Справа № 487/9464/24
Провадження № 1-кс/487/1683/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2025 Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , власника майна ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту з майна у кримінальному провадженні № 0000420 ,-

ВСТАНОВИВ:

06.03.2025 ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, в якому просив скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 16.01.2025 на майно вилучене в ході проведення санкціонованого обшуку 21.11.2024, а саме: автомобіль марки «VOLKSWAGEN GOLF», 1987 р.в., д.н.3. НОМЕР_1 , vin: НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію та ключі від автомобіля.

В обґрунтування клопотання заявник зазначив, що Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 16.01.2025 було накладено арешт на автомобіль марки «VOLKSWAGEN GOLF», 1987 р.в., д.н.3. НОМЕР_1 , ключі від автомобіля, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Вважає, що зазначений арешт було накладено необгрунтовано. Він є власником арештованого транспортного засобу, жодного відношення до кримінального правопорушення не має. Транспортний засіб був переданий ОСОБА_5 у тимчасове користування.

Враховуючи, що арешт, накладений на автомобіль марки «VOLKSWAGEN GOLF», 1987 р.в., д.н.3. НОМЕР_1 грубо порушує його права, як власника , який не є підозрюваним у кримінальному провадженні, потреба у подальшому перебуванні майна під арештом відпала, просив скасувати арешт.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 , підтримав клопотання. Просив скасувати арешт.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.

Заслухавши доводи власника майна, прокурора, дослідивши матеріали клопотання та надані докази, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК).

Крім того, згідно з вимогами ч. 10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Тобто, інститут скасування арешту пов`язаний з наявністю закріплених уст. 174 КПК України двох умов, зокрема необґрунтованістю його накладення та відсутності подальшої потреби в його застосуванні.

Заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування та повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження і вимогою захисту основних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Із системного аналізу наведених норм КПК України можливо зробити висновок, що слідчому судді при вирішення питання накладення арешту майна, та при розгляді його скасування, при обґрунтованості такого клопотання, слід обирати або залишати такий спосіб арешту майна, який не призведе до надмірного обмеження прав володільця майна, яке суттєво позначиться на його інтересах.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000420 від 04.03.2024 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлені обставини, що ОСОБА_6 організував та створив злочинну організацію, учасники якої на території міста Миколаїв, Миколаївської, Херсонської та Кіровоградської областей здійснюють викрадення дизельного палива із локомотивів АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ».

Так, за версією органу досудового розслідування, ОСОБА_6 маючи відповідний вплив, вирішив створити умови за якими до роботи на локомотивах АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ», допускалися б тільки його довірені особи (з числа працівників локомотивного депо), які в подальшому повинні були б віддати йому грошові кошти в розмірі 4000,00 грн. за одну поїздку, або залишити в баку локомотива надлишок у розмірі 100 літрів, для подальшого його викрадення іншими учасниками злочинної організації та продажу викраденого майна третім особам.

З метою реалізації розробленого плану, направленого на створення злочинної організації для вчинення крадіжок дизельного палива із локомотивів АТ "УКРЗАЛІЗНИЦЯ", ОСОБА_6 залучив до її складу зокрема ОСОБА_5 , який безпосередньо здійснював викрадення дизельного палива АТ "Укрзалізниця" з метою подальшої реалізації.

21.11.2024 року, в ході проведення санкціонованого обшуку було виявлено та вилучено: свідоцтво про реєстрацію та ключі від авто; автомобіль «VOLKSWAGEN GOLF», 1987 р.в., д.н.3. НОМЕР_1 , vin: НОМЕР_2 .

Постановою слідчого СВ МРУП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_7 від 21.11.2024 року вищевказані майно та речі було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 16.01.2025 було накладено арешт на майно вилучене в ході проведення санкціонованого обшуку 21.11.2024 року, а саме: свідоцтво про реєстрацію та ключі від авто; авто «VOLKSWAGEN GOLF», 1987 р.в., д.н.3. НОМЕР_1 , vin: НОМЕР_2 .

Як вбачається з ухвали слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 16.01.2025, застосовуючи такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт майна, слідчий суддя врахував, що встановлені досудовим розслідуванням обставини кримінального провадження містили об`єктивні дані, які могли свідчити про те, що виявлене та вилучене на місці обшуку майно відповідає критерію речового доказу, визначеному у ст. 98 КПК України, в тому числі, транспортний засіб, міг використовуватись як знаряддя кримінального правопорушення.

Таким чином, доводи, про те, що арешт на майно та речі накладений необґрунтовано та незаконно є безпідставними.

Отже, зазначене майно являється речовими доказами у кримінальному провадженні в розумінні вимог статті 98 КПК України, так як характеризується відповідними критеріями, тому, всупереч доводам заявника, арештоване воно обґрунтовано, у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, з метою забезпечення збереження речових доказів. Слід також зазначити, що у випадку наявності достатніх підстав вважати, що майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, що має місце в даному випадку, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи.

В частині доводів щодо необхідності скасування арешту з підстави відсутності потреби в продовженні застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя зазначає, що законодавцем не визначено переліку обставин, за наявності яких потреба у застосуванні арешту майна, як заходу забезпечення кримінального провадження, припиняється, однак логічне тлумачення відповідних норм КПК України дає підстави для висновку, що вказане може мати місце у випадку, коли перестануть існувати підстави, з яких було накладено арешт на вказане майно.

Встановлено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000420 триває та на даний час всіх обставин вчинення кримінальних правопорушень органом досудового розслідування не з`ясовано, в зв`язку з чим сторона обвинувачення наголошувала на необхідності у збереженні спірного арешту в цілях провадження. Крім того, під час розгляду клопотання про накладення арешту, встановлені досудовим розслідуванням обставини кримінального провадження містили об`єктивні дані, які б могли свідчити про те, що майно, відповідає критерію речового доказу, визначеному у ст. 98 КПК України, в тому числі, транспортний засіб, міг використовуватись для перевезення та зберігання дизельного палива, отже використовуватись як знаряддя вчинення кримінального правопорушення.

За таких умов, на переконання слідчого судді, відсутні обставини, які б давали підстави дійти висновку, що в даному випадку потреба в застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту щодо названого майна дійсно в повному обсязі відпала.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання про скасування арешту майна та його повернення.

Керуючись ст.ст. 170, 174, 376 КПК України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту з майна у кримінальному провадженні № 0000420 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено

Слідчий суддя ОСОБА_1