Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/95/25 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 115 (93, 94) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2025 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000157 від 26.01.2023 року стосовно ОСОБА_8 , за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 грудня 2023 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Попельнасте Олександрійського району Кіровоградської області, громадянин України, з базовою загальною середньою освітою, неодружений, офіційно не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України, вважається таким що не має судимостей,

визнаний винуватим та засуджений за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбуття покарання ОСОБА_8 зараховано строк попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирішено питання речових доказів відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_7 просить скасувати вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 грудня 2023 року, стосовно ОСОБА_8 та ухвалити новий вирок, яким перекваліфікувати дії обвинуваченого з ч. 1 ст. 115 КК України на ст. 119 КК України та призначити покарання згідно санкції даної статті.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції вказав про те, що ОСОБА_8 вину не визнав, проте, обвинувачений під час допиту, в судових дебатах та в останньому слові зазначав, що щиро розкаюється у вчиненому, але при цьому повідомив, що умислу на вбивство не було, удар було спровоковано ОСОБА_9 , який постійно казав ОСОБА_8 «ну, вдар мене, вдар». Удар сокирою нанесено випадково, намагаючись просто замахнутися у бік ОСОБА_9 та злякати, щоб він пішов з чужого двору.

Оскільки умислу у ОСОБА_8 на вбивство ОСОБА_9 не було, захисником було заявлено клопотання про перекваліфікацію дій ОСОБА_8 з ч. 1 ст. 115 КК України на ст. 119 КК України, а саме вбивство з необережності.

Аналізуючи дії обвинуваченого ОСОБА_8 до, під час та після вчиненого кримінального правопорушення, у діях обвинуваченого не вбачається умислу на вбивство ОСОБА_9 , оскільки не відбувалося готування до вбивства, замаху на вбивство не було, відсутня мета для вбивства і мотив.

ОСОБА_8 хотів лише полякати ОСОБА_9 , замахнувся у повітрі тим, що було в руках - сокирою, однак, відстані вистачило на те, щоб удар сокирою дістався голови ОСОБА_9 .

Після нанесеного ненавмисно удару, ОСОБА_8 пішов в будинок, але перед тим, як зайти в приміщення, обернувся, щоб подивитися, чи все добре з ОСОБА_9 , який після удару впав.

Від нанесеного удару до моменту, коли ОСОБА_8 обернувся, щоб подивитися на ОСОБА_9 , пройшло менше хвилини. Однак, ОСОБА_8 побачив, що ОСОБА_9 виходив з подвір`я та повертав на дорогу в сторону свого дому.

Зазначені обставини підтвердила співмешканка ОСОБА_9 , яка повідомила, що останній самостійно дістався помешкання, де проживав, спілкувався з нею певний час.

Після цього, співмешканка ОСОБА_9 - ОСОБА_10 знову повернулася до домоволодіння ОСОБА_8 , на прохання останнього повідомила, що ОСОБА_9 вдома, з ним все добре.

Таким чином, відсутня суб`єктивна сторона умисного вбивства, адже, при кваліфікації дій за ст. 115 КК України повинен мати місце прямий умисел на заподіяння смерті іншій особі, а також стадія готування та замаху, повинні бути мета і мотив.

ОСОБА_8 не заперечує, що наніс один удар сокирою, проте помилково вважав, що обухом сокири було нанесено удар. Обвинувачений не хотів навіть вдарити ОСОБА_9 , лише замахнувся один раз, щоб злякати останнього після його провокативних фраз «ну, вдар мене, вдар».

Вказує, що обвинувачений ОСОБА_8 потерпілий ОСОБА_9 страждали з дитинства на психічні розлади, слабоумство. Тобто, в силу свого психічного стану обоє не могли вчасно зупинитися, щоб не допустити таких наслідків.

Отже, в діях обвинуваченого ОСОБА_8 має місце саме вбивство з необережності, мети на умисне позбавлення ОСОБА_9 життя та, навіть, нанесення йому тілесних ушкоджень, у ОСОБА_8 не було.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_11 визнано винуватим та засуджено за вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, за наступних обставин.

26 січня 2023 року близько 8 години 00 хвилин ОСОБА_8 перебував за місцем свого мешкання, у будинку АДРЕСА_2 . У цей час до нього прийшов раніше знайомий ОСОБА_9 , з метою забрати свою цивільну дружину ОСОБА_12 , яка перебувала у домоволодінні ОСОБА_8 з вечора 25.01.2023.

На подвір`ї домоволодіння між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник конфлікт, під час якого у ОСОБА_8 виник умисел направлений на вбивство, тобто умисне протиправне спричинення смерті ОСОБА_9 .

ОСОБА_8 , обравши знаряддям вбивства сокиру, яку взяв з коридору свого будинку, повернувся на територію подвір`я, де відбувався конфлікт, та тримаючи сокиру у правій руці, підійшов до ОСОБА_9 спереду та наніс загостреною частиною сокири один цілеспрямований удар в область голови останнього, що є особливо важливим органом людини.

Після того, як ОСОБА_9 від отриманого тілесного ушкодження втратив свідомість та з ознаками крововиливу в області голови залишився лежати на території двору домоволодіння, ОСОБА_8 , усвідомлюючи доведення злочинного умислу до кінця, а саме умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 , тримаючи в руках сокиру повернувся до будинку.

ОСОБА_9 прийшовши до свідомості попрямував до місця свого проживання, де у будинку АДРЕСА_2 , від комплексу отриманих тілесних ушкоджень у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, крововиливів під м`яку та над твердою мозковими оболонками, переломів тім`яної та лобної кісток справа, крововиливу по внутрішній поверхні м`яких покривів голови в правій тім`яно-лобній ділянці, рани в тім`яно-лобній ділянці справа, підшкірного крововиливу на нижній повіці правого ока, які утворились внаслідок одноразової травматичної дії середньої частини леза предмета, що рубає, в період часу з 10 години 00 хвилин по 12 годину 00 хвилин 26 січня 2023 року - помер.

Вказані тілесні ушкодження відносяться до категорії тяжких та знаходяться у прямому причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_9 .

