______________________________
КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ОДЕСИ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 947/21679/23

Провадження № 1-кп/947/394/25

30.01.2025 року

місто Одеса

1.ВСТУПНА ЧАСТИНА

Київський районний суд м. Одеси, у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_6 ,

представників потерпілої ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

представника цивільного позивача ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

захисника ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000223 від 13.02.2023 року у відношенні:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2016 року народження, працюючого фізичної особою підприємцем, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

2.МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

2.2. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

12.02.2023 року о 19:40 год., ОСОБА_10 , керуючи засобом підвищеної небезпеки, а саме технічно справним автомобілем марки SantaFe» д.н.з. НОМЕР_1 , у темний час доби, при ввімкненому міському електроосвітленні, здійснював рух по горизонтальній прямій ділянці асфальтобетонного покриття вул. Варненської, від вул. Генерала Петрова в напрямку вул. Героїв Крут м. Одеси, де йому потрібно було виконати маневр повороту ліворуч на вул. Героїв Крут.

В цей же час, по вул. Варненській, в зустрічному напрямку, керуючи технічно-справним автомобілем марки «Hyundai-Sonata» д.н.з. НОМЕР_2 рухався водій ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перевозив в якості пасажирів малолітню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що перебувала у транспортному засобі без використання дитячої утримуючої системи, що дає змогу пристебнути дитину за допомогою ременів безпеки та її матір ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не забезпечивши безпеку її перевезення шляхом не пристебнутого ременя безпеки.

Під`їжджаючи до перехрестя з вул. Героїв Крут., водій ОСОБА_10 не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, почав виконувати маневр повороту ліворуч, і виїхавши на зустрічну смугу руху, не надав переваги в русі автомобілю марки «Hyundai-Sonata» д.н.з. НОМЕР_3 та допустив з ним зіткнення.

Своїми діями водій ОСОБА_10 , порушив вимоги п. 1.5; підпункт «б» п. 2.3; п.10.1 та 16.6 «Правил дорожнього руху» України (введені в дію 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України N? 1306 від 10.10.2001), якими передбачено:

-п. 1.5 «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров?ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

-п. 2.3 «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов?язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.»;

-п. 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.»;

-п.16.6 «Повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов?язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч».

Внаслідок зіткнення транспортних засобів, малолітньому пасажиру автомобіля марки «Hyundai-Sonata» д.н.з. НОМЕР_4 гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , спричинені тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості у вигляді закритої черепно-мозкової травми у формі забою головного мозку легкого спупеню, закритого перелому зовнішньої пластинки лобної кістки праворуч, підшкірно-підапоневротичної гематоми лобної ділянки праворуч, саден обличчя.

Водій автомобіля «Hyundai-SantaFe» д.н.з. НОМЕР_5 , мав технічну можливість запобігти зіткнення з автомобілем марки «Hyundai- Sonata» д.н.з. НОМЕР_6 шляхом виконання вимог п.п. 10.1 та 16.6 Правил дорожнього руху України.

Дії водія автомобіля марки «Hyundai-SantaFe» д.н.з. НОМЕР_5 не відповідали вимогам п.п. 10.1 та 16.6 Правил дорожнього руху України, які в даному випадку створювали необхідні і достатні умови для настання події і перебували з ним у причинному зв`язку.

2.3.Стаття (частина статті) КК України, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

За таких обставин, своїми діями ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, за кваліфікуючими ознаками порушення правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

2.4. Правова позиція сторони обвинувачення.

Правова позиція сторони обвинувачена відображена в обвинувальному акті, з огляду на який прокурор зазначив, що стороною обвинувачення надано та судом досліджено достатньо доказів для встановлення відповідності викладених у обвинувальному акті фактичних обставин об`єктивній істині, як зважаючи на окремі докази, так і в їх сукупності дають підстави визнати ОСОБА_10 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 України, за кваліфікуючими ознаками порушення правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження та призначити покарання у вигляді обмеження волі строком на 3 роки, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки. Також в судовому засіданні прокурор просив суд стягнути з обвинуваченого ОСОБА_10 на користь комунального некомерційного підприємства «Одеська обласна дитяча клінічна лікарня» ООР, заподіяну майнову шкоду у сумі 34 905, 80 гривень, що підтверджується відповідною довідкою щодо витрат на лікування у цьому медичному закладі.

