Справа № 522/52/25
Провадження по справі № 1-кс/522/1582/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

05 березня 2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділу УСБУ в Одеській області ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Паліївка Біляївського району Одеської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного в рамках кримінального провадження № 0000083 від 09.09.2024, вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_5 ,

захисників підозрюваного - адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

підозрюваного - ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

Слідчим відділом Управління СБ України в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000083 від 09.09.2024 за підозрою громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України. Нагляд за додержанням законів під час досудового розслідування у вигляді процесуального керівництва досудовим розслідуванням здійснюється Спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Південного регіону.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.02.2022 року о 05:00 год., за наказом президента Російської Федерації ОСОБА_8 , збройні сили Російської Федерації незаконно, віроломно вторглись на територію Україну, здійснили широкомасштабну неспровоковану військову агресію і збройний напад, застосовуючи всі види стрілецької, артилерійської, ракетної, іншої зброї, в тому числі засоби ведення війни, заборонені міжнародним правом, спричиняючи ураження і руйнування об`єктів військової і цивільної, в тому числі критичної, інфраструктури, ураження і вбивства особового складу підрозділів Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів, мирного населення, масово порушуючи при цьому закони та звичаї війни, передбачені міжнародними договорами, і масово вчиняючи на території України злочини проти основ національної безпеки України, проти життя та здоров`я особи, проти волі, честі та гідності особи, проти статевої свободи та статевої недоторканності особи, проти виборчих, трудових та інших особистих прав і свобод людини і громадянина, проти власності, проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку.

У зв`язку з вказаними обставинами, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч.1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому, термін дії воєнного стану продовжено на 30 днів указами Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 (затверджений Законом України № 2119-IX від 15.03.2022) та від 18.04.2022 № 259/2022 (затверджений Законом України 2212-IX від 21.04.2022), а також на 90 днів - Указами Президента України від 17.05.2022 № 341/2022 (затверджений Законом України № 2263-IX від 22.05.2022), від 12.08.2022 № 573/2022 (затверджений Законом України № 2500-IX від 15.08.2022), від 07.11.2022 (затверджений Законом України № 2738-IX від 16.11.2022), від 06.02.2023 № 58/2023 (затверджений Законом України № 2915-IX від 07.02.2023), від 01.05.2023 № 254/2023 (затверджений Законом України № 3057-IX від 02.05.2023), від 26.07.2023 № 451/2023 (затверджений Законом України № 3275-IX від 27.07.2023), від 06.11.2023 № 734/2023 (затверджений Законом України № 3429-IX від 08.11.2023), від 05.02.2024 № 49/2024 (затверджений Законом України № 3564-IX від 06.02.2024), від 23.07.2024 № 469/2024 (затверджений Законом України № 3891-ІХ від 23.07.2024).

Після початку широкомасштабного військового вторгнення Російської Федерації в Україну 24.02.2022, у громадянина України ОСОБА_4 , який був невдоволеним чинною державною владою в Україні, сповідував антиукраїнську ідеологію і неприйняття державності України, був прихильником приєднання території України до Російської Федерації або створення на її території проросійських псевдодержавних утворень, підтримував збройну агресію Російської Федерації проти України, визнавав її правомірною і підшукував способи сприяти їй, усвідомлював, що Російська Федерація здійснює широкомасштабну неспровоковану військову агресію і збройний напад проти України, у зв`язку з чим в Україні у встановленому законом порядку введено воєнний стан, виник злочинний умисел, направлений на надання державі-агресору Російській Федерації, її державним органам, організаціям і представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України. Способом допомоги державі-агресору Російській Федерації в проведенні підривної діяльності проти України ОСОБА_4 обрав - здобуття і передачу представникам розвідувальних органів Російської Федерації інформації про розташування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань.