Заслухавши доповідача, захисника-адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили суд її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги захисника-адвоката ОСОБА_7 без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін, з таких підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказані вимоги закону місцевим судом дотримані.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, за обставин, встановлених вироком під час судового розгляду, є правильним, оскільки ґрунтується на об`єктивному, повному і всебічному досліджені доказів, зібраних у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку та правильно оцінених судом.

Так, допитаний в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчиненні злочину не визнав та показав, що дійсно наніс тілесне ушкодження ОСОБА_9 , проте вбивати його не хотів. Пояснив, що 25.01.2023 близько 15 год. до них у гості прийшла ОСОБА_12 , яка попросила купити горілку та дала гроші на три пляшки, на що він погодився. Після того як вони втрьох, а саме він, його співмешканка ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , випили приблизно дві пляшки, він запитав у ОСОБА_12 , чи вона залишиться у них ночувати, чи піде додому, на що остання відповіла, що залишиться у них, бо коли вона у стані сп`яніння її співмешканець ОСОБА_9 сварить її та ОСОБА_14 він їй запропонував докупити ще горілки, щоб вночі вже нікуди не ходити, на що вона погодилася і дала гроші ще на 3 пляшки горілки. Придбавши горілку, вони продовжили випивати. Коли вони випили вже чотири пляшки горілки прийшов ОСОБА_15 , о котрій саме годині точно не пам`ятає. Він вийшов до нього на подвір`я та на прохання ОСОБА_12 сказав, що у них її немає. ОСОБА_9 пригостив його вином, він погодився і випив сам майже пляшку, після чого ОСОБА_9 пішов, а він зайшов до хати та продовжив з ОСОБА_12 вживати горілку. Вони випили ще пляшку горілки та близько 23 години полягали спати. Наступного ранку, близько 7 год, він запропонував ОСОБА_12 купити ще горілки, щоб добре похмелитися, на що вона погодилася та дала гроші ще на 5 пляшок горілки. Після того як він повернувся з горілкою до них знову прийшов ОСОБА_16 та почав питати де його ОСОБА_17 , на що він повідомив, що у них її немає, однак ОСОБА_9 не повірив і розпочав штовханину, хапав його за горло. ОСОБА_16 штовхнув його в грудну клітину від чого він впав на землю, а ОСОБА_9 продовжив наносити йому удари. Пояснити в які частині тіла вони приходились не може, оскільки вони наносились з незначно силою, тому пригадати куди саме його бив ОСОБА_9 не може. Після цього він відштовхнув ОСОБА_18 та побіг до коридору будинку, щоб взяти палку, яка зазвичай там стоїть, проте палки не було і він вирішив взяти сокиру, яка там стояла, щоб налякати ОСОБА_16 , однак він не злякався та продовжував наполягати покликати ОСОБА_17 , лякав та дразнив його, тупав ногами. Тоді він підійшов до ОСОБА_9 спереду та наніс удар в область голови. Якою частиною наносив удар він вже точно не пам`ятає, наче обухом. Шапки на голові потерпілого не було. Після нанесеного удару ОСОБА_9 впав, а він у свою чергу розвернувся і пішов до будинку. Ідучи до будинку обернувся і побачив як ОСОБА_9 вже прямує до виходу з його подвір`я. Коли наносив удар про наслідки взагалі не думав, хотів його лише злякати, не бажаючи настання смерті. До цієї події між ними також відбувалися сварки з різних незначних підстав, які він вже точно не пригадає.

На переконання колегії суддів, вина ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, підтверджується дослідженими у суді належними та допустимими доказами, на підставі яких судом першої інстанції зроблено правильний висновок про доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину, а саме:

- показаннями потерпілого ОСОБА_19 , який суду показав, що з обвинуваченим знайомий. Вбитий ОСОБА_9 є його рідним братом. Вони з братом проживали у різних селах, він проживав у с. Дівоче Поле, а брат ОСОБА_20 у с. Попельнасте разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_12 . З ОСОБА_12 брат проживав разом майже 7 років. У зареєстрованому шлюбі брат не перебував, дітей не мав. Увечері, 25.01.2023 близько 19.00 год йому зателефонував брат та сказав, що ОСОБА_21 немає вдома, а він хоче їсти. Він порекомендував йому розтопити піч, пожарити яєчню та лягти спати. Наступного дня він телефонував брату, але останній не брав слухавку, тоді він зателефонував ОСОБА_21 , але вона також не відповідала. 27.01.2023 близько 19.00 год., тобто через день коли він в останнє розмовляв з братом, він зателефонував мешканцю с. Попельнасте на ім`я ОСОБА_22 , щоб запитати про брата, а він йому повідомив, що його брата вбив ОСОБА_23 . Йому не відомо які у його брата були стосунки з ОСОБА_24 і чи вони взагалі спілкувались. Зазначав, що ОСОБА_17 частенько не ночувала/втікала з дому, на що брат скаржився. У них з братом були дружні відносини. Брат був інвалідом з дитинства, його хворобу не знає, але у нього щось було з головою. Претензій матеріального та морального характеру немає, проте наполягає на суворому покаранні;