2.5. Правова позиція сторони захисту.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 показав суду, що 12 лютого 2023 року приблизно о 19:30 год., він керував автомобілем Hyundai SantaFe, прямуючи до парку Горького, щоб вигуляти собаку. За словами ОСОБА_10 , він їхав спокійно, без поспіху, дотримуючись правил дорожнього руху. Під`їжджаючи до перехрестя вулиць Варненської та Терешкової, обвинувачений зазначив, що для нього горіло зелене світло світлофора. Він прийняв рішення здійснити маневр лівого повороту, попередньо знизивши швидкість. У момент виконання цього маневру сталося зіткнення з автомобілем Hyundai Sonata, який рухався в зустрічному напрямку. ОСОБА_10 стверджує, що був упевнений у безпеці свого маневру, але після зіткнення його автомобіль відкотився назад. Після ДТП ОСОБА_10 вийшов зі свого автомобіля, підійшов до транспортного засобу потерпілих, щоб оцінити ситуацію. Він побачив, що в ОСОБА_13 перебували жінка і дитина, яка плакала. За словами обвинуваченого, хтось із присутніх викликав швидку допомогу. Коли медики прибули на місце події, постраждалі мати та дитина були доставлені до медичного закладу. Обвинувачений уточнив, що удар припав у ліву частину автомобіля Hyundai Sonata, тоді як його автомобіль отримав пошкодження у центральній частині переднього бампера. ОСОБА_10 зазначив, що зіткнення сталося на зустрічній смузі руху, проте не може точно сказати, який сигнал світлофора був для автомобіля Hyundai Sonata. Він припустив, що і для зустрічного автомобіля також горіло зелене світло. Обвинувачений звернув увагу на те, що дитина, яка перебувала в автомобілі Hyundai Sonata, була на задньому сидінні, але не була пристебнута ременями безпеки і не використовувала дитяче автокрісло. Він також повідомив, що матеріальної допомоги потерпілим не надавав, оскільки йому сказали, що вона не потрібна. ОСОБА_10 визнав, що не зупинив транспортний засіб перед суцільною лінією розмітки під час виконання маневру повороту. Він також підтвердив, що перехрестя було освітленим, і припустив, що в його автомобілі горіло внутрішнє освітлення через відчинені двері. Водночас обвинувачений заявив, що свою провину у скоєнні ДТП не визнає. Він вважає, що перебував у середині маневру, коли сталося зіткнення, і не бачить у своїх діях причинного зв`язку із тілесними ушкодженнями, завданими дитині. ОСОБА_10 також додав, що переглядав відеозапис події, але розповідає суду лише те, що пам`ятає сам. Він підтвердив, що після ДТП відвідав медичний заклад, щоб дізнатися про стан постраждалих, і повторно запитав, чи потрібна їм допомога. Йому знову відповіли, що допомога не потрібна.

Сторона захисту наполягала на тому, що аналізуючи зміст висунутого ОСОБА_14 обвинувачення, та матеріали кримінального провадження у сукупності, їх співвідношенні з фактичними обставинами справи, які прокурор вважає доведеними та достатніми для прийняття обвинувального вироку, не погоджується з висунутим обвинуваченням, та вважає, що матеріали даного кримінального провадження не містять в собі достатніх доказів, які б надали змогу переконатись у тому, що дії ОСОБА_10 призвели до наявних у малолітньої потерпілої тілесних ушкоджень, спричинених в наслідок ДТП.

2.6. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

При ухваленні цього вироку суд виходить з того, що відповідно до ст. 62 Конституції України, кожна особа, до моменту ухвалення обвинувального вироку, вважається невинуватою у вчиненні злочину. Це є основоположним принципом правової держави, що забезпечує права людини на захист і справедливе судочинство. Кожен обвинувачений має право на презумпцію невинуватості, що передбачає, що саме обвинувачення має довести вину особи. Важливим є те, що особа не зобов`язана доводити свою невинуватість, адже обов`язок доведення вини лежить на стороні обвинувачення. Тільки тоді, коли винуватість особи буде доведена поза розумним сумнівом, може бути ухвалений обвинувальний вирок, що відповідає вимогам справедливості та законності.

Такий підхід до кримінального судочинства є важливим, оскільки він гарантує кожній людині рівність перед законом та захист від необґрунтованих звинувачень. Суд, у свою чергу, повинен не лише оцінювати докази, але й застосовувати принципи справедливості, розглядаючи кожен доказ з огляду на його належність та допустимість, а також переконливість і взаємозв`язок з іншими доказами.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Важливою складовою процесуального права є те, як суд оцінює надані докази. Суд не обмежується лише формальним розглядом окремих доказів, а здійснює їх оцінку в сукупності. Це означає, що жоден доказ не має бути розглянутий ізольовано, і їх зв`язок між собою має допомогти суду сформувати об`єктивну картину подій. Кожен доказ має бути перевірений на предмет його відповідності вимогам закону та його здатності підтвердити певні обставини справи.