З метою реалізації свого злочинного умислу, протягом 2024 року (точні дата і час досудовим розслідуванням не встановлені) ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що Російська Федерація здійснює широкомасштабну неспровоковану військову агресію і збройний напад проти України, у зв`язку з чим в Україні у встановленому законом порядку введено воєнний стан, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин вступив в контакт з невстановленим співробітником розвідувального органу Російської Федерації, зареєстрованим в месенджері (сервісі для обміну голосовими, текстовими повідомленнями і медіафайлами) "Telegram" під іменем (аккаунтом) " ОСОБА_9 ", якому дав зобов`язання здобувати і передавати йому засобами конспіративного зв`язку розвідувальну інформацію про розташування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань.

На виконання свого злочинного умислу, 26.11.2024, у період часу з 21:14 год. до 21:15 год., ОСОБА_4 , знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, маючи умисел на надання державі-агресору Російській Федерації, її державним органам і організаціям, їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України в умовах збройної агресії Російської Федерації проти України і в умовах введеного в Україні у встановленому законом порядку воєнного стану, виконуючи завдання представника іноземної держави - співробітника розвідувального органу Російської Федерації, переслідуючи протиправну мету зниження обороноздатності України в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді створення загрози державній безпеці України, використовуючи власний мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A05s», модель «SM-A057G/DSN», серійний номер s/n: НОМЕР_1 , ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , із сім-картою стільникового зв`язку за номером телефону НОМЕР_4 , будучи зареєстрованим в месенджері «Telegram» під іменем (аккаунтом) « ОСОБА_10 », авторизованим за його номером телефону НОМЕР_4 , в ході спілкування в месенджері «Telegram» направив невстановленому співробітнику розвідувального органу Російської Федерації, зареєстрованому в месенджері «Telegram» під іменем (аккаунтом) " ОСОБА_9 ", який завідомо для ОСОБА_4 знаходився на території Російської Федерації або на окупованій Російської Федерацією території України (точне місце не встановлене) і здійснював підривну діяльність проти України, достовірну інформацію у вигляді знімків місцевості картографічного веб-сервісу Google Maps (карти Google) із зазначенням точних географічних координат розташування військової частини НОМЕР_5 Збройних Сил України.

Згідно з листом ІНФОРМАЦІЯ_2 № 808/1655/6дск від 25.12.2024, станом на 26.11.2024 за переданими ОСОБА_4 невстановленому співробітнику розвідувального органу Російської Федерації географічними координатами розташовувалася військова частина НОМЕР_5 Збройних Сил України. За змістом переданої ОСОБА_4 невстановленому співробітнику розвідувального органу Російської Федерації інформації можливо ідентифікувати на місцевості розташування військової частини НОМЕР_5 Збройних Сил України. Передана ОСОБА_4 невстановленому співробітнику розвідувального органу Російської Федерації інформація Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України, іншими уповноваженими державними органами не розміщувалась. Розголошення вказаної інформації в умовах воєнного стану може завдати шкоду обороноздатності та державній безпеці України.

При цьому, надаючи невстановленому співробітнику розвідувального органу Російської Федерації достовірну інформацію про розташування Збройних Сил України, ОСОБА_4 усвідомлював, що відповідні підрозділи і військовослужбовці Збройних Сил України стануть цілями вогневого ураження збройними силами держави-агресора Російської Федерації, а надана ним інформація буде використана для планування і ведення збройними силами держави-агресора Російської Федерації військових дій проти України, проведення розвідувальними органами Російської Федерації підривної діяльності проти України, у зв`язку з чим його дії направлені на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

06.01.2025 ОСОБА_4 затримано в порядку ст.ст. 208, 615 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

07.01.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

07.01.2025 слідчим суддею Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 06.03.2025.

Пред`явлена ОСОБА_4 підозра обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, долученими до клопотання слідчого.

У межах кримінального провадження проведено значний обсяг слідчих та процесуальних дій, спрямованих на отримання та перевірку здобутих доказів, водночас закінчити досудове розслідування у 2-х місячний строк не надається можливим, оскільки для прийняття законного та обґрунтованого рішення за вказаними матеріалами досудового розслідування необхідно здійснити ряд слідчих дій (перелік відповідно до клопотання слідчого).