- показаннями свідка ОСОБА_12 , згідно яких обвинувачений ОСОБА_8 є її сусідом. До 26.01.2023 у них були дружні, сусідські відносини. Проте, після цієї події відносини стали неприязними. Вбитий був її співмешканцем. В середу зранку 25.01.2023, їй подзвонив співмешканець ОСОБА_16 , та повідомив, що буде їхати з лікарні додому. Вона була трохи напідпитку, тому по телефону вони трохи посварилися. ОСОБА_16 сказав що приїде і дасть їй зате що вона на підпитку, вона злякалася і тому втекла з дому. Пішла до ОСОБА_25 та його співмешканки. ОСОБА_20 цього дня шукав її у ОСОБА_26 та не знайшов. Телефон вона вимкнула. Увечері вдома у ОСОБА_8 вони втрьох: ОСОБА_8 його співмешканка і вона вживали спиртні напої, близько 1л горілки, після чого вона залишилась ночувати у них. Зранку наступного дня, близько 7-ої години, ОСОБА_16 знову прийшов до ОСОБА_26 додому і запитував : «Де моя ОСОБА_27 », але ОСОБА_23 відповів, що її немає. Вона чула як вони на подвір`ї, спочатку сварились, а потім почали битися. Розбороняти вона не виходила, бо в цей час як раз збиралася, а співмешканка ОСОБА_25 сказала, що вона не піде розбороняти, бо боїться. Сам конфлікт на подвір`ї вона не бачила, проте що вони б`ються вона зрозуміла потому що ОСОБА_28 сильно кричав: «Допоможіть, допоможіть». Після цього ОСОБА_23 зайшов в коридор зі словами «Я тобі зараз зроблю». Вона вийшла з будинку коли ОСОБА_29 вже повернувся до будинку. Тоді його співмешканка ОСОБА_13 спитала: «Ти що його вже там вбив». На що ОСОБА_30 відповідав: «Так, вбив, зараз вийду подивлюся чи він там серед двору не лежить». Виходячи з будинку вона бачила, що в коридорі стоїть сокира в крові і взуття ОСОБА_25 також було в крові. Вийшовши за подвір`я ОСОБА_8 вона побачила, як ОСОБА_16 йде дорогою додому весь в крові, тримаючись за голову, вона йшла позаду нього. Коли вони прийшли додому вона почала його обтирати, мити від крові, дала йому мокрий рушник. Він просив не чіпати його, бо сильно болить. Вона намагалася викликати швидку, але в цей день в селі не було світла, тому був відсутній мобільний зв`язок. Вона пішла до сусідів просити щоб її відвезли до лікарні, але їй відмовили через те що в одного сусіда не було бензину, в іншого був несправний мопед, тому до фельдшера вона пішла пішки. Вийшла о 8:00 год., йшла 3 км. пішки. Приїхала додому з фельдшером приблизно о 10:30 год., але ОСОБА_16 вже був мертвий. Між обвинуваченим та ОСОБА_16 до цього часто відбувалися конфлікти;

- показаннями свідка ОСОБА_13 відповідно до яких що вона є цивільною дружиною обвинуваченого ОСОБА_8 . Проживали разом з ним близько 4 років. Померлого ОСОБА_31 також знала, перебувала з ним в нормальних сусідських відносинах. З приводу події спричинення смерті ОСОБА_18 , пояснила, що ОСОБА_32 , яка є дружиною ОСОБА_18 залишилась в них ночувати. Точної дати, або який це був день тижня вона не пам`ятає. Вони втрьох вживали алкогольні напої. Випили близько 1 л горілки. В цей день, вже у вечірній час, ОСОБА_17 шукав її чоловік ОСОБА_20 , він приходив до них, стукав у вікно і казав де моя ОСОБА_33 . Вони в цей час ще продовжували випивати, та до нього вийшов ОСОБА_34 і сказав, щоб він йшов додому по доброму. ОСОБА_16 послухався і пішов. Вони вживали горілку приблизно до 23:00 год. Наступного дня о 7:00 год ранку, ОСОБА_16 знов прийшов, стукав у вікна, і казав: «Де моя ОСОБА_33 ?». До нього також вийшов ОСОБА_34 , про що вони розмовляли їй не відомо. ОСОБА_35 не було близько часу. А як повернувся сказав що вдарив ОСОБА_16 по голові обухом сокири. Тоді вона в нього запитали, чи не вбив він його, на що він відповів, що не знає. Коли ОСОБА_29 повернувся після спілкування з ОСОБА_16 , будь-яких тілесних ушкоджень на ньому вона не бачила. На самому ОСОБА_36 , або на його одязі крові вона не бачила. Чи була кров на подвір`ї їх домоволодіння вона не дивилася. Саму подію вона не бачила і нічого не чула, хоча з ОСОБА_17 перебувала в одній кімнаті їхнього з ОСОБА_24 будинку. Проте що ОСОБА_20 помер вона дізналася від сусідки тітки ОСОБА_37 . Між ОСОБА_24 та ОСОБА_16 частенько відбувалися сварки, як між сусідами, з будь-яких незначних причин. Характеризувала свого співмешканця ОСОБА_38 , як буйного по відношенню і до неї, і до оточуючих. ОСОБА_29 часто вживав спиртні напої. Чи вживав спиртні напої ОСОБА_16 їй не відомо.

Окрім того, винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, об`єктивно підтверджується наданими стороною обвинувачення належними і допустимими письмовими доказами, які всебічно перевірені судом першої інстанції, зокрема:

- рапортом ст. інспектора - чергового СРПП Олександрійського РВП ГУНП у Кіровоградській області ОСОБА_39 , відповідно до якого 26.01.2023 о 14:24 надійшло повідомлення від чергового фельдшера Попельнастівської громади проте, що під час огляду тіла померлого ОСОБА_9 , 1975 р.н., що мешкав за адресою: АДРЕСА_3 , виявлено рубану рану голови, яку останній отримав 26.01.2023 року під час сварки з ОСОБА_8 , 1978 р.н., який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 внаслідок чого ОСОБА_9 помер за місцем мешкання. Виїздом СОГ на місце події встановлено, що 26.01.2023 о 10:00 ОСОБА_9 прийшов до свого знайомого ОСОБА_8 та під час бесіди виникла сварка на подвір`ї під час якої ОСОБА_8 взяв до рук сокиру та наніс один удар в область голови потерпілому внаслідок чого останній отримав рубану рану голови та помер за своїм місцем мешкання. ОСОБА_8 затриманий в порядку ст. 208 КПК України (т.1 а.п.69);

- витягом з Єдиного реєстру досудового розслідування № 0000157 від 26.01.2023 про реєстрацію кримінального провадження за ч. 1 ст. 115 КК України (т.1 а.п.66-68);

- копією лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_9 , що настала ІНФОРМАЦІЯ_2 , де зазначено хворобу (патологічний стан), що призвела до смерті: здавлення головного мозку, перелом склепіння черепу, напад з використанням гострого предмету з метою вбивства чи нанесення ушкодження та свідоцтвом про смерть ОСОБА_9 , 26 січня 2023 року, серії НОМЕР_1 видане виконавчим комітетом Попельнастівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області 30 січня 2023 року (т.1, а.п.151-153);