Цей підхід дозволяє забезпечити об`єктивність судового розгляду та гарантує, що винність обвинувачених буде доведена у відповідності до вимог законодавства, а їхні права на справедливий судовий процес будуть належно захищені

За таких обставин, Суд, вислухавши показання обвинуваченого, потерпілої та свідків, дослідивши матеріали кримінального провадження, оцінивши доводи сторони обвинувачення та захисту, вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.1 ст.286 КК України, за кваліфікуючими ознаками порушення правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження доведена нижченаведеними належними та допустимими доказами у сукупності.

2.6.1. Покази представника потерпілої, свідків та експерта.

-Показання, допитаної в судовому засіданні представника потерпілої ОСОБА_15 , яки показала суду, що 12 лютого 2022 року приблизно о 19:30 вона перебувала в транспортному засобі марки Hyundai Sonata, яким керував ОСОБА_12 . Крім неї, в автомобілі також перебувала її неповнолітня дитина, що сиділа на задньому сидінні за водієм, тоді як вона займала місце переднього пасажира. ОСОБА_15 зазначила, що того вечора вони поверталися додому після святкування дня народження в торговельному центрі "Острів". За її словами, водій дотримувався встановлених Правил дорожнього руху, рухався на невеликій швидкості, оскільки дитина почувалася погано. Приблизно на перехресті вулиць Варненської та Терешкової сталося зіткнення з автомобілем марки Hyundai Santa Fe під керуванням обвинуваченого ОСОБА_10 . Зі слів ОСОБА_15 , момент зіткнення вона не помітила, оскільки в цей час діставала кошти зі своєї сумки. Проте одразу після удару вона почула плач дитини, усвідомила, що сталася дорожньо-транспортна пригода, і почала з`ясовувати стан дитини. ОСОБА_15 повідомила, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вона отримала тілесні ушкодження, зокрема забій голови, а її дитина вдарилася головою. Це потребувало негайного звернення до медичних закладів. Потерпілі були госпіталізовані до дитячої лікарні на Слобідці. ОСОБА_15 наголосила, що, на її думку, обвинувачений ОСОБА_10 порушив Правила дорожнього руху, здійснивши маневр, який спричинив небезпечну ситуацію та призвів до ДТП. Вона також додала, що їх автомобіль рухався своєю смугою, не виїжджаючи на зустрічну смугу або розмітку. Після події ОСОБА_10 , за словами ОСОБА_15 , залишився на місці пригоди та не намагався ухилятися від відповідальності. Через деякий час він відвідав їх у лікарні, запропонував матеріальну компенсацію в розмірі 20 000 гривень, однак ця сума, на думку ОСОБА_15 , була недостатньою для покриття матеріальних збитків та моральної шкоди. ОСОБА_15 вважає, що дії ОСОБА_10 безпосередньо спричинили дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої вона та її дитина зазнали як фізичних, так і моральних страждань. Вона вимагає справедливого розгляду справи, притягнення обвинуваченого до відповідальності та відшкодування завданих збитків.;

-Показання, допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_12 , який повідомив суду, що 12 лютого 2023 року він забирав ОСОБА_16 та дитину з ТЦ "Острів". Їхав автомобілем Hyundai Sonata спокійно, без перевищення швидкості. Під`їжджаючи до перехрестя вулиць Варненської та Терешкової, побачив, що загорілося зелене світло світлофора, і почав набирати швидкість. Через кілька метрів автомобіль Hyundai Santa Fe, яким керував ОСОБА_10 , раптово здійснив поворот ліворуч, що призвело до зіткнення. ОСОБА_12 підкреслив, що зіткнення відбулося на правій смузі руху для Hyundai Santa Fe, а автомобілі зіткнулися кутами. У результаті ДТП тілесні ушкодження отримала дитина, яка перебувала в Hyundai Sonata. Свідок зазначив, що після зіткнення намагався дістати дитину з автомобіля, але не пам`ятає, чи була вона пристебнута ременями безпеки. За його словами, він одразу звернув увагу на пошкодження та стан постраждалих. ОСОБА_12 уточнив, що автомобіль Hyundai Sonata не виїжджав за межі своєї смуги руху та дотримувався правил дорожнього руху. Свідок також підтвердив, що в момент аварії він не здійснював жодних маневрів, які могли б спричинити зіткнення. У своїх показаннях ОСОБА_12 зазначив, що після аварії ОСОБА_10 пропонував допомогу, зокрема відвідував потерпілих у лікарні, але це сталося через тиждень після інциденту. За словами свідка, ОСОБА_10 також пропонував грошову компенсацію для врегулювання ситуації.;