У зв`язку з чим, слідчий звернувся до суду із клопотанням про продовження відносно підозрюваного ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Позиція учасників судового розгляду.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого в повному обсязі та просив його задовольнити, посилаючись на те, що ризики, передбачені п.п.1,2,3 та 5 ч.1 ст.177 КПК України, які були враховані при застосуванні запобіжного заходу, ще мають місце, а саме підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення незаконно впливати на свідків цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисники в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання слідчого щодо продовження строку дії запобіжного заходу,вказуючи, що підозрюваний раніше не судимий, є співробітником УСБУ, справа є сфабрикованою УВБ УСБУ в Одеській області, ОСОБА_4 вкрали, побили співробітників УСБУ, про що було подано заяву до ДБР та поліції, прокурор незаконно визначив орган досудового розслідування незаконно змінив підслідність справи. Докази у кримінальному провадженні сфабриковані співробітниками УСБУ. Ризиків станом на теперішній час не існує, підозра є необґрунтованою, ОСОБА_11 утримується в СІЗО з тими же особами, яких він конвоював під час служби в органах СБУ, що може призвести до ризику замаху на його життя в умовах тримання в слідчому ізоляторі. Враховучи викладене, просили відмовити в задоволенні клопотання слідчого, покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені КПК без застосування запобіжного заходу.

Дослідивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання слідчого, допитавши підозрюваного, заслухавши учасників судового розгляду, приходжу до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду.

Відповідно до ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Погоджуючись з прокурором, слідчий суддя виходить з того, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (Нечипорук і Йонкало проти України, no. 42310/04, § 219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

Висновки органу досудового розслідування щодо причетності підозрюваного до вчинення кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються, не є явно необґрунтованими чи очевидно недопустимими, тому слідчий суддя дійшов висновку про доведеність стороною обвинувачення обґрунтованості підозри тією мірою, щоб виправдати застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Юридична оцінка діяння у межах висунутого обвинувачення (підозри) належить до кола питань, що вирішуються судом під час ухвалення вироку (пункт другий частини першої статті 368 КПК). Відповідне судове рішення, як передбачено частиною другою статті 371 зазначеного Кодексу, ухвалюється в нарадчій кімнаті. До цього часу висловлювати власну позицію по суті справи, а також вчиняти будь-які дії, що є прямим або опосередкованим проявом такої позиції, суд не вправі, оскільки це може викликати обґрунтований сумнів у його неупередженості.