- протоколом огляду місця події з відеозаписом від 26.01.2023, об`єктом якого є територія домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 . Вказана територія домоволодіння не огороджена. Праворуч на території розташовані господарські споруди, ліворуч одноповерховий житловий будинок. Далі ОСОБА_8 повідомив, що на території вказаного подвір`я він наніс один удар сокирою Олександру в область голови. Під час огляду вхідні дерев`яні двері відчинені. Проходячи далі, у коридорі з лівої сторони на підлозі виявлено сокиру з дерев`яною рукояткою та металевим лезом, на якому наявні сліди речовини бурого кольору (РБК). Під час огляду місця події, оглянуто, вилучено та визнано речовим доказом сокиру з дерев`яною рукояткою та металевою частиною леза зі слідами речовини бурого кольору (РБК), яку упаковано до двох крафтпакетів ГУНП, та заклеєно липкою стрічкою червоного кольору за №№ G17-0054931, G 17-0054932, G 17-0054933 та G 17-0054934. Відеозапис вказаної слідчої дії був відтворений під час судового засідання (т.1, а.п.84-86);

- протоколом огляду місця події з відеозаписом від 26.01.2023, об`єктом огляду якого є територія домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем проживання потерпілого ОСОБА_9 під час якого виявлено та вилучено: змив РБК з порогу на вході до будинку, з кімнати №3 вилучений рушник зі слідами РБК, з кімнати №2 куртку зеленого кольору зі слідами РБК, в кімнаті № 5 виявлено труп ОСОБА_9 на лобно-тім`яній-скроневій ділянці голови якого мається рана. Кістки черепа в ділянці рани, мають патологічну рухливість. На відкритих ділянках тіла, окрім рани голови та підшкірної гематоми нижньої повіки правого ока тілесні ушкодження не вбачаються. Також з кімнати №5 вилучено виріз з ряднини зі слідами РБК , наволочку з-під подушки зі слідами РБК. В подальшому труп направлено до відділення Олександрійського СМЕ для проведення судово-медичної експертизи. Відеозапис вказаної слідчої дії був відтворений під час судового засідання (т.1 а.п.120-124);

- постановою про визнання і долучення до кримінального провадження речових доказів та передачу їх на зберігання від 10.04.2023, якою сокиру з дерев`яною рукояткою та металевою частиною леза, виріз з ряднини зі слідами РБК, рушник зі слідами РБК вилучений з кімнати №3, куртку зеленого кольору зі слідами РБК, наволочку з-під подушки зі слідами РБК, речі померлого з РБК, волосся з 5 ділянок голови потерпілого ОСОБА_9 , зріз нігтьових пластин потерпілого ОСОБА_9 , зріз нігтьових пластин підозрюваного ОСОБА_8 визнано речовим доказом та з метою збереження речового доказу ухвалами Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 січня 2023 року накладено арешт на майно шляхом заборони його відчуження, розпорядження та користування (т.2 а.п.63, 93-94);

- протоколом проведення слідчого експерименту та відеозаписом до нього від 30.01.2023, під час якого обвинувачений детально відтворив обставини події, яка сталася 26.01.2023 (т.2 а.п.34-39);

- протоколом проведення слідчого експерименту та відеозаписом до нього від 09.02.2023, під час якого свідок ОСОБА_12 детально відтворила обставини подій 25.01.2023 та 26.01.2023 (т.1 а.п.215-221);

- протоколом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_13 від 09.02.2023, та відеозаписом до нього, в ході якого свідок пояснила та продемонструвала на місці, обставини подій, що мали місце 26.01.2023 (т.1 а.п.222-228);

- протоколом огляду трупа від 27.01.2023, згідно якого під час огляду трупа ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який знаходиться в приміщенні моргу на території лікарні, при зовнішньому дослідженні виявлено тілесні ушкодження у вигляді ран в лобно-тім`яній ділянці справа, підшкірна гематома на нижній повіці правого ока. При внутрішньому дослідженні: виявлено тілесні ушкодження у вигляді перелому тім`яно-лобних кісток справа, епідуральної гематоми. В ході огляду вилучено речі померлого з РБК, волосся з 5 ділянок голови, зрізи нігтьових пластин та зразок крові (т.1 а.п.148-150);

- висновком судово-медичної експертизи №42 проведеної у період з 27.01.2023-17.03.2023, згідно якої при дослідженні трупа ОСОБА_9 1975 р.н., виявлено тілесне ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми: крововиливів під м`яку та над твердою мозковими оболонками, переломів тім`яної та лобної кісток справа, крововиливу по внутрішній поверхні м`яких покровів голови в правій тім`яно-лобній ділянці, рани в тім`яно-лобній ділянці справа, підшкірного крововиливу на нижній повіці правого ока. Дане тілесне ушкодження утворились в наслідок одноразової травматичної дії середньої частини леза предмета, що рубає. Класифікується як тілесне ушкодження тяжкого ступеню, та знаходиться в прямому причинному зв`язку зі смертю. Враховуючи характер тілесного ушкодження та дані судово-медичної гістологічної експертизи можна казати що воно було спричинене приблизно біля 1-ї доби до моменту смерті. Під час проведення дослідження тіла гр. ОСОБА_9 , 1975 р.н., ознак захворювань які б знаходились в причинному зв`язку зі смертю не виявлено. Смерть ОСОБА_9 наступила внаслідок стиснення головного мозку гематомою, що розташовується між кістками черепа та твердою мозковою оболонкою в правій тім`яній та лобній ділянках внаслідок відкритої травми черепа, яка супроводжувалася ушкодженнями кісток склепіння черепа, крововиливами під м`які мозкові оболонки на що вказують дані дослідження трупа та підтверджуються даними судово-медичної гістологічної експертизи. Дивлячись на динаміку розвитку трупних явищ при дослідженні трупа в морзі та на місці виявлення тіла, можна сказати, що смерть настала 26.01.2023 приблизно в проміжку часу між 10:00 та 14:00 годинами. Згідно висновку судово-медичної токсикологічної експертизи в крові гр. ОСОБА_9 1975 р.н., не виявлені: метиловий, етиловий, ізопропіловий, пропіловий, ізобутиловий, бутиловий, ізоаміловий та аміловий спирти (т.1 а.п.155-159);