-Показання, допитаного в судовому засіданні експерта ОСОБА_17 , який повідомив суду, щовизначення характеру травм, їхнього механізму та обставин отримання можливе лише в межах судово-медичної або автотехнічної експертизи. Він також наголосив, що не є членом комплексної експертної комісії та діяв у межах власної компетенції. ОСОБА_17 зазначив, що травми могли бути спричинені внаслідок зіткнення транспортних засобів 12.02.2023 року. Експерт заперечив можливість того, що ушкодження були отримані через падіння потерпілої з висоти власного зросту, оскільки такі дані у нього відсутні. У ході допиту ОСОБА_17 підтвердив, що його висновки узгоджуються з обставинами справи та медичними даними, а травми потерпілої повністю відповідають описаним у висновку експертизи.

В рамках вказаного кримінального провадження наявні інші свідки сторони обвинувачення, зазначені у реєстрі матеріалів досудового розслідування по кримінальному провадженню.

Частина 3 статті 23 КПК України зазначає, що сторони кримінального провадження повинні забезпечити можливість допиту свідків обвинувачення перед незалежним і неупередженим судом. Це право передбачає: Обов`язок сторони обвинувачення забезпечити присутність ключових свідків, якщо їхні свідчення є основою обвинувачення. Можливість захисту ставити запитання свідкам для реалізації права на змагальність.

Однак ця норма не зобов`язує прокурора викликати кожного свідка, зазначеного в реєстрі матеріалів досудового розслідування. Важливість виклику конкретного свідка визначається його значенням для доказової бази обвинувачення.

Частина 1 статті 92 КПК України встановлює обов`язок сторони обвинувачення доводити обставини, передбачені статтею 91 КПК, але дає їй право самостійно обирати засоби доказування. Прокурор не зобов`язаний викликати всіх свідків, якщо наявні докази (включно зі свідченнями інших свідків) є достатніми для доведення вини обвинуваченого.

КПК України передбачає, що захист має право заявляти клопотання про виклик свідків, яких сторона обвинувачення не викликала, якщо їхня участь є суттєвою для спростування доказів обвинувачення. Якщо захист не наполягав на допиті інших свідків, це може свідчити про відсутність потреби у додатковій перевірці їхніх показань.

Таким чином, прокурор має право обґрунтовано відмовитися від виклику свідків, якщо їхні показання не є ключовими для підтвердження висунутого обвинувачення, а сторона захисту не висловила наполягання на необхідності їхнього допиту. Саме так прокурор і реалізував свої дискреційні повноваження у межах даного кримінального провадження.

2.6.2. Документи, речові докази, висновки експертів.

-Протокол огляду місця дорожньо-транспортної події від 12.02.2023 року з ілюстрованою фото таблицею та схемою, відповідно до якого, останній містить детальний опис обставин ДТП, яка сталася за участю обвинуваченого ОСОБА_10 та потерпілої ОСОБА_5 . У протоколі задокументовано розташування транспортних засобів, сліди гальмування, уламки, сліди удару та інші матеріальні докази, що відображають механізм зіткнення та його наслідки. Протокол містить ілюстровану фото таблицю та схему, які відображають реальну картину події. На фотоматеріалах зафіксовано місце події, характерні пошкодження транспортних засобів, а також обставини, що свідчать про інтенсивність зіткнення та можливий механізм отримання тілесних ушкоджень потерпілою. Схема місця ДТП відображає траєкторії руху транспортних засобів, точки їхнього зіткнення та розташування об`єктів, що мають доказове значення.;

-Медична довідка № 2170 від 12.02.2023 року, відповідно до якої у потерпілої ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлений діагноз: закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку, лінійний передом лобної кістки.;