Як встановлено в судовому засіданні, підозрюваний ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, який відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, відповідальність за який передбачає позбавлення волі на строк на строк 15 років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна, підозрюваний одружений, офіційно працює конотролером 3ї категорії сектору СЗСДС РСВ в УСБУ в Одеській області, має неповнолітню дитину 2011 року народження, що свідчить про наявність в підозоюваного міцних соціальних зв`язків, проте враховуючи важкість, резонансність та суспільну небезпечність інкримінованого діяння, враховуючи, що досудове слідство знаходиться на початковому етапі, є достатньо підстав вважати що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Пред`явлена підозрюваному ОСОБА_4 підозра обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: повідомленням представництва внутрішньої безпеки в Одеській області (з дислокацією у м. Одеса) 2 управління ГУ ВБ СБ України про вчинення кримінального правопорушення № 9/14-2209 від 06.09.2024 (рапортом уповноваженої особи № 9/14-2208 від 06.09.2024), щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України; відповідями представництва внутрішньої безпеки в Одеській області (з дислокацією у м. Одеса) 2 управління ГУ ВБ СБ України на доручення про проведення слідчих (розшукових) дій (в порядку ст.ст. 40, 41 КПК України) № 9/14-2492 від 21.10.2024, № 9/14-2570 від 05.11.2024, № 9/14-2804 від 18.12.2024, щодо детальних обставин вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України; розсекреченим у встановленому порядку протоколом про проведення негласних слідчих (розшукових) дій № 9/14-2346 від 27.09.2024, згідно з яким в пам`яті належного ОСОБА_4 мобільного телефону марки XIAOMI REDMI NOTE 13, модель SM6225, ІМЕІ 1: НОМЕР_6 , ІМЕІ 2: НОМЕР_7 , номер телефону НОМЕР_8 , наявні знімки місцевості картографічного веб-сервісу Google Maps (карти Google) із зазначенням точних географічних координат розташування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань; листом ІНФОРМАЦІЯ_2 № 808/1435/6дск від 11.12.2024, листом військової частини НОМЕР_9 Національної гвардії України № 3/12/2-6318 від 17.12.2024, згідно з якими за географічними координатами веб-сервісу Google Maps (карти Google), знімки яких наявні в пам`яті належного ОСОБА_4 мобільного телефону марки XIAOMI REDMI NOTE 13, модель SM6225, ІМЕІ 1: НОМЕР_6 , ІМЕІ 2: НОМЕР_7 , номер телефону НОМЕР_8 , розташовувались підрозділи Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань; розсекреченим у встановленому порядку протоколом про проведення негласних слідчих (розшукових) дій № 9/14-2690 від 28.11.2024, згідно з яким в пам`яті належного ОСОБА_4 мобільного телефону марки «Samsung Galaxy A05s», модель «SM-A057G/DSN», серійний номер s/n: НОМЕР_1 , ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , із сім-картою стільникового зв`язку за номером телефону НОМЕР_4 , наявні матеріали спілкування ОСОБА_4 в месенджері «Telegram» з невстановленим співробітнику розвідувального органу Російської Федерації, зареєстрованим в месенджері «Telegram» під іменем (аккаунтом) "N147", відповідно до яких ОСОБА_4 передав невстановленому співробітнику розвідувального органу Російської Федерації точні географічні координати розташування Збройних Сил України; листом ІНФОРМАЦІЯ_2 № 808/1655/6дск від 25.12.2024, згідно з яким станом на 26.11.2024 за переданими ОСОБА_4 невстановленому співробітнику розвідувального органу Російської Федерації географічними координатами розташовувалася військова частина НОМЕР_5 Збройних Сил України; протоколом обшуку від 06.01.2025 за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , згідно з яким в ході обшуку вилучено використовуваний ОСОБА_4 мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A05s», модель «SM-A057G/DSN», серійний номер s/n: НОМЕР_1 , ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , із сім-картою стільникового зв`язку за номером телефону НОМЕР_4 , в пам`яті якого наявні матеріали спілкування ОСОБА_4 з невстановленим співробітником розвідувального органу Російської Федерації в месенджері «Telegram».

Враховуючи вчинену Збройними Силами Російської Федерації військову агресією проти нашої Держави, на території України було запроваджено воєнний стан відповідно до Указу Президента України та Верховного головнокомандувача ОСОБА_12 від 24.02.2022 №64/2022 та Закону України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-ІХ.

На часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX, Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, Указом від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-IX, Указом від 6 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 7 лютого 2023 року № 2915-IX, Указом від 1 травня 2023 року № 254/2023, затвердженим Законом України від 2 травня 2023 року № 3057-IX, Указом від 26 липня 2023 року № 451/2023, затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року № 3275-IX, та Указом від 6 листопада 2023 року № 734/2023, затвердженим Законом України від 8 листопада 2023 року № 3429-IX), продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб.

Згідно Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо удосконалення відповідальності за колабораційну діяльність та особливостей застосування запобіжних заходів за вчинення злочинів проти основ національної та громадської безпеки» № 2198-IX від 14.04.2022 року, були внесені зміни до Кримінального процесуального кодексу України.

Відтак, згідно ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України, застосовується запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно положень статті 183 КПК України, під час воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України.

Щодо доводів сторони захисту з приводу порушення правил підслідності.

Згідно з ч. 5 ст. 36 КПК Генеральний прокурор, керівник обласної прокуратури, їх перші заступники та заступники своєю вмотивованою постановою мають право доручити здійснення досудового розслідування будь-якого кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування, у тому числі слідчому підрозділу вищого рівня в межах одного органу, у разі неефективного досудового розслідування. Забороняється доручати здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, іншому органу досудового розслідування.

