УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2025 Справа №607/1505/25 Провадження №1-кс/607/520/2025

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурораОСОБА_3 , підозрюваної Сумиги., захисника адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні№ 0000096 від 21.02.2024 року,стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Тернопіль, зареєстрована та проживає АДРЕСА_1 , українку, громадянка України, непрацююча, раніше судима,

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України (стаття 307 із змінами, внесеними згідно із Законами № 3826-VI від 06.10.2011, № 2617-VIII від 22.11.2018),

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий відділу СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 , за погодженням з прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 діб без визначення розміру застави щодо ОСОБА_7 підозрюваної у кримінальному провадженні № 0000096 від 21.02.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України.

В обґрунтування клопотання сторона обвинувачення посилається на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України (стаття 307 із змінами, внесеними згідно із Законами № 3826-VI від 06.10.2011, № 2617-VIII від 22.11.2018), а також існують ризики, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, окрім того, застосування щодо підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не дасть можливості здійснювати дієвий контроль за її поведінкою, забезпечити виконання покладених на неї обов`язків, та запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, а тому просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав з викладених у ньому підстав та просив його задовольнити.

Захисник адвокат ОСОБА_4 , думку якого підтримала підозрювана ОСОБА_7 , з приводу заявленого клопотання заперечив та вказав, що вручена підозрюваній підозра не є обґрунтованою. Крім цього, зазначив, що на утриманні в останньої перебуває неповнолітня дитина, а тому просив застосувати більш м`якший запобіжний захід.

Перевіривши надані матеріали, клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку прокурора, підозрюваної, захисника, слідчий суддя доходить таких висновків.

Слідчим суддею встановлено, що СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000096 від 21.02.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 305, ч. 3 ст. 307 КК України.

В період часу з листопада 2023 року по теперішній час члени організованої групи ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 всупереч Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» №60/95-ВР від 15.02.1995, порушуючи вимоги Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №589 від 03.06.2009, та Наказу Міністерства охорони здоров`я України №188 від 01.08.2000, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.08.2000 за №512/4733 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», здійснювали незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут наркотичного засобу бупренорфіну, особам схильним до їх вживання.

22 січня 2025 року ОСОБА_7 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України (стаття 307 із змінами, внесеними згідно із Законами № 3826-VI від 06.10.2011, № 2617-VIII від 22.11.2018).

Відповідно до положень статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити або сховати будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

На думку слідчого судді, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України (стаття 307 із змінами, внесеними згідно із Законами № 3826-VI від 06.10.2011, № 2617-VIII від 22.11.2018), що підтверджується зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: протоколи про проведення контролю за вчинення злочину у формі оперативної закупки; висновки експертів згідно яких вилучені в ході проведення оперативної закупки речовини є наркотичними засобами; протоколи за результатами проведення негласної слідчої (розшукової дії) накладення арешту на кореспонденцію; висновки експертів, згідно яких вилучені в ході відібрання взірців речовини посилки є наркотичними засобами; протоколи проведення негласної слідчої (розшукової дії) спостереження за особою згідно яких учасники організованої групи зустрічаються, відправляють посилки із наркотичними засобами та здійснюють їх збут з рук; протоколи проведення негласних слідчих (розшукових дій) аудіо, відео контроль особи де зафіксована докази злочинної діяльності та інформація про учасників організованої групи, діяльність якої спрямована на отриманням доходів на постійній основі, шляхом придбання, перевезення, пересилання, зберіганням з метою збуту, а також незаконного збуту наркотичних засобів; протоколи проведення негласної слідчої (розшукової дії) зняття інформації з електронних телекомунікаційних мереж згідно яких учасники організованої групи спілкуються між собою про злочинну діяльність, яка пов`язана із незаконним отриманням доходів на постійній основі, шляхом придбання, перевезення, пересилання, зберіганням з метою збуту, а також незаконного збуту наркотичних засобів; аудіо записами із відділень ТОВ «Нова Пошта», згідно яких члени організованої групи, здійснюють відправлення наркотичних засобів; інші матеріали досудового розслідування відкриття яких, на даній стадії зашкодить досудовому розслідуванню.

Відповідно до ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику а ризикам, зазначеним у поданні.

Зазначені відомості у сукупності з інформацією, викладеною у дослідженому під час судового засідання повідомленні про підозру, вважаються переконливими для слідчого судді в тому, що відповідні кримінальні правопорушення могли бути вчинені, а надані до клопотання відомості в достатній мірі вказують на можливість їх вчинення підозрюваною ОСОБА_7 .

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які наведені у клопотанні та доданих до нього матеріалах.

Водночас слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року) суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

В свою чергу, підозрюваною ОСОБА_7 не наведено обставин, які б очевидно та беззаперечно вказували на будь-яку її непричетність до злочинів, у вчиненні яких їй повідомлено про підозру, або необґрунтованість повідомленої підозри, а за такого на цій стадії досудового розслідування відсутні підстави вважати, що повідомлення про підозру є вочевидь необґрунтованим.

