04.03.25
Провадження по справі 1-в/635/167/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 року с-ще Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Бондаренко І.Е.

за участі секретаря судового засідання Козлюк Е.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Покотилівка Харківського району Харківської області матеріали провадження за заявою ОСОБА_1 про застосування до нього вимог Закону України №3886- ІХ від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» та звільнення від кримінальної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_2 07.10.2024 звернувся до суду з заявою про звільнення його від відбування покарання на підставі Закону України №3886- ІХ від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Ухвалою від 14.11.2024 з метою забезпечення засудженому права на доступ до суду, суддя відкрив провадження з метою перевірки заяви.

03.01.2025 до Харківського районного суду Харківської області надійшов супровідний лист від першого заступника ДУ «Темнівська виправна колонія( № 100)» про направлення копій чотирьох вироків про засудження ОСОБА_3 , ухвали апеляційного суду та заяв про розгляд клопотання про розгляд клопотання без участі засудженого та представника адміністрації.

Суд зазначає, що у відповідності до ст.. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: 13) про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України, яка передбачає звільнення від покарання та його відбування.

Суд підкреслює, що пункти 1-2 частини другої статті 539 КПК України встановлюють одночасно і місцевий суд, до компетенції якого віднесено вирішення питання, і особу, яка звертається до цього суду із клопотанням про його вирішення. Оскільки фізична особа відбуває покарання, а не виконує вирок, то звернення до суду із поданням про звільнення від покарання або його пом`якшення, належить до компетенції органу виконання покарань згідно із п. 2 частини 2 статті 539 КПК України.

ДУ «Темнівська виправна колонія( № 100)» цього обов`язку не виконала.

Попри це, суд дослідив копії вироків ОСОБА_3 , Відповідно до вироку Малиновського районного суду м. Одеси від 27.04.2023 він засуджений за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, а відповідно до вироку Біляївського районного суду Одеської області за ч. 2 ст. 289 КК України. Зазначені вироки під дію нового закону не підпадають.

Згідно з вироком від 21 листопада 2022 року Приморського районного суду м. Одеси. ОСОБА_2 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України за те, що 23.06.2020 викрав два мобільні телефони вартістю 10 000 грн. Вказана суму перевищує суму двох неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, які дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року, а саме з 1 січня 2020 року - 2102 грн.

Згідно з вироком від 03 лютого 2022 року Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_2 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України за те, що з 11.01.2020 по 06.06.2020 вчинив одинадцять крадіжок на загальну суму 56 000 грн.

З цього приводу, суд зазначає, що за окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається. Покарання ОСОБА_4 призначено не за кожен епізод-в цьому випадку застосовувалася б ст. 70 КК України, - а за єдиний злочин, передбачений ч. 2 статті 185 КК України. Призначаючи покарання, суди виходили із того, що ОСОБА_2 вчинив єдине триваюче кримінальне правопорушення з єдиним умислом та мотивом, та кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 185 КК України.

Отже, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.185 КК України, за вчинення яких ОСОБА_2 був засуджений, продовжують вважатися кримінально караними, оскільки вартість майна, за викрадення якого останній засуджений, перевищує граничну вартість майна, за заволодіння яким передбачена адміністративна відповідальність.

Суд змушений зазначити, що Адміністрацією ДУ не надано жодного доказу того, за яким вироком відбуває покарання засуджений та від якого покарання адміністрація ДУ просить звільнити засудженого ОСОБА_3 .

Суд підкреслює, що він не вигадує підстави для звільнення засуджених від покарання, не збирає докази та документи за власною ініціативою, оскільки такий порядок підриває та знецінює віру у неупередженість суду з боку стороннього спостерігача.

У відповідності до ст.. 74 КК України, особи, які відбувають покарання можуть звільнятися від відбування покарання. У зв`язку з тим, що адміністрація ДУ ухиляється від складення подання, відсутністю відомостей про те, що суд має розглядати самі ті вироки, які йому надані для вирішення питання про звільнення від покарання, суд вважає за необхідне залишити заяву ОСОБА_3 без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.. 537,539 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про застосування до нього вимог Закону України №3886- ІХ від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» та звільнення від кримінальної відповідальності залишити без розгляду.

Роз`яснити адміністрації ДУ «Темнівська виправна колонія( № 100)» та засудженому ОСОБА_4 , що для розгляду питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України подання подається адміністрацією установи, яка виконує вирок.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: І.Е.Бондаренко