Наявність відповідних відомостей, які стосуються конкретного кримінального провадження, щодо його неефективності відповідним прокурором може бути встановлена на будь-якій стадії досудового розслідування, в тому числі і на його початку, та бути підставами для прийняття рішення в порядку та відповідно до вимог ст. 36 КПК.

Постановою заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_13 від 01.10.2024 року було доручено здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення у кримінальному провадженні №0000083 від 09.09.2024 за СВ УСБУ в Одеській області.

В обґрунутування зазначеної постанови, заступником керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_13 було зазначено, що у зв`язку з неможливістю здійсиення ефективного досудового розслідування слідчими Другого слідчого відділу (з дислокацією у м, Одеса) Територіального управління Державиого бюро розслідувань, розташованого у місті Миколасві, з метою захисту суспільства та держави від кримінального правопорушення, забезпечення швидкого, а повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення у розумні строки та ефективного виконання завдань кримінальногом провадження, здійспення досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, у кримінальному провадженні №0000083 від 09.09.2024 необхідно доручити слідчим СВ УСБ України в Одеській області.

Аналіз змісту КПК України також свідчить, що його норми не передбачають компетенції суду (слідчого судді) втручатися в порядок визначення органу досудового розслідування, оскільки це є виключним повноваженням сторони обвинувачення. Зазначений висновок обумовлюється і порядком розгляду спорів про підслідність, який визначений ч.5 ст.218 КПК України.

Отже, питання визначення органу досудового розслідування є компетенцією прокурора, який бере участь у кримінальному провадженні.

Оскільки вказана постанови є нескасованою, вона не можуть розцінюватися слідчим суддею як незаконні та винесені поза нормами кримінального процесуального законодавства, оскільки дане питання виходить за межі повноважень слідчого судді при розгляді клопотання

Щодо існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що наразі продовжують існувати ризики, визначені ст. 177 КПК, і що необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного.

Запобіжні заходи застосовуються з метою досягнення дієвості кримінального провадження. Їх дія носить превентивний (попереджувальний) характер реалізації особами дій, направлених на перешкоджання здійсненню правосуддя у справі.

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченими зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Крім того, суд враховує, що вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення як обставина, яка впливає на вибір судом виду запобіжного заходу (пункт 1 частини 1 статті 178 КПК), має опосередкований вплив й на оцінку рівня ймовірності вчинення підозрюваним тих чи інших дій, які кваліфікуються як ризики за статтею 177 КПК. Чим меншою є вагомість зібраних доказів на підтвердження підозри та чим нижчим є рівень її обґрунтованості, тим меншою є вірогідність незаконного втручання особи підозрюваного у хід досудового розслідування чи переховування від правосуддя, і навпаки.

Зазначений стандарт доказування (переконання) суд використовує для перевірки наявності ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК, у цьому кримінальному провадженні.

При цьому, слідчий суддя зауважує на тому, що ризик по своїй правовій природі це, зокрема, невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства подій та запобіжний захід застосовується саме для запобігання ризиків, тобто до моменту їх настання.

Метою продовження строку дії запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Щодо ризику переховування від суду.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України. Санкція вказаної статті передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна. Отже, очікування можливого суворого вироку може мати значення при констатації наявності вказаного ризику. При чому ризик втечі повинен оцінюватися у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні зв`язки, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності (рішення у справі «Becciev v. Moldova», п. 58). Тому слідчий суддя, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, який інкримінується підозрюваній у сукупності з іншими обставинами, якими в цьому випадку є законодавчі приписи щодо неможливості застосування «пільгових» інститутів кримінального права у відповідній категорії справ, та наявність документів для виїзду закордон.

Отже, оцінюючи можливість підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, слідчий суддя вважає такі дії вірогідними в будь-який момент кримінального провадження. Співставлення можливих негативних для обвинуваченого наслідків переховування у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим. Тому з метою нівелювання такого ризику переховування, застосування до підозрюваного запобіжного заходу в уигляді тримання під вартою, вбачається обґрунтованим.

Тому, слідчий суддя погоджується з прокурором, що зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування обвинуваченого від суду.

