА_7 з 27.11.2023 до 06.12.2023; допитати співробітників 4 відділу (з дислокацією у м. Запоріжжя) 5 управління (з дислокацією у м. Дніпро) Департаменту військової контррозвідки Служби безпеки України; після завершення процедури присвоєння грифу таємності документам та флеш-носіям, що були надіслані ОСОБА_7 , призначити експертизу щодо віднесення до державної таємниці інформації, яка міститься в документах та флеш-носіях, які належать ОСОБА_7 , державному експерту з питань таємниці, на якого відповідно до Указу Президента України від 19.05.2020 № 190/2020 «Про перелік посадових осіб, на яких покладається виконання функцій державного експерта з питань таємниць»; розсекретити матеріали негласних слідчих (розшукових) дій; здійснити інші заходи забезпечення кримінального провадження; провести слідчі (розшукові) та процесуальні дії, спрямовані на отримання відомостей, які мають значення для досудового розслідування, з урахуванням результатів додатково проведених слідчих та інших процесуальних дій; допитати підозрюваного, за результатами проведення всіх необхідних слідчих (розшукових) дій та отримання висновків судових експертиз.

Також, перевіряючи доводи та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 409, ч. 2 ст. 111 КК України. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, слідчим зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.

При цьому колегія суддів бере до уваги, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки, сукупності отриманих доказів, повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_7 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Крім того, слід зазначити, що згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, суд приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі "Соловей і Зозуля проти України" зазначено, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.

Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах "Ilgar Mammadov v. Azerbaijan п. 88", "Erdagoz v. Turkey п. 51", "Cebotari v. Moldova п. 48" "обґрунтована підозра" передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні "Murray v. the United Kingdom".

Колегією суддів встановлено, що доказів, які надані органом досудового розслідування до клопотання про продовження запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою, на момент розгляду вказаного клопотання, було достатньо для продовження такого запобіжного заходу, оскільки вони, в сукупності, можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 , з вчиненими кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 409, ч. 2 ст. 111 КК України, є вірогідною, що дає підстави для продовження йому строку тримання під вартою з метою запобіганню ризикам, встановленим та доведеним стороною обвинувачення.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, чи невинуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності та допустимості, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, тобто наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, наявності або відсутності в особи умислу на вчинення злочину, та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

Під час судового розгляду слідчим суддею встановлено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України у кримінальному провадженні, в якому підозрюється ОСОБА_7 , враховано обставини, передбаченні ст. 178 КПК України.

Таким чином слідчим суддею досліджено доводи викладені в клопотанні та з урахуванням тяжкості та суспільної небезпечності кримінальних правопорушень, в яких підозрюється ОСОБА_7 , а також наявності ризиків на які посилалась сторона обвинувачення, обґрунтовано дійшов висновку, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним ризикам.

Всупереч твердженням апелянта, колегією суддів встановлено, що прокурором у судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для продовження ОСОБА_7 , строку тримання під вартою та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам, які на даний час не зменшилися та продовжують існувати, що підтверджується вище викладеним.

Оскільки заявлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились та виправдовують тримання підозрюваного під вартою, клопотання слідчого задоволено слідчим суддею обґрунтовано та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 , на строк до 30.10.2024 року, в межах строку досудового розслідування.

Доводи апелянта, що судом першої інстанції незаконно не визначено розмір застави, колегія суддів не бере до уваги та зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України.

А тому, відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя вважав за можливе при постановленні ухвали про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначати розмір застави, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Колегія суддів також відхиляє доводи апелянта, що розгляд клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 повинен здійснювати повноважний місцевий суд, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування - Головного слідчого управління ДБР, розташованого за адресою вул. Симона Петлюри, 15, м. Київ, що належить до територіальної юрисдикції Шевченківського районного суду м. Києва.

Так, юридична адреса місцезнаходження органу досудового розслідування - Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань: м. Київ, 01011, вул. Панаса Мирного, 28.

Крім того, адреса: вул. Панаса Мирного, 28 м. Київ, 01011 зазначена як юридична адреса Центрального апарату Державного бюро розслідувань на офіційному сайті ДБР.

Таким чином, юридична адреса Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань територіально не знаходиться в межах Шевченківського району м. Києва.

Інші належні відомості про територіальне знаходження органу досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000548 від 31.03.2023 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 409, ч. 2 ст. 111 КК України, та за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426--1 КК України, а саме: Державного бюро розслідувань - в межах Шевченківського району м. Києва, відсутні.

Доказів того, що ОСОБА_7 , за станом здоров`я не може утримуватись під вартою слідчому судді не надано, а також не надано під час апеляційного розгляду.При цьому особам, які утримуються під вартою надається медична допомога у встановленому законом порядку.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до сталого висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Всі інші обставини, на які посилалась сторона захисту під час апеляційного розгляду, згідно вимог КПК України будуть встановлюватись під час судового розгляду по суті.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції - не виявлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та застосування підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів - не знаходить.

Враховуючи викладене, рішення слідчого судді суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, в порядку та межах, передбачених на даній стадії провадження, а тому апеляційна скарга сторони захисту, з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196-199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

постановила:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05 вересня 2024 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , -залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4