Справа № 127/7843/25
Провадження №11-сс/801/257/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 в режимі відеоконференції,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 12 березня 2025 року,

якою задоволено клопотання слідчого та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб з визначенням розміру застави в сумі 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень до

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Уяринці Тиврівського району Вінницької області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Клопотання слідчого мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000029 від 08.01.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 на початку осені 2024 року в с.Уяринці Тиврівської територіальної громади Вінницького району Вінницької області незаконно придбав, шляхом привласнення знайденого, бойові припаси виробництва різних країн у кількості 7 одиниць.

Так, ОСОБА_7 , всупереч вимогам Постанови Верховної Ради України №2471- ХІІ від 17.06.1992 «Про право власності на окремі види майна», якою визначений перелік видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, в силу віку та життєвого досвіду будучи обізнаним щодо вимог законодавства та відповідальності за незаконний обіг зброї та бойових припасів, не являючись військовослужбовцем Збройних сил України та інших законних військових формувань, створених на території України, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, реалізуючи прямий умисел, спрямований на придбання та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, не маючи ані дійсного, ані уявного на це права, незаконно придбавши бойові припаси виробництва різних країн, які за законодавством України не являються об`єктом дозвільної системи та можуть використовуватись тільки у військових та військово-тренувальних цілях військовослужбовцями Збройних сил України та інших законних військових формувань, створених на території України, достовірно розуміючи щодо призначення та властивостей придбаних ним речей, відразу ж переніс їх до місця свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , де незаконно зберігав з метою збуту аж до 11.02.2025, маючи увесь цей час можливість використати дані предмети як бойові припаси.

Також, ОСОБА_7 , продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи з корисливих мотивів, 01.02.2025, перебуваючи в с. Уяринці Тиврівської територіальної громади Вінницького району Вінницької області за власною ініціативою запропонував раніше йому не знайомому ОСОБА_9 придбати у нього бойові припаси.

Надалі, діючи на виконання попередніх домовленостей про збут бойових припасів за раніше узгоджену суму та кількість, близько 17-30 11.02.2025 ОСОБА_7 , перебуваючи в с. Уяринці Тиврівської територіальної громади Вінницького району Вінницької області, незаконно збув поза встановленим порядком ОСОБА_9 , який діяв під контролем працівників правоохоронних органів, за кошти в сумі 4000 гривень дві одиниці бойових припасів.

Відповідно до висновку експерта від 19.02.2025, надані на дослідження два металевих предмети зеленого кольору з ребристими поверхнями у довільному конструктивному поєднанні з двома металевими предметами сріблястого кольору циліндричної форми відносяться до бойових припасів - оборонних осколкових ручних гранат Ф-1 промислового виробництва військового призначення.

11.03.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, тобто придбання, зберігання та збут бойових припасів без передбаченого законом дозволу, яке було вручено йому особисто.

У кримінальному провадженні наявні ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Так, підозрюваний ОСОБА_7 являється особою яка переховується від призову за мобілізацією в особливий період, вчинив умисний тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років, він не має жодних законних джерел заробітку та соціально стримуючих факторів (місця роботи, нерухомого майна, неповнолітніх дітей на утриманні, з дружиною розлучений тощо), а тому без обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, через усвідомлення можливої втрати свободи на тривалий строк зможе ухилитися від органу досудового розслідування та суду, залишивши район, область, де він проживає, що унеможливить своєчасне виконання процесуальних рішень та призначення йому покарання за скоєний злочин;

- незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні. Згідно статті 23 Кримінального процесуального кодексу України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Так, підозрюваний може чинити незаконний вплив з метою ухилення від кримінальної відповідальності (психологічний та фізичний тиск) на свідків.

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. ОСОБА_7 не має жодних законних джерел заробітку, бойові припаси збував з корисливою метою, а тому може продовжити вчиняти суспільно-небезпечні діяння.

Застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу, на переконання слідчого, не може запобігти вищевказаним ризикам, зважаючи на дані про особу підозрюваного.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 12 березня 2025 року - задоволено клопотання слідчого СВ відділу поліції №3 ВРУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_10 . Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою. Строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесят) діб з моменту затримання ОСОБА_7 , тобто з 17:35 год. 10 березня 2025 року. Установлено строк дії ухвали до 17:35 год. 09 травня 2025 року. Визначено ОСОБА_7 розмір застави в сумі 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, які необхідно внести на спеціальний рахунок, визначений у порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі внесення застави покладено на ОСОБА_7 наступні обов`язки: прибувати на виклики органу досудового розслідування та суду за першою вимогою; не відлучатись з населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора та суду; повідомляти орган досудового розслідування про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; утриматись від спілкування із особами, які являються свідками у даному кримінальному провадженні; носити електронний засіб контролю; здати на зберігання закордонний паспорт та інші документи, які дають право на виїзд за кордон.

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення послався на те, що наявними в провадженні доказами підтверджується обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, а також на доведеність існування ризиків, передбачених п. 1,3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зазначених у клопотанні слідчого, та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, з огляду на особу підозрюваного. Разом з тим, слідчий суддя визначив підозрюваному альтернативний запобіжний захід у виді застави достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, задовольнити його апеляційну скаргу та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання або зменшити йому розмір застави до мінімального розміру.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що слідчим не доведено необхідності застосування найсуворішого запобіжного заходу, не надано жодного доказу, що підтверджує вказані в клопотанні ризики. Також вважає, що слідчим суддею не враховано того, що підозрюваний має постійне місце проживання,раніше не судимий, має стійкі соціальні зв`язки. Посилається на те, що слідчим суддею визначено непомірний для підозрюваного та його сім`ї розмір застави.