Таким чином, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених передбачених ч. 3 ст. 307 КК України.

Оцінюючи наявність ризиків, на існування яких посилається сторона обвинувачення, слідчий суддя виходить із такого.

Як зазначено у клопотанні, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження 3) незаконно впливати на свідка, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення (частина 1 статті 177 КПК України).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Під час перевірки наявності ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 5 ч. 1 статті 177 КПК України, у кримінальному провадженні № 0000096 від 21.02.2024 року щодо підозрюваної ОСОБА_7 , слідчий суддя дійшов таких висновків.

Оцінивши доводи, наведені у клопотанні, слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існують ризики того, що підозрювана ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, спеціалістів, експертів та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні.

Так, ризиком того, що ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, як і ризик знищення, схову або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення є те, що вона обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років. Відтак, усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину та розмір покарання, яке їй загрожує, підозрювана може умисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду як на території України так і поза її межами, а також знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення з метою уникнення відповідальності.

Ризиком того, що ОСОБА_7 може незаконно впливу на свідків та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні є те, що на даний час стороною обвинувачення не встановлено усіх свідків, вказані особи не допитані, а тому підозрювана може впливати на них з метою надання не правдивих показань.

Також, слідчий суддя вважає доведеним ризик, зазначений стороною обвинувачення щодо можливого вчинення підозрюваною ОСОБА_7 іншого кримінального правопорушення, оскільки остання ніде не працює, не має постійного джерела доходу, раніше притягувалася до кримінальної відповідальності, що може свідчити про її схильність до протиправної поведінки та можливість вчинення іншого кримінального правопорушення.

Тому, під час розгляду клопотання сторона обвинувачення довела існування ризиків переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та суду; знищення, схову або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, можливого вчинення іншого кримінального правопорушення, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України є підставою для застосування запобіжного заходу.

Так, слідчий у клопотанні та прокурор у судовому засіданні просили застосувати до підозрюваної ОСОБА_7 винятковий за своєю суворістю запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, зазначивши що інші, більш м`які запобіжні заходи не забезпечать можливості запобігти існуючим ризикам.

За змістом ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

На переконання слідчого судді, в судовому засіданні прокурором доведено обставини, передбачені пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, втім, не доведено обставини згідно з п. 3 ч. 1 цієї статті.

При розгляді клопотання слідчим суддею враховано всі обставини, визначені в ст. 178 КПК України, в тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує останній у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона підозрюється; міцність соціальних зв`язків підозрюваної, її процесуальну поведінку.

Зважаючи на наведене, за наслідками встановлених обставин за результатами розгляду клопотання, враховуючи дані про особу підозрюваної ОСОБА_7 , наявність у неї на утриманні неповнолітньої дитина, а також наявність у неї постійного місця реєстрації та проживання, беручи до уваги недоведення прокурором недостатності застосування в даному конкретному випадку більш м`якого запобіжного заходу, відсутність належного обґрунтування підстав для втручання у право ОСОБА_7 на свободу, шляхом застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя доходить висновку, що у відповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України щодо підозрюваної слід обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки саме цей запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваною процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що сам по собі факт підозри ОСОБА_7 у вчиненні особливо тяжкого злочину не є достатньою підставою для застосування до неї найбільш суворого виняткового запобіжного заходу. Слідчий суддя враховує, що твердження прокурора про тяжкість вчиненого злочину, не є достатнім для обрання відносно підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

За таких умов, слідчий суддя вважає за можливе застосування до підозрюваної ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а саме цілодобового домашнього арешту.

Таким чином, з урахуванням обставин, що встановлені у ході розгляду клопотання слідчий суддя вважає, що застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу ніж домашній арешт, не зможе запобігти існуючим ризикам які доведені прокурором в судовому засіданні.

За таких обставин, у задоволенні клопотання слідчого слід відмовити.

Крім цього, застосовуючи до підозрюваної запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрювану ОСОБА_7 додаткові обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 183, 193, 194, 196, 205, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 , погоджене начальником відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб без визначення розміру застави щодо ОСОБА_7 відмовити.

Застосувати щодоОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заборонити підозрюваній ОСОБА_7 , цілодобово залишати житло за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 (за виключенням відвідування медичних закладів за необхідності та крім випадків повітряної тривоги, для прямування в укриття та перебування в ньому).

У відповідності до ч.5 ст.194 КПК України покласти на підозрювану ОСОБА_7 такі обов`язки:

1)прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їх викликом, вимогою, з визначеною ними періодичністю;

2)утримуватися від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання в органи ДМС України свій паспорт (паспорти) для виїзду за

кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії запобіжного заходу та покладених на підозрювану ОСОБА_7 обов`язків визначити до 23 год. 59 хв. 22 березня 2025 року.

Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_7 , що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваної, яка перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_7 , що в разі невиконання покладених на неї обов`язків, до неї може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Копію ухвали для забезпечення контролю виконання надіслати до Тернопільського РУП ГУНП України в Тернопільській області.

Ухвала підлягає негайному виконанні після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської областіОСОБА_1