-Висновок експерта № 23-1036 від 23.03.2023 року, за результатами проведення автотехнічної експертизи технічного стану автомобіля з ілюстрованою фото таблицею, відповідно до якого на момент експертного огляду, а відповідно і на момент ДТП, рульове управління, гальмова система та ходова частина автомобіля марки «HYUDAI SANTE FE», номерний знак НОМЕР_7 , перебували у працездатному стані й могли виконувати задані функції при керуванні автомобілем, а отже були відсутні технічні несправності на досліджуваному автомобілі, які могли б привести до втрати курсової стійкості та керованості даного транспортного засобу. Оскільки на досліджуваному автомобілі «HYUDAI SANTE FE», номерний знак НОМЕР_7 були відсутні технічні несправності рульове управління, гальмова система та ходова частини), які б могли привести до втрати курсової стійкості й керованості даного транспортного засобу, то питання: «Якщо є, то яка причина їх виникнення та як вони могли вплинути на управління автомобілем дорожній ситуації, яка склалася?», та «Чи мав водій можливість виявити їх перед виїздом заздалегідь до скоєння ДТП?» не вирішувалось.;

-Висновок експерта № 23-1037 від 23.03.2023 року, за результатами проведення автотехнічної експертизи технічного стану автомобіля з ілюстрованою фото таблицею, відповідно до якого на момент експертного огляду, а відповідно і на момент ДТП, рульове управління, гальмова система та ходова частина автомобіля марки «HYUDAI SONATA», номерний знак НОМЕР_4 , перебували у працездатному стані й могли виконувати задані функції при керуванні автомобілем, а отже були відсутні технічні несправності на досліджуваному автомобілі, які могли б привести до втрати курсової стійкості та керованості даного транспортного засобу. Оскільки на досліджуваному автомобілі «HYUDAI SONATA», номерний знак НОМЕР_4 були відсутні технічні несправності рульове управління, гальмова система та ходова частини), які б могли привести до втрати курсової стійкості й керованості даного транспортного засобу, то питання: «Якщо є, то яка причина їх виникнення та як вони могли вплинути на управління автомобілем дорожній ситуації, яка склалася?», та «Чи мав водій можливість виявити їх перед виїздом заздалегідь до скоєння ДТП?» не вирішувалось.;

-Висновок експерта № 23-1035 від 28.03.2023 року, за результатами проведення транспортно-трасологічної експертизи механізму зіткнення автомобілів з ілюстрованою фото таблицею, відповідно до якого первинний контакт мав місце передньою частиною автомобіля марки «HYUNDAI SONATA», номерний знак НОМЕР_4 з передньою частиною автомобіля марки «HYUDAI SANTE FE», номерний знак НОМЕР_7 , при цьому в момент первинного контакту кут між поздовжніми висями автомобілів був 165+_5 градусів (відлічується від поздовжньої осі автомобіля HYUDAI SANTE FE», номерний знак НОМЕР_7 до поздовжньої осі автомобіля марки HYUNDAI SONATA», номерний знак НОМЕР_4 проти годинникової стрілки). Приблизне взаємне положення зазначених транспортних засобів у момент їх первинного контактування наведене на масштабній схемі прикладеної до висновку. Оскільки на експерте дослідження схема огляду місця ДТП та матеріали справи не надавались, тому встановити експертним шляхом місце зіткнення та розташування автомобіля марки «HYUNDAI SONATA», номерний знак НОМЕР_4 з автомобілем марки «HYUDAI SANTE FE», номерний знак НОМЕР_7 на проїжджій частині дороги не представляється можливим.;

-Висновок експерта № 392 від 12.05.2023 року, за результатами проведення судово-медичної експертизи потерпілої ОСОБА_5 , відповідно до якого у останньої виявлені наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у формі забою головного мозку легкого ступеню, закритий передом зовнішньої пластинки лобної кістки праворуч, підшкірно-підапоневротична гематома лобної ділянки праворуч, садна обличчя. Перелічені ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, якими могли бути частини салону автомобіля в умовах ДТП (зіткнення з транспортних засобів). Враховуючи дані медичної документації слід вважати, що ушкодження виникли незадовго до звернення ОСОБА_5 за медичною допомогою, тобто могли бути спричинені 12.02.2023 року. Зазначені ушкодження не були небезпечними для життя та являють собою єдиний нерозривний комплекс закритої черепно-мозкової трави і тому оцінюються в сукупності, як такі, що викликали тривалий розлад здоров`я строком понад трьох тижнів (більше ніж 21 день). За цим критерієм відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.;