Позиції сторін кримінального провадження

У судовому засіданні захисник ОСОБА_8 та підозрюваний ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити з підстав, наведених у ній. Також просили поновити строк на апеляційне оскарження.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував щодо поновлення строку на апеляційне оскарження та задоволення апеляційної скарги, просив залишити ухвалу слідчого судді без змін.

Мотиви і висновки апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді, виступ захисника та підозрюваного на підтримку апеляційної скарги, прокурора, який заперечив щодо її задоволення, перевіривши матеріали судового провадження та апеляційні доводи, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України.

З матеріалів провадження вбачається, що апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді від 12.03.2025 подано захисником ОСОБА_8 20.03.2025, тобто за межами строку на апеляційне оскарження. Судове рішення постановлено за участі підозрюваного ОСОБА_7 та його захисниці ОСОБА_11 , яка здійснювала захист за призначенням. Копію ухвали ОСОБА_7 отримав 12.03.2025, що підтверджується розпискою, наявною у матеріалах провадження, та 17.03.2025 уклав угоду з адвокатом ОСОБА_8 .

З огляду на викладене, а також ураховуючи те, що ОСОБА_7 перебуває під вартою колегія суддів вважає поважним пропуск строку на апеляційне оскарження, тому з метою забезпечення права особи на апеляційне оскарження та на доступ до правосуддя, клопотання захисника слід задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 12 березня 2025 року.

Положеннями ч.1 ст.404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування чи/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу.

Статтею 194 КПК України передбачено, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що зазначені вимоги слідчим суддею належно дотримані.

Як убачається із апеляційної скарги, захисником не оскаржується обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яким йому висунуто підозру, а тому колегія суддів, керуючись вимогами ст. 404 КПК України, не наводить доводів на підтвердження тих обставин, які ніким не оспорені, та вважає висновки слідчого судді у цій частині правильними.

Що стосується встановлених слідчим суддею ризиків, то всупереч доводам захисника, такі обґрунтовано існують.

Так, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний, обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного, обвинуваченого, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід ураховувати, що якась ймовірність того, що підозрюваний, обвинувачений зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

Так, апеляційний суд погоджується із висновками слідчого судді про те, що підозрюваний ОСОБА_7 може намагатись переховуватись від органу досудового розслідування, незаконно впливати у кримінальному провадженні на свідків та інших осіб причетних до вчинення кримінального правопорушення.

Посилання захисника на вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_7 , міцність соціальних зв`язків, у тому числі наявність у підозрюваного постійного місця проживання, неповнолітньої дитини, позитивні характеристики, не забезпечують впевненості у подальшій належній процесуальній поведінці ОСОБА_7 у випадку застосування щодо нього запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, та не є достатньою підставою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту. До того ж, зазначені обставини існували на час інкримінованих підозрюваному дій, однак, вони не стали для нього стримуючим фактором.

Отже, доводи захисника про відсутність у даному кримінальному провадженні ризиків не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Апеляційний суд також звертає увагу і на те, що вимоги апеляційної скарги захисника, який заперечує доведеність передбачених ст.177 КПК України ризиків та одночасно просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, у цій частині є суперечливими оскільки за змістом ст.194 КПК України будь-який запобіжний захід може бути застосований лише за наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із наведених ризиків.

За таких обставин, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок слідчого судді про необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підстав для застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, апеляційний суд, не знаходить, з огляду на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , його особу, а також встановлені слідчим суддею ризики. Крім того, на думку апеляційного суду, такий запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного в майбутньому.

Розмір застави підозрюваному визначений слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення,зокрема кількості вилучених бойових припасів, які вказують про наявність корисливого мотиву. Так, злочин у якому пред`явлено повідомлення про підозру ОСОБА_7 є тяжким.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На переконання апеляційного суду, застава в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, буде достатнім для забезпечення належної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 , та зумовлена ступенем довіри, до нього при якому перспектива втрати внесеної застави, буде стримуючим фактором, щоб в особи, щодо якої застосовано заставу, не виникло бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженню.

А тому, не має підстав для задоволення апеляційної скарги захисника з приводу визначення слідчим суддею великої суми застави, оскільки застава визначена в розмірі, визначеному для відповідної категорії злочинів.

Також, не можуть бути задоволені доводи захисту про зменшення застави до 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки по-перше стороною захисту не надано жодних доказів на підтвердження майнового стану підозрюваного ОСОБА_7 , а по-друге, на думку колегії суддів, з урахування обставин вчинення кримінального правопорушення, застава у такому розмірі не забезпечить належне виконання процесуальних обов`язків, а навпаки надасть можливість настання ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На підставі викладеного, із урахуванням того, що доводи апеляційної скарги під час апеляційного перегляду, свого підтвердження не знайшли, тому підстав для скасування, ухвали слідчого судді колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 404, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Задовольнити клопотання захисника ОСОБА_8 про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 12 березня 2025 року - залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4