ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді -доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

в режимі відеоконференції:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваної ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника

ОСОБА_7 , діючого в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2025 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001525 від 04 жовтня 2024 року, щодо

ОСОБА_8 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м.Донецьк,

зареєстрованої за адресою:

АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою:

АДРЕСА_2 ,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2025 року задоволено клопотання слідчого СВ Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , яке погоджене прокурором Павлоградської окружної прокуратури в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , та застосовано стосовно підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 16 години 31 хвилин 09 березня 2025 року. Визначено заставу у розмірі 140 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 423 920 (чотириста двадцять три тисячі дев`ятсот двадцять) гривень.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що стороною обвинувачення доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КПК України, та ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме переховування від слідства, можливість незаконного впливу на свідків в даному кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення. На переконання слідчого судді, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, а ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим не може бути застосованим відносно підозрюваної ОСОБА_8 . У даному випадку слідчий суддя вважав, що застава ОСОБА_8 може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, враховуючи кількість епізодів злочинної діяльності, що наразі інкримінуються підозрюваній, кількість заборонених речовин, що були предметом злочинної діяльності, наявність суспільного інтересу.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді про обрання підозрюваній запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та постановити нову, якою обрати останній запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги захисник посилається на те, що оскаржуване рішення є незаконним та несправедливим. Вказує на те, що стороною обвинувачення не надано жодних доказів на підтвердження існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Звертає увагу на те, що підозрювана повністю визнає свою провину, є внутрішньо переміщеною особою, постійно проживає у с.В`язівок Павлоградського району Дніпропетровської області, раніше не судима, на обліку психіатра та нарколога не перебуває. На переконання сторони захисту вказані обставини свідчать про те, що обраний запобіжний захід є занадто суворим.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваної, які просили задовольнити вимоги апеляційної скарги захисника, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив ухвалу суду залишити без зміни, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступного.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Судове рішення стосовно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що в провадженні СВ Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0001525 від 04 жовтня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

10 січня 2025 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, що виразилося у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту психотропних речовин, предметом таких дій були особливо небезпечні психотропні речовини.

З наданих матеріалів вбачається, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, зокрема: протоколами за результатами проведення НСРД, а саме огляду і виїмки кореспонденції, негласного отримання зразків, необхідних для порівняльного дослідження; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; висновком експерта №СЕ-19/104-24/50890-НЗПРАП від 30 грудня 2024 року; висновком експерта №СЕ-19/104-24/909-НЗПРАП від 30 грудня 2024 року; протоколами обшуку від 09 січня 2025 року, атакож іншими зібраними під час досудового розслідування доказами в їх сукупності.

В межах даного кримінального провадження слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 .

Як слідує з наданих матеріалів, слідчим суддею належним чином і в повній мірі досліджені у сукупності наявні докази у провадженні, долучені до клопотання, які є достатньо вагомими на підтвердження обґрунтованості підозри й дають достатньо вагомі підстави зробити об`єктивний висновок, що ОСОБА_8 могла вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.307 КК України.

Слідчий суддя також, у відповідності до вимог ст.178 КПК України, належним чином врахував тяжкість та обставини злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, покарання, яке загрожує підозрюваній, у разі визнання її винуватою, у виді позбавлення волі на строк до десяти років, дані про особу ОСОБА_8 , а саме раніше не судимої, не працюючої, з середньо-спеціальною освітою, маючу на утриманні двох неповнолітніх дітей, які на даний час проживають у Германії, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а саме, що залишаючись на свободі ОСОБА_8 матиме змогу переховуватись від органів досудового розслідування або суду.

Також існує ризик того, що підозрювана ОСОБА_8 може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки підозрюваній відомі їх анкетні дані.

При встановленні наявності вказаного ризику апеляційний суд враховує встановлений КПК України порядок отримання показань, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні.

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

Крім того, підозрювана ОСОБА_8 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки остання неодноразово та систематично вчиняла на протязі певного періоду часу тяжкі злочини, пов`язані із незаконним обігом особливо небезпечних психотропних речовин у великій кількості, від вчинення яких отримувала прибуток.

Також, суд першої інстанції, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, крім даних про суворість покарання, передбаченого за злочин, в якому підозрюють ОСОБА_8 , та даних про особу підозрюваної, взяв до уваги і інші обставини кримінального провадження, а саме наявність суспільного інтересу, що в сукупності є достатньо суттєвим елементом при оцінюванні ризику її переховування від органів досудового розслідування або суду, незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, можливості вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому, зазначені ризики об`єктивно збільшуються з урахуванням введення в Україні військового стану через агресію Російської Федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Дані висновки узгоджуються із практикою Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду провадження дійшов висновку, що слідчим суддею правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України, і тримання підозрюваної під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Доводи захисника про відсутність доказів, які вказують на наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки при розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують тримання під вартою ОСОБА_8 , та встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, стороною захисту не наведено.

Щодо посилання захисника про те, що підозрювана повністю визнає свою провину, є внутрішньо переміщеною особою, постійно проживає у с.В`язівок Павлоградського району Дніпропетровської області, раніше не судима, на обліку психіатра та нарколога не перебуває слід зазначити, що вказані обставини в даному випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки та були взяті до уваги під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відомостей щодо протипоказань для перебування підозрюваної в умовах слідчого ізолятора захисником не було надано, як під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в суді першої інстанції, так і під час розгляду апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції.

Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги захисника, апеляційним переглядом не встановлено.

Приймаючи рішення про обрання підозрюваній ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого підозрюваній кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваною, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при постановленні зазначеної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду апеляційний суд вважає необхідним ухвалу слідчого судді залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , діючого в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_8 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ _________________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4