-Протокол огляду предмету від 10.03.2023 року з ілюстрованою фото таблицею та додатком у вигляді електронного носія інформації, відповідно до якого предметом огляду є відеозаписи з камер зовнішнього відео спостереження, розташованих на стовпі на перехресті вул. Варненська та вул. Героїв Крут у місті Одесі. Згідно з протоколом, в рамках огляду було зафіксовано обставини, що мають безпосереднє відношення до дій, вчинених обвинуваченим, а також події, що сталися під час та після зіткнення транспортних засобів. Протокол містить ілюстровану фото таблицю та схему, що надають візуальне уявлення про місце розташування камер відеоспостереження та об`єкти, що потрапили в поле їх зору під час інциденту. Окрім того, до протоколу додано електронний носій інформації з відеофайлами, які містять записи з камер зовнішнього спостереження, що дозволяють здійснити відтворення ключових моментів дорожньо-транспортної події. Відеозаписи документують момент зіткнення автомобіля обвинуваченого, ОСОБА_10 , з транспортним засобом у якій перебувала потерпіла ОСОБА_5 . Зафіксовано точний час та місце зіткнення, а також динаміку події, що дає можливість зрозуміти послідовність дій учасників ДТП. Записи чітко відображають рух обох транспортних засобів на момент інциденту, що дає можливість експертно оцінити механізм ДТП. Зокрема, на відео видно, як автомобіль, яким керував обвинувачений, порушуючи правила дорожнього руху, змінює смугу руху, що призводить до зіткнення з транспортним засобом, у якому перебувала потерпіла. Таким чином, відео надає беззаперечне підтвердження того, що порушення правил дорожнього руху обвинуваченим стало основною причиною ДТП. Запис показує, як автомобіль обвинуваченого різко наближається до іншого транспортного засобу, не дотримуючись відповідної дистанції для безпечного руху. Крім того, видно, що обвинувачений змінив смугу руху без дотримання необхідних правил. Відеозаписи допомагають встановити причинно-наслідковий зв`язок між діями обвинуваченого і наслідками ДТП. Зокрема, чітко видно, як порушення правил дорожнього руху обвинуваченим стало основною причиною дорожньо-транспортної події. Таким чином, відеозаписи з камер зовнішнього відеоспостереження є важливим і об`єктивним доказом у справі, оскільки вони підтверджують обставини, викладені в обвинувальному акті, зокрема, порушення обвинуваченим правил дорожнього руху та його дії, що призвели до ДТП.;

-Лист з КУ «СМЕП» ОМР від 24.04.2023 року на запит слідчого, відповідно до якого надано режим роботи світлофорного об`єкту, розташованого на перехресті вулиць Варненська Героїв Крут. Також надано паспорті дані станом на 12.02.2023 року у період часу з 19:30 год., по 20:00 год. Інформації про несправності світлофорного об`єкту на момент скоєння ДТП не надходило.;

-Висновок експертів № 23-2032 від 17.05.2023 року, за результатами проведення комп`ютерно-технічної та автотехнічної експертизи механізму зіткнення автомобілів з ілюстрованою фото таблицею з використанням електронного носія інформації, відповідно до якого: Швидкість руху автомобіля марки «HYUNDAI SONATA», номерний знак НОМЕР_4 , при його русі безпосередньо перед зіткненням, була приблизно 42.1 км/г.; Швидкість руху автомобіля марки «HYUNDAI SANTAFE», номерний знак НОМЕР_7 , при його русі безпосередньо перед зіткненням, була приблизно 24.3 км/г.; Водій автомобіля марки «HYUNDAI SANTAFE», номерний знак НОМЕР_7 мав технічну можливість запобігти зіткнення з автомобілем марки «HYUNDAI SONATA», номерний знак НОМЕР_4 , шляхом виконання вимог п.п.10.1. та 16.6 «Правил дорожнього руху України». Дії водія автомобіля марки «HYUNDAI SANTAFE», номерний знак НОМЕР_7 не відповідали вимогам п.п.10.1 та 16.6 «Правил дорожнього руху України», які в даному випадку створювали необхідні і достатні умови для настання події і перебували з ним у причинному зв`язку.; Водій автомобіля марки HYUNDAI SONATA», номерний знак НОМЕР_4 не мав технічну можливість запобігти зіткнення з автомобілем марки «HYUNDAI SANTAFE», номерний знак НОМЕР_7 шляхом виконання вимог п.12.3 «Правил дорожнього руху» України. В діях водія автомобіля марки HYUNDAI SONATA», номерний знак НОМЕР_4 невідповідностей вимогам «Правил дорожнього руху України», які у даному випадку створювали необхідні і достатні умови для настання події і перебували з ним у причинному зв`язку, не вбачається.;