- висновком судово-медичної експертизи №206 проведеної у період з 14.02.2023-16.02.2023, за підсумками якої при дослідженні трупа ОСОБА_9 1975 р.н., встановлено: набряк головного мозку. Крововилив в м`яких тканинах, гематома, прилегла до ТМО. Ушкодження прижиттєві, приблизною давністю біля 1 доби. Недокрів`я тканин (т.1 а.п.160-161);

- висновком судово-медичної експертизи №137 від 08.02.2023, зразка крові трупа ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за висновками якої кров трупа ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 належить до групи АВ0 за ізосерологічною системою АВ0 (т.1 а.п.163-165);

- висновком судово-медичної експерта №126 проведеної у відділенні судово-медичної імунології Кіровоградського обласного бюро СМЕ у період з 03.02.2023 до 13.02.2023, кров ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , належить до групи АВо за ізосерологічною системою АВ0. Крім того організму потерпілого властивий і антиген Н в якості супутнього (т.1 а.п.192-193);

- висновком судово-медичної токсикологічної експертизи №479 проведеної у період з 07.02.2023-09.02.2023 рр. відповідно до якої при дослідженні крові від трупа гр. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не виявлені: метиловий, етиловий, ізопропіловий, пропіловий, ізобутиловий, бутиловий, ізоаміловий та аміловий спирти (т.1 а.п.166-167);

- висновком №130 судово-медичної експертизи проведеної у відділенні судово-медичної імунології Кіровоградського обласного бюро СМЕ у період часу з 16.02.2023 27.02.2023 при дослідженні: змиву вилученого з порогу на вході до будинку, фрагменту ряднини, наволочки, куртки з місця події, за висновками якої, на змиві з порогу на вході до будинку (об`єкт 1), фрагменті ряднини (об`єкт 2), наволочці (об`єкт 3), куртці (об`єкти 4,5) знайдено сліди крові людини. Кров трупа ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , належить до групи АВ0 за ізосерологічною системою АВ0. При визначені групової належності в об`єктах 1-5 виявлено антигени А і В. Таким чином кров в даних об`єктах може походити від однієї особи (осіб) групи АВ0 або від декількох осіб, організмам яких властиві антигени ОСОБА_40 , і може належати потерпілому ОСОБА_9 (т.1 а.п.138-140);

- висновком судово-медичної експертизи №129, проведеної у відділенні судово-медичної імунології Кіровоградського обласного бюро СМЕ у період часу з 16.02.2023 27.02.2023 при дослідженні джемпера потерпілого ОСОБА_9 знайдено сліди крові людини. При визначенні групової належності в об`єкті виявлено антигени А і В. Таким чином, кров в даному об`єкті може походити від однієї особи (осіб) групи АВ0 або від декількох осіб, організмам яких властиві антигени А і В, і може належати потерпілому ОСОБА_9 (т.1 а.п.186-187);

- висновком №38 судово-медичної експертизи зрізів нігтів з обох рук трупа ОСОБА_9 проведеної у період з 09.02.2023 20.02.2023 за висновками якої, група крові трупа ОСОБА_9 згідно «Висновку судово-медичної експертизи» №137 від 08.02.2023, проведеному у відділенні судово-медичної імунології Кіровоградського обласного бюро СМЕ АВ0 ізосерологічної системи АВО. Група крові підозрюваного ОСОБА_8 згідно «Висновку судово-медичної експертизи» №128 від 03.02.2023, проведеному у відділенні судово-медичної імунології Кіровоградського обласного бюро СМЕ Ав ізосерологічної системи АВО. При судово-медичній експертизі піднігтьового вмісту з правої (об. №1) та з лівої (об.№2) рук трупа ОСОБА_9 знайдена кров людини, в об.№1 встановлена чоловіча генетична стать, в об №2 статеву належність якої встановити не вдалося через відсутність клітинних елементів, придатних для цитологічного обліку. Епітеліальних клітин не знайдено. При серологічному дослідженні виявленої крові знайдені антигени А і В ізосерологічної системи АВО. Таким чином враховуючи отриманні результати і антигенну характеристику осіб, які проходять по справі, можливо зробити висновок про походження виявленої крові від особи або осіб, в крові якої або яких містяться антигени А і В ізосерологічної системи АВ0, від трупа ОСОБА_9 не виключається, також домішок крові від підозрюваного ОСОБА_8 з властивим йому антигеном А системи АВ0 не виключається, якщо у останнього були пошкодження, які супроводжувались зовнішньою кровотечею (т.1 а.п.206-208);

- висновком №127 судово-медичної експертизи зразків волосся з тім`яної ділянки голови потерпілого ОСОБА_9 проведеної у період з 16.02.2023 27.02.2023 за висновками якої, на досліджуваних об`єктах знайдено сліди крові людини. При визначенні групової належності в об`єктах 1 виявлено антигени А і В. Таким чином, кров в даному об`єкті може походити від однієї особи (осіб) групи АВо або від декількох осіб, організмам яких властиві антигени ОСОБА_40 , і може належати потерпілому ОСОБА_9 (т.1 а.п.199,200);

- висновком експертизи №40, об`єктом дослідження якої була сокира з дерев`яною рукояткою та металевим лезом, яку 26.01.2023 було вилучено під час огляду місця події на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . При судово-медичній експертизі змивів з металевої робочої частини сокири полотна (об.№5) знайдена кров людини, статеву належність якої встановити не вдалося через відсутність клітинних елементів, придатних для цитологічного обліку. При серологічному дослідженні виявленої крові знайдені антигени А і В ізосерологічної системи АВ0. Таким чином, враховуючи отриманні результати і антигенну характеристику осіб, які проходять по справі можливо зробити висновок про походження виявленої крові від особи або осіб, в крові якої або яких містяться антигени А і В ізосерологічної системи АВ0, від трупа ОСОБА_9 не виключається, також домішок крові від підозрюваного ОСОБА_8 з властивим йому антигеном А системи АВ0 не виключається, якщо у останнього були пошкодження, які супроводжувались зовнішньою кровотечею. При судово-медичній експертизі змивів: з топорища (об`єкт №1,2,3 та з металевої робочої частини - обуха (об`єкти №4) сокири кров не знайдено (т.1 а.п.100-102);