Наведені обставини в сукупності дають підстави дійти висновку про наявність ризику ймовірного переховування від органу досудового розслідування чи суду.

Щодо ризику знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Ризик вчинення підозрюваним ОСОБА_4 дій, направлених на знищення, спотворення та приховання речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення у кримінальному провадженні № 0000083 від 09.09.2024 існує та обумовлений тим, що ОСОБА_4 працює на посаді контролера 3ї категорії сектору СЗСДС РСВ УСБУ в Одеській області, має доступ до службових приміщень, речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, та які ще не вилучені в ході досудового розслідування, та відповідно має можливість вчинити дії, які можуть призвести до приховування та знищення відповідних документів та технічних приладів, що можуть бути доказами у кримінальному провадженні № 0000083 від 09.09.2024.

Слідчий суддя доходить висновку, що органом досудового розслідування наразі не отримано доступ до всіх технічних засобів, які могли використовуватися підозрюваними у даному кримінальному провадженні для комунікації з приводу вчинюваного злочину та зберегли на собі сліди такої комунікації.

Враховуючи те, що існує обґрунтована підозра щодо участі ОСОБА_4 у реалізації злочинного умислу, направленого на заподіяння шкоди суверенітету територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, а тому у слідчого судді наявні достатні підстави вважати, що підозрюваний має можливість доступу до інформації та документів, які мають доказове значення, та з метою приховування злочинної діяльності та діяльності інших осіб, ОСОБА_4 може самостійно та/або за вказівкою інших причетних до вчинення злочинних дій осіб знищити, сховати або спотворити речові докази та/або оригінали документів, технічних засобів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

На переконання слідчого судді, враховуючи, що досудове розслідування перебуває на початковому етапі, це свідчать про можливість вчинення підозрюваним дій, спрямованих на зміну, спотворення чи знищення документів з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Щодо ризику незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

При цьому, слідчий суддя бере до уваги, що на цій стадії досудового розслідування не допитані всі особи, яким можуть бути відомі обставини розслідуваного злочину;

Вказані обставини формують у слідчого судді переконання щодо наявності ризику впливу підозрюваним на учасників цього кримінального провадження.

Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, слідчий суддя також критично ставиться до вказаного ризику, оскільки слідством не надано будь-яких документів, які б свідчили про притягнення підозрюваного раніше до кримінальної чи адміністративної відповідальності.

Слідчий суддя, не погоджуючись із твердженнями сторони захисту, зауважує на тому, що в даному кримінальному провадженні органом досудового розслідування було доведено існування перелічених вище ризиків.

Щодо застосування менш суворого запобіжного заходу.

Встановлені під час судового засідання обставини у свої сукупності та взаємозв`язку формують у суду переконання, що запобігти доведеним під час розгляду клопотання слідчого ризикам неможливо без застосування запобіжного заходу. Однак, суд в цьому випадку не може погодитися з прокурором, що наявність цих ризиків є безумовною підставою для ізоляції підозрюваного і взяття його під варту.

Частиною 1 ст. 176 КПК України встановлена відповідна ієрархія запобіжних заходів від найбільш м?якого (особисте зобов?язання) до найбільш суворого (тримання під вартою). Суд відмовляє у застосуванні чи продовженні строку дії запобіжного заходу, якщо прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про продовження строку дії запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам (ч. 3 ст. 176 КПК України).

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Проте, в цьому кримінальному провадженні на даному етапі досудового розслідування, слідчий суддя не вбачає за можливе запобігти ризикам кримінального провадження із застосуванням запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, в тому числі цілодобового, який хоча і пов`язаний з ізоляцією підозрюваного від суспільства, однак зважаючи на встановлені на цьому етапі досудового розслідування ризики, може виявитися неефективним з таких же підстав.

Слідчий суддя під час застосування запобіжного заходу, врахував та підтримав доводи адвокатів щодо наявності в підозрюваного міцних соціальних зв`язків, а саме те, що підозрюваний має постійне місце проживання, офіційно працює контролером 3 категорії сектору СЗДС РСВ, одружений, має неповолітню дитину 2011 року народження, має державні нагороди та відзнаки.