-Висновок експерта № 23-3244 від 27.06.2023 року, за результатами проведення автотехнічної експертизи механізму зіткнення автомобілів з ілюстрованою фото таблицею, відповідно до якого Водій автомобіля марки «HYUNDAI SANTAFE», номерний знак НОМЕР_7 мав технічну можливість запобігти зіткнення з автомобілем марки «HYUNDAI SONATA», номерний знак НОМЕР_4 , шляхом виконання вимог п.п.10.1. та 16.6 «Правил дорожнього руху України». Дії водія автомобіля марки «HYUNDAI SANTAFE», номерний знак НОМЕР_7 не відповідали вимогам п.п.10.1 та 16.6 «Правил дорожнього руху України», які в даному випадку створювали необхідні і достатні умови для настання події і перебували з ним у причинному зв`язку.; Водій автомобіля марки HYUNDAI SONATA», номерний знак НОМЕР_4 не мав технічну можливість запобігти зіткнення з автомобілем марки «HYUNDAI SANTAFE», номерний знак НОМЕР_7 шляхом виконання вимог п.п.12.3 та 12.9 (б). «Правил дорожнього руху» України. В діях водія автомобіля марки HYUNDAI SONATA», номерний знак НОМЕР_4 вбачаються невідповідності вимогам п.12.9(б) Правил дорожнього руху України, однак невідповідностей вимог ПДР, які в даному випадку створювали необхідні і достатні умови для настання події і перебували з ним у причинному зв`язку, не вбачається.

