Провадження № 11-сс/4823/79/25 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2025 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу прокурора Деснянської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29 січня 2025 року,

У С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано домашній арешт цілодобово у межах строку досудового розслідування, тобто до 28.03.2025 року щодо підозрюваного

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Десна Чернігівського району Чернігівської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 .

Покладено на ОСОБА_9 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: знаходитись цілодобово за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 ; прибувати за викликом до слідчого, прокурора або суду; не відлучатися із населеного пункту м. Остер, Чернігівського району, Чернігівської області, в якому ОСОБА_9 проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання та/або роботи; утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ; здати на зберігання слідчому, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В обґрунтування такого рішення слідчий суддя зазначив про обґрунтованість, достатню на даній стадії досудового розслідування, підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років та доведеність прокурором ризиків, передбачених п. 1,2,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Разом з тим зазначив, що прокурором не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для їх запобігання. Встановивши, що ОСОБА_9 інкримінується один епізод злочинного діяння, за яким сума заволодіння військовим майном становить 20052,09 грн, зазначив, що тяжкість покарання, яке загрожує, у разі доведеності вини, не може бути вирішальним фактором для обрання найбільш суворого запобіжного заходу. Врахувавши особу підозрюваного, який раніше не судимий, дані про вчинення ним інших кримінальних, адміністративних чи дисциплінарних правопорушень відсутні, дійшов переконання, що запобіжний захід у виді домашнього арешту цілодобово з покладенням обов`язків буде достатнім для запобігання ризикам та досягненню завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Не погодившись з таким рішенням слідчого судді, прокурор звернувся з апеляційною скаргою із доповненнями, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строків досудового розслідування, тобто до 27.03.2025 із визначенням розміру застави 600 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1816800 грн та покладенням відповідних обов`язків у разі внесення застави.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що відмовляючи у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та необґрунтовано і невірно прийнято рішення, всупереч фактичним обставинам кримінального провадження, не враховано тяжкість злочину та його суспільну небезпечність. Також зазначає, що слідчим суддею не в повній мірі враховано особу підозрюваного, який за місцем проходження служби характеризується посередньо, розлучений, а наявність постійного місця роботи та проживання не можуть самі по собі свідчити про наявність таких соціальних зв`язків, які б змогли запобігти встановленим ризикам.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, захисника та підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, запевняючи, що домашній арешт цілодобово забезпечить і надалі належну процесуальну поведінку ОСОБА_9 , слідчого, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає ухвалу слідчого судді в межах доводів поданої апеляційної скарги.

Згідно вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається з матеріалів, слідчим відділенням поліції СУ ГУНП в Чернігівській області за процесуального керівництва Деснянської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000433 від 22.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України щодо заволодіння військовою службовою особою із зловживанням службовим становищем іншим військовим майном, вчиненого в умовах воєнного стану.

27.01.2025 ОСОБА_9 у порядку ст. 208 КПК України був затриманий, 28.01.25 йому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Він може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосуванням більш м`яких запобіжних заходів мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного і його поведінки.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою, відповідно до ч. 2 даної статті, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується).

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, щоб вирішити справу у відповідності до вимог закону, суд повинен взяти до уваги, крім даних, передбачених ст. 177 КПК України, особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість покарання та наслідки вчинення протиправних діянь.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Як вбачається із матеріалів провадження, які були предметом дослідження суду першої інстанції, слідчий суддя оцінив у сукупності всі обставини, в тому числі вагомість наявних доказів про обґрунтованість підозри у вчиненні злочину, ступінь тяжкості, доведеність передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків: можливість переховування від органів досудового розслідування та/або суду; можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки наразі органом досудового розслідування не встановлені всі місця можливого зберігання документів, які мають значення для кримінального провадження; незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні з метою спонукання до відмови від дачі показів чи зміни раніше наданих, зауваживши, що ОСОБА_9 є військовослужбовцем старшого офіцерського складу та займає посаду начальника тилу, у зв`язку з чим може впливати на підлеглих або використовувати коло зв`язків для впливу на свідків; можливість вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, оскільки незважаючи на офіційне працевлаштування, підозрюється у заволодіння військовим майном під час перебування на службі.

Слідчим суддею були враховані всі обставини, з якими закон пов`язує обрання запобіжного заходу, у тому числі і ті, на які посилається сторона обвинувачення, а тому ухвала слідчого судді є обґрунтованою та законною.

При цьому враховується, що з моменту оголошення підозри жодних порушень процесуальної поведінки підозрюваний не виявляв.

У клопотанні слідчого та апеляційній скарзі прокурора не доведено недостатність застосування до підозрюваного ОСОБА_9 такого запобіжного заходу, як домашній арешт цілодобово для запобігання ризикам, доведеним суду, у зв`язку з чим колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді щодо можливості обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту цілодобово є обґрунтованим та законним.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не знаходить.

Доказів на спростування висновків слідчого судді в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами провадження не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, суд, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Деснянської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29 січня 2025 року про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту цілодобово підозрюваному ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4