Проте, слідчий суддя зауважує на тому, що зазначена обставина не може слугувати беззаперечною підставою для зміни щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Необхідно також враховувати виключну цинічність інкримінованого підозрюваному діяння, вчиненного в період здійснення Україною збройної відсічі РФ.

При цьому, слідчий суддя враховує та наголошує, що злочин, в якому підозрюється ОСОБА_4 є злочином проти основ національної безпеки України, вчинений в умовах воєнного стану через повномасштабне військове вторгнення російської федерації проти незалежної держави України, що свідчить про зухвалу, безвідповідальну поведінку підозрюваного та без будь-яких моральних вагань, який вочевидь, будучи дорослою людиною має розуміти, що вчинення дій щодо надання вневстановленому співробітнику розвідувального органу Російської Федерації достовірну інформацію про розташування Збройних Сил України призводить до ослаблення держави, дескридитації підрозділів ЗСУ в очах суспільства в такий надто чуттєвий для країни період та в цілому створює уявлення безкарності за вчинення такого діяння.

Окрім цього, слідчий суддя враховує, що в рамках вказанного кримінального провадження ще не проведені усі необхідні слідчі дії, мають бути призначені експертизи, встановлені та допитані усі свідки, можливі причетні до вчинення вказаного кримінального правопорушення інші особи, а тому вірогідність наявності зазначених ризиків дуже висока.

З огляду на вищевказане, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 60 рішення ЄСПЛ «Боротюк проти України», слідчий суддя вважає необхідним продовження на даній стадії досудового розслідування підозрюваному ОСОБА_4 строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання існуючим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону та правовими позиціями ЄСПЛ.

Тож, наведені вище обставини виключають об`єктивну можливість щодо застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Підставою продовження строку дії запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою тяжкого кримінального правопорушення, а також наявність вищезазначених ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Під час досудового слідства встановлено обставини, які слід врахувати при обранні запобіжного заходу, передбачені ст. 178 КПК України, а саме:

-вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_4 особливо тяжкого злочину;

-тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у вчиненні вказаного злочину;

- вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_4 ;

- міцність соціальних зв`язків підозрюваного ОСОБА_4 .

За таких обставин, наявні достатні підстави вважати, що обрання менш суворого запобіжного заходу до ОСОБА_4 не запобігатиме наведеним ризикам.

Враховуючи наведені міркування, на думку слідчого судді, обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Інші, менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам, передбаченимст.177 КПК України.

Відповідно до приписів ч.1 ст.219 КПК України, досудове розслідування має бути завершене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

За результатом розгляду клопотання слідчого чи прокурора про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя застосовує запобіжний захід в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шестидесяти днів.

Увхалою слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 05.03.2025 року строк досудового розслідування кримінального провадження №0000083 від 09.09.2024, за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, було продовжено до 4(чотирьох) місяців, тобто до 06.05.2025 включно.