- висновком судово-медичної експертизи №38 проведеної у період з 10 березня 2023-15 березня 2023 рр. з додатками у вигляді ілюстрацій, відповідно до якої проведено судово-медичну експертизу фрагмента склепіння черепа трупа ОСОБА_9 , 1975 року народження. На препараті склепіння черепа трупа ОСОБА_9 виявлене ушкодження тім`яної і луски лобової кісток справа рубленого характеру. Ушкодження є характерним для одноразової травмувальної дії середньої частини леза предмета, що рубає. Травмувальний предмет мав лезо з орієнтовною довжиною не менше 90 мм і клиноподібну форму. Ознаки занурення носка або п`яти предмета відсутні. Слідів ковзання на поверхні розсічення кісткової тканини не знайдено. В момент спричинення ушкодження площина клину предмета була орієнтована в стріловій площині голови, переважний напрямок дії сили зверху вниз, справа наліво і дещо спереду назад (т.1 а.п.168-175);

- висновком судово-медичної експертизи №50 проведеної у період з 03 квітня 2023-05 квітня 2023 рр. з фототаблицями, відповідно до якої проведено судово-медичну експертизу фрагмента склепіння черепа трупа ОСОБА_9 , 1975 року народження. та сокири. За результатами раніше проведеної судово-медичної експертизи (висновок експерта №38 від 15 березня 2023 року на препараті склепіння черепа трупа ОСОБА_9 виявлене ушкодження тім`яної і луски лобової кісток справа рубленого характеру, яке є характерним для одноразової травмувальної дії середньої частини леза предмета, що рубає. Травмувальний предмет мав лезо з орієнтовною довжиною не менше 90 мм і клиноподібну форму. Не виключається можливість спричинення ушкодження кісток склепіння черепа трупа ОСОБА_9 середньою частиною леза сокири, наданої для проведення експертизи (т.1 а.п.106-115);

- висновком судово-медичної експертизи №42/1 проведеної у період з 04.04.2023-07.04.2023, відповідно до якої при дослідженні трупа гр. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , даних лабораторних методів дослідження, беручи до уваги обставини справи, дійшов висновку, що під час слідчого експерименту підозрюваний ОСОБА_8 вказав механізм спричинення ОСОБА_9 тілесного ушкодження виявленого при дослідженні тіла останнього (т.1 а.п.177-181);

- висновком судово-медичної експертизи №128 проведеної у відділенні судово-медичної імунології Кіровоградського обласного бюро СМЕ у період з 03.02.2023-03.02.2023 рр. відповідно до якої кров ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 належить до групи Ав за ізосерологічною системи АВ0 (т.2 а.п.15,16);

- висновком судово-медичної експертизи №39 проведеної у період з 09.02.2023-20.02.2023 рр. відповідно до якої при судово-медичній експертизі піднігтьового вмісту з правої (об.№1) та з лівої (об.№2) рук підозрюваного ОСОБА_8 крові та епітеліальних клітин не знайдено (т.2 а.п.7,8);

- протоколом затримання особи, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення від 26 січня 2023 року о 17 год.23 хв. проведено затримання підозрюваного ОСОБА_8 в порядку ст. 208 КПК України на місці скоєння злочину. Під час проведення особистого обшуку затриманого нічого не вилучалось (т.1 а.п.29, 175);

- висновком судово-психіатричного експерта №86 від 21.02.2023, відповідно до якого у ОСОБА_8 в момент вчинення правопорушення страждав і на даний час страждає легкою розумовою відсталістю (відповідно до МКХ-10, F-70.0). Проте ступінь розумового недорозвинення у ОСОБА_8 така, що не позбавляє його можливості усвідомлювати свої дії та розумно керувати ними. Підпадає під дію ч. 1 ст. 19 КК України. У відношенні інкримінованого йому діяння слід вважати осудним. Застосування заходів медичного характеру не потребує (т.1 а.п.38-42).

Оцінивши наведені вище зібрані у кримінальному провадженні докази і доводи апеляційної скарги сторони захисту в їх сукупності, колегія суддів вважає, що винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушені доведена, суд першої інстанції розглянувши матеріали кримінального провадження правильно кваліфікував дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Доводи захисника-адвоката ОСОБА_7 , про те, що дії ОСОБА_8 неправильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України, оскільки у його діях є склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 119 КК України, є безпідставними, з огляду на таке.

За змістом п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою в мотивувальній частині вироку зазначаються, у тому числі, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Кваліфікація злочину - це кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу кримінального правопорушення, передбаченого кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своїм правовим змістом кваліфікація діяння завжди обумовлена необхідністю доказування за допомогою кримінальних процесуальних і криміналістичних засобів двох обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини Кримінального кодексу.

Правильна кваліфікація забезпечує реалізацію конституційного принципу законності у кримінальному судочинстві (ст. 129 Конституції України), гарантує охорону й здійснення прав і свобод людини і громадянина, виступає необхідною умовою призначення справедливого покарання.

При цьому, суд повинен керуватися принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України».

Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак, не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Зокрема, у справах, в яких наявність та/або характер умислу має значення для правової кваліфікації діяння, суд у своєму рішенні має пояснити, яким чином встановлені ним обставини справи доводять наявність умислу саме такого характеру, який є необхідним елементом складу злочину і виключають можливу відсутність умислу або інший його характер.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Підставою кримінальної відповідальності є склад кримінального правопорушення, тобто сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, що дозволяють кваліфікувати суспільно-небезпечне діяння як конкретний злочин.

Стаття 115 КК України, яка інкримінована ОСОБА_8 передбачає відповідальність за умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

З суб`єктивної сторони даний злочин характеризується умисною формою вини (прямим або непрямим умислом) коли винний усвідомлює суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини й бажає або свідомо припускає її настання.

Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їхні стосунки.

Спосіб відображає насамперед причинний зв`язок між діяннями і наслідками. Певна залежність між способом і метою вчинення тих чи інших діянь виявляється в тому, що спосіб і засоби вчинення злочинів обираються особою відповідно до поставленої цілі.

Ціль є передумовою усвідомлення особою результатів і наслідків своїх діянь, що проявляє свою конкретизацію в способі вчинених діянь.

На відміну від умисного вбивства, вбивство з необережності має місце лише при необережній формі вини, для якої характерне поєднання усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру свого діяння (дії чи бездіяльності) та недбалого або самовпевненого ставлення до настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння.

За своїми наслідками вбивство через необережність нічим не відрізняється від убивства, вчиненого умисно.

Проте злочин, що розглядається завдяки необережній вині, свідчить про меншу суспільну небезпечність винного і всього діяння в цілому порівняно з аналогічними діями, вчиненими умисно.

Об`єктивна сторона характеризується: 1) діянням у вигляді посягання на життя іншої людини; 2) наслідком у вигляді смерті людини; 3) причинним зв`язком між зазначеним діянням та наслідком.

Злочин вважається закінченим з моменту настання смерті людини.

Із суб`єктивної сторони вбивство через необережність може бути вчинено

внаслідок як злочинної самовпевненості, так і злочинної недбалості.

Вид необережної вини на кваліфікацію злочину, що розглядається, не впливає. Проте його встановлення є необхідним для оцінки ступеня суспільної небезпечності вчиненого, а також для правильного відмежовування даного злочину від умисного вбивства і випадкового спричинення смерті.

При вбивстві внаслідок злочинної самовпевненості винний передбачає можливість настання смерті іншої особи від вчинюваної ним дії (бездіяльності), але легковажно розраховує на її відвернення.

При цьому повинен мати місце розрахунок на цілком реальні, певні обставини, які, на думку винного, мають здатність відвернути настання смерті.

Однак такий розрахунок виявляється легковажним. Обставинами, які, на думку винного, відвернуть настання смерті, можуть виступати його власні, особисті якості, дії інших осіб тощо. При вчиненні злочину, що розглядається, характерним є те, що винний впевнений у ненастанні злочинного наслідку.

Так, матеріалами кримінального провадження доведено, що ОСОБА_8 перебуваючи на території свого подвір`я в процесі сварки, яка переросла в бійку, зайшов до коридору свого будинку, при цьому мав можливість припинити або уникнути подальшого конфлікту.

Проте, обвинувачений обрав інший спосіб вирішення та/або припинення конфлікту, взяв до рук сокиру, що має колючо-ріжучі властивості, тобто своїми діями бажав продовження конфлікту та мав на меті спричинення ОСОБА_9 тілесні ушкодження, повернувся на подвір`я та підійшовши до останнього з переду наніс сокирою один удар в область його голови, що є особливо важливим органом людини, що в подальшому призвело до смерті потерпілого та знаходиться в прямому причинному зв`язку з її настанням.

Такі дії ОСОБА_8 свідчать про спрямованість його дій та розуміння настання наслідків у вигляді смерті, оскільки обираючи знаряддям злочину сокиру, яка за своїми ознаками та характеристиками має колючо-ріжучі властивості та створює безпосередню загрозу настання наслідку у вигляді смерті людини, наніс цілеспрямований удар в область голови, що є особливо важливим органом людини.

Обвинувачений, згідно висновку судово-психіатричного експерта №86 від 21.02.2023, хоча і страждає легкою розумовою відсталістю, однак її ступінь така, що не позбавляє його можливості усвідомлювати свої дії та розумно керувати ними. При цьому, не заперечував, що не думав про наслідки, коли наносив удар сокирою.

При цьому, твердження сторони захисту про те, що обвинувачений вважав що наніс удар обухом сокири спростовується матеріалами кримінального провадження, зокрема, протоколом огляду місця події з відеозаписом від 26.01.2023, об`єктом якого є територія домоволодіння обвинуваченого ОСОБА_8 , звідки була вилучена та визнана речовим доказом сокира з дерев`яною рукояткою та металевою частиною леза зі слідами речовини бурого кольору (РБК) та судово-медичним експертним дослідженням №40 від 09.02.2023 змивів з металевої робочої частини сокири полотна (об.№5) знайдено кров людини та враховуючи отриманні результати і антигенну характеристику осіб, які проходять по справі походження виявленої крові від трупа ОСОБА_9 не виключається, кров від підозрюваного ОСОБА_8 з властивим йому антигеном А системи АВ0, не виключається лише у якості домішку, якщо у останнього були пошкодження, які супроводжувались зовнішньою кровотечею. При судово-медичній експертизі змивів: з топорища (об`єкт №1,2,3 та з металевої робочої частини - обуху (об`єкти №4) сокири кров не знайдено (т.1 а.п.100-102).

Також, механізм нанесення та локалізацію тілесного ушкодження, від якого ОСОБА_9 помер, повністю доведено:

- висновком судово-медичної експертизи №42 від 27.01.2023 згідно якої при дослідженні трупа ОСОБА_9 виявлено тілесне ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми: крововиливів під м`яку та над твердою мозковими оболонками, переломів тім`яної та лобної кісток справа, крововиливу по внутрішній поверхні м`яких покровів голови в правій тім`яно-лобній ділянці, рани в тім`яно-лобній ділянці справа, підшкірного крововиливу на нижній повіці правого ока. Дане тілесне ушкодження утворились внаслідок одноразової травматичної дії середньої частини леза предмета, що рубає. Класифікується як тілесне ушкодження тяжкого ступеню, та знаходиться у прямому причинному зв`язку зі смертю (т.1 а.п.155-159);

- висновками судово-медичних експертиз №38 від 15 березня 2023 року та №50 від 03 квітня 2023 року при дослідженні фрагменту склепіння черепа трупа ОСОБА_9 та сокири, на склепінні черепа трупа ОСОБА_9 виявлене ушкодження тім`яної і луски лобової кісток справа рубленого характеру.

Ушкодження є характерним для одноразової травмувальної дії середньої частини леза предмета, що рубає. Травмувальний предмет мав лезо з орієнтовною довжиною не менше 90 мм і клиноподібну форму.

Ознаки занурення носка або п`яти предмета відсутні. Слідів ковзання на поверхні розсічення кісткової тканини не знайдено. У момент спричинення ушкодження площина клину предмета була орієнтована в стріловій площині голови, переважний напрямок дії сили зверху вниз, справа наліво і дещо спереду назад. Не виключається можливість спричинення ушкодження кісток склепіння черепа трупа ОСОБА_9 середньою частиною леза сокири, наданої для проведення експертизи. (т.1 а.п.168-175, т.1 а.п.106-115).

Окрім того, про спрямованість дій ОСОБА_8 на спричинення смерті ОСОБА_9 вказують показання свідка ОСОБА_12 , згідно яких вона перебуваючи у будинку чула, що на подвір`ї між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відбувається конфлікт під час якого ОСОБА_8 зайшов до коридору будинку зі словами «Я тобі зараз зроблю», а коли ОСОБА_29 повернувся до будинку його співмешканка ОСОБА_13 спитала: «Ти що його вже там вбив», на що ОСОБА_8 відповідав: «Так, вбив, зараз вийду подивлюся чи він там серед двору не лежить». Виходячи з будинку свідок ОСОБА_12 бачила, що в коридорі стоїть сокира, яка була в крові, і взуття ОСОБА_41 також було в крові.

Вирішуючи питання щодо правильності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 та спрямованості його умислу, місцевий суд правильно врахував, що для відмежування умисного вбивства від суміжних складів злочинів необхідно ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного.

Вбивство з необережності на відміну від умисного вбивства, має місце лише при необережній формі вини, для якої характерне поєднання усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру свого діяння (дії чи бездіяльності) та недбалого або самовпевненого ставлення до настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (постанова Верховного Суду від 04 червня 2020 року справа № 221/6129/17).

Також, у постанові від 21 травня 2020 по справі № 604/546/16-к Верховний суд зробив висновок про те, що спосіб відображає насамперед причинний зв`язок між діяннями і наслідками. Певна залежність між способом і метою вчинення тих чи інших діянь виявляється в тому, що спосіб і засоби вчинення злочинів обираються особою відповідно до поставленої цілі. Ціль є передумовою усвідомлення особою результатів і наслідків своїх діянь, що проявляє свою конкретизацію в способі вчинення діянь. Так, судом правильно враховано, що особа обрала знаряддям вчинення злочину ніж, а тому була велика ймовірність того, що при його застосуванні можна заподіяти смерть людині. В цій справі Верховним судом також констатовано правильність кваліфікації дій засудженого за ч.1 ст. 115 КК України.

Окрім того, Верховний Суд України у постановах від 3 квітня 2014 року у справі N 5-5кс14, постанова від 24 квітня 2014 року у справі N 5-13кс14, звертав увагу на те, що у випадку, коли обвинувачений об`єктивно усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав можливість настання наслідків у виді спричинення будь-якої за тяжкістю шкоди здоров`ю потерпілого, хоча й не конкретизував у своїй свідомості, якою саме буде така шкода, то він діяв з неконкретизованим (невизначеним) умислом, за яким, незалежно від того, чи є такий умисел прямим або непрямим, настає відповідальність за фактично спричинену шкоду.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 7 лютого 2003 року за ч. 1 ст. 115 КК України кваліфікуються вбивства, вчинені під час обопільної сварки чи бійки або з помсти, ревнощів, інших мотивів, викликаних особистими стосунками винного з потерпілим.

За таких обставин, врахувавши характер знаряддя злочину - сокиру, яка придатна для спричинення смертельного тілесного ушкодження, механізм та локалізацію тілесного ушкодження - один цілеспрямований удар в область голови, що є особливо важливим органом людини, поведінку ОСОБА_8 після вчинення злочину - залишення ОСОБА_9 на подвір`ї не викликавши швидкої медичної допомоги, не переймаючись щодо подальшої долі потерпілого, місцевий суд дійшов правильного висновку, що обвинувачений розумів можливі наслідки своїх дій, у тому числі й ті, що фактично настали, та бажав їх настання, його дії носили цілеспрямований характер, що свідчить про направленість умислу на позбавлення життя особи.

Отже, доводи сторони захисту викладені в апеляційній скарзі відносно того, що дії ОСОБА_8 слід кваліфікувати за ст. 119 КК України, як вбивство з необережності, оскільки у нього не було умислу на вбивство ОСОБА_9 , на переконання колегії суддів є необгрунтованими.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , судом першої інстанції призначено з дотриманням вимог ст. ст. 50, 65 КК України, в межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України за якою його засуджено.

Відповідно до ст. 12 КК України, вчинений ОСОБА_8 злочин за ступенем тяжкості відносяться до особливо тяжких злочинів.

Характеризуючи особу обвинуваченого, суд правильно вказав, що ОСОБА_8 вважається таким, що не має судимостей, офіційно не працевлаштований, працював по найму, за місцем проживання характеризується задовільно, на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб не має, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, перебуває на обліку у лікаря-психіатра з діагнозом «Олігофренія в ступені помірної дебільності» (легка розумова відсталість).

Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого відсутні.

Враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_8 , особу обвинуваченого, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують його покарання, думку потерпілого, який наполягав на призначені суворого покарання, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства та призначив ОСОБА_8 покарання, яке є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.

Будь-яких інших доводів, щодо незаконності рішення суду першої інстанції, в апеляційній скарзі не наведено та не надано під час апеляційного розгляду справи.

Істотних порушень норм кримінального та кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування або зміни вироку суду, апеляційним судом не встановлено.

У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги захисника-адвоката ОСОБА_7 не знайшли підтвердження,а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 370-372, 376, 407, 419, 424 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 грудня 2023 року в кримінальному провадженні № 0000157 від 26.01.2023 року стосовно ОСОБА_8 за ч.1 ст.115 КК України - без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою, у той же строк з дня її вручення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4