Разом з тим, для прийняття законного рішення у кримінальному провадженні та забезпеченні проведення повного, всебічного, об`єктивного розслідування кримінального правопорушення необхідно провести значний обсяг слідчих та процесуальних дій, а саме: отримати та та вилучити інформацію у ПрАТ «ВФ УКРАЇНА» () щодо власників мобільних номерів: НОМЕР_4 , НОМЕР_10 (якими користувався ОСОБА_4 ), а також інформацію в електронному вигляді про їх вхідні і вихідні з`єднання, текстові повідомлення (SMS та MMS), адреси розташування та номери базових станцій в момент з`єднань, дати, час, тривалість з`єднань, ІМЕІ-номери терміналів мобільного зв`язку/номери мобільних телефонів, з якими взаємодіяв вказаний мобільний номери/термінали у тому числі абоненти ПрАТ «ВФ УКРАЇНА» () щодо мобільних номерів інших операторів), за період з 01.01.2024 по 06.01.2025, яка перебуває у володінні ПрАТ «ВФ УКРАЇНА» (, м. Київ, вул. Лейпцизька, буд. 15); здійснити огляд інформації отриманої у ПрАТ «ВФ УКРАЇНА» () щодо власників мобільних номерів: НОМЕР_4 , НОМЕР_10 (якими користувався ОСОБА_4 ), а також інформацію в електронному вигляді про їх вхідні і вихідні з`єднання, текстові повідомлення (SMS та MMS), адреси розташування та номери базових станцій в момент з`єднань, дати, час, тривалість з`єднань, ІМЕІ-номери терміналів мобільного зв`язку/номери мобільних телефонів, з якими взаємодіяв вказаний мобільний номери/термінали у у тому числі абоненти ПрАТ «ВФ УКРАЇНА» () щодо мобільних номерів інших операторів), за період з 01.01.2024 по 06.01.2025, яка перебуває у володінні ПрАТ «ВФ УКРАЇНА» (, м. Київ, вул. Лейпцизька, буд. 15); отримати та вилучити інформацію у ПрАТ «КИЇВСТАР» щодо власників мобільних номерів: НОМЕР_8 , НОМЕР_11 , НОМЕР_12 (якими користувався ОСОБА_4 ), а саме інформацію в електронному вигляді про їх вхідні і вихідні з`єднання, текстові повідомлення (SMS та MMS), адреси розташування та номери базових станцій в момент з`єднань, дати, час, тривалість з`єднань, ІМЕІ-номери терміналів мобільного зв`язку/номери мобільних телефонів, з якими взаємодіяли вказані мобільні номери/термінали (у тому числі абоненти ПрАТ «КИЇВСТАР» щодо мобільних номерів інших операторів), за період з 01.01.2024 по 06.01.2025, яка перебуває у володінні ПрАТ «КИЇВСТАР» (, юридична адреса: 03113, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 53; здійснити огляд інформації отриманої у ПрАТ «КИЇВСТАР» щодо власників мобільних номерів: НОМЕР_8 , НОМЕР_11 (якими користувався ОСОБА_4 ), НОМЕР_13 (яким користувався ОСОБА_14 ), а саме інформацію в електронному вигляді про їх вхідні і вихідні з`єднання, текстові повідомлення (SMS та MMS), адреси розташування та номери базових станцій в момент з`єднань, дати, час, тривалість з`єднань, ІМЕІ-номери терміналів мобільного зв`язку/номери мобільних телефонів, з якими взаємодіяли вказані мобільні номери/термінали (у тому числі абоненти ПрАТ «КИЇВСТАР» щодо мобільних номерів інших операторів), за період з 01.07.2021 по 31.07.2024, яка перебуває у володінні ПрАТ «КИЇВСТАР» (, юридична адреса: 03113, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 53; призначити психіатричну експертизу ОСОБА_4 ; отримати висновок психіатричної експертизи ОСОБА_4 ; допитати в якості свідка громадянина ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з приводу відомих йому обставин вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень; допитати інших свідків, які будуть встановлені в ході досудового розслідування; здійснити огляд мобільного телефону марки «Samsung Galaxy A05s», модель «SM-A057G/DSN», серійний номер s/n: НОМЕР_1 , ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , із сім-картою стільникового зв`язку за номером телефону НОМЕР_4 , в пам`яті якого наявні матеріали спілкування ОСОБА_4 з невстановленим співробітником розвідувального органу Російської Федерації в месенджері «Telegram».

Відповідно до приписів ч.1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, а тому саме на такий термін слідчий суддя може продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, приходжу до висновку, що строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 необхідно продовжити на строк до 60 днів в межах строку проведення досудового розслідування, без визначення розміру застави.

Керуючись ст.ст. 132, 176- 178, 183, 186, 193-199, 205, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділу УСБУ в Одеській області ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 60 днів в межах строку проведення досудового розслідування, тобто до 03.05.2025 року включно.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обчислюється з моменту винесення ухвали слідчого судді, тобто з 05.03.2025 року.

Ухвала слідчого судді щодо продовження строку дії запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали слідчого судді складено та проголошено 07.03.2025 року об 15:30 годині в залі суду № 131.

Слідчий суддя: ОСОБА_1