-Висновок № 181 від 30.07.2024 року, за результатами проведення комплексної судово-медичної та транспортно-трасологічної експертизи, відповідно до якого на підставі даних комплексної судово-медичної та транспортно-трасологічної експертизи за фактом ДТП, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , даних матеріалів справи, наданої медичної документації на його ім?я, відповідно до поставлених питань судово-медична експертна комісія прийшла до наступних підсумків: «І. Чи могли бути отримані ОСОБА_18 тілесні ушкодження у випадку перевезення її за допомогою дитячої утримуючої системи? У дитини ОСОБА_5 мали місце наступні тілесні ушкодження: - закрита черепно-мозкова травма у формі забою головного мозку легкого ступеню, закритий перелом лобної кістки праворуч, підшкірно-підапоневротична гематома лобної ділянки праворуч, садна обличчя. Дані тілесні ушкодження могли утворитись від впливу тупого твердого предмету (у тому числі при ударі о такі предмети), тобто, не виключається утворення ушкоджень в умовах ДТП 12.02.2023 року, як вказано у матеріалах провадження та медичних документах - при ударі головою о переднє сидіння в момент зіткнення автомобілів. Тілесні ушкодження у ОСОБА_5 утворились практично одночасно, і є єдиним комплексом закритої черепно-мозкової травми. Комісія експертів вважає необхідним зазначити, що у даному випадку є доцільним додатково дослідити характер перелому лобної кістки, та за результатами такого дослідження уточнити ступень тяжкості тілесних ушкоджень. 2. Чи могли бути отримані ОСОБА_19 , тілесні ушкодження у випадку використання ременів безпеки без утримуючої системи? 3. Чи могли вказані тілесні ликодження отримані ОСОБА_20 внаслідок удару об задню частину крісла водія автомобіля «Hyundai-Sonata» державний номерний знак НОМЕР_4 ? Утворення тілесних ушкоджень в умовах ДТП при ударі головою о задню частину крісла водія не виключаеться; що стосується можливого використання різних засобів безпеки (у тому числі ременів безпеки), то точно спрогнозувати їх вплив на утворення тілесних ушкоджень у даному випадку не є можливим; однак, труба зазначити, що використання засобів безпеки суттєво зменшує ризик отримання важких гілесних ушкоджень. 4. Чи могли вказані тілесні ушкодження бути отримані незадовга до ДТІ внаслідок падіння на дитячому майданчику? Даних про травмування дитини до моменту ДТП в матеріалах провадження та медичних документах не мається. 19 Висновок експерта N? 181 від 29.05.2024 р. ушкоджень? 5. На скільки точно можливо встановити час заподіяння тілесних Тілесні ушкодження у дитини ОСОБА_18 утворились не задовго до моменту виклики карети ШМД. (для більш точної відповіді необхідно уточнювати час надходження виклику про травмування дитини за картою виїзду ШМД). 6 Об яку саме частину салону автомобіля «Hyundai-Sonata» державний номерний знак НОМЕР_4 , ОСОБА_18 могла отримати вказані тілесні ушкодження? Отримати тілесні ушкодження дитина ОСОБА_18 , могла в разі впливу тупих твердих предметів в тому числі й при ударі о такі, якими могла бути спинка та підголовник переднего сидіння. 7. Чи були вказані тілесні ушкодження отримані ОСОБА_20 під час використання ременів безпеки або дитячої утримуючої системи? Експертних даних про використання або не використання ременів безпеки у даному випадку у розпорядженні експертів не мається. 8. Чи є у ОСОБА_18 тілесні ушкодження які могли бути отримані внаслідок використання ременя безпеки або дитячої утримуючої системи? 9. Чи могла з фізіологічної точки зору ОСОБА_19 вдаритись об крісло водія у випадку використання ременів безпеки або дитячою утримуючої системи при фронтальному ударі? Дані питання у викладеній редакції вирішені бути не можуть, оскільки потребують теоретичного прогнозування, для якого у розпорядженні експертів немає відповідних методик. 10. Чи можна в критичній формі стверджувати, що ОСОБА_18 перевозилась в салоні автомобіля без використання ременів безпеки? Вирішення даного питання у поставленій редакції вихолить за межі компетенції експертів, і остаточно вирішується слідством та судом з урахуванням усіх матеріалів справи. 11. Чи могли вказані тілесні ушкодження ОСОБА_18 утворитись за інших обставин ніж ДТП? Об?єктивних даних про травмування дитини за інших обставин (не в умовах ДТП), у наданих матеріалах справи не масться. 20 Висновок сксперта N? 181 від 29.05.2024 р. 12. Чи могли вказані тілесні ушкодження отримані внаслідок падіння ОСОБА_18 з висоти власного зросту на тверду поверхню, як то резинова поверхня дитячого грального майданчику? Утворення тілесних ушкоджень у дитини ОСОБА_18 внаслідок одноразового самовільного падіння із положення стоячи на площину, а саме на гумове покриття майданчику можна виключити. 13. Чи сприяло перевищення швидкості водієм автомобіля «Hvundai-Sonata» державний номерний знак НОМЕР_4 збільшенню тяжкості тілесних ушкоджень? Швидкість руху автомобіля Hyundai-Sonata ВH6482ОН, при його русі безпосередньо перед, зіткненням, була приблизно 42.1 км/г. Водій автомобіля Hyundai-Sonata р/н ВH6482ОН не мав технічну можливість запобігти настання даної події шляхом виконання вимог п.п. 12.3 та 12.9 (б) Правил дорожнього руху України. В діях водія автомобіля Hyundai-Sonata р/н НОМЕР_8 вбачаються невідповідності вимогам вимог п. 12.9 (б) Правил дорожнього руху України, однак невідповідностей вимогам ПДР, які у даному випадку створювали необхідні і достатні умови для настання події і перебували з ним у причинному зв?язку, не вбачається. Неможливо надати відповідь у повному обсязі на дане питання, так як підсумки базуються на об?єктивних даних і не можуть бути дані у вірогідній формі. 14. Чи могли вказані тілесні ушкодження отримані потерпілою ОСОБА_18 безпосередньо перед зіткнення автомобілів, внаслідок удару головою об елементи салону автомобіля марки «Hyundai-Sonata» державний номерний знак НОМЕР_4 через застосування водієм ОСОБА_12 екстреного»? Об?єктивних експертних даних про екстрене гальмування водієм автомобілю «Hyundai-Sonata» державний номерний знак НОМЕР_4 в матеріалах провадження не міститься.

2.7.Оцінка судом доводів сторони обвинувачення та захисту, узагальнені висновки суду.

Перевіряючи доводи сторони захисту з приводу того, що обставини на які посилається прокурор, та які викладені в обвинувальному акті не містять свого підтвердження та щодо тверджень, про те, що у разі якщо б потерпіла ОСОБА_5 була би пристебнута ременями безпеки і використовувала дитяче авто крісло, то й не було отримано тілесних ушкоджень, а отже й не було правопорушення, суд вважає не обґрунтованими та такими, що спростовуються належними та допустимими доказами у сукупності, про які зазначено вище, а також з урахуванням наступного.

Згідно з правовою позицією Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2021 року у справі № 751/2824/20 та від 23 лютого 2021 року у справі № 742/642/18 стандарт доведення «поза розумним сумнівом» означає, що сторона обвинувачення, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст.92 КПК, зобов`язана довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, за якою мав місце злочин і він був вчинений обвинуваченим.

Суд ураховує усталену позицію Верховного Суду щодо того, що для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, аби будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням (постанови Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к, від 8 жовтня 2019 року у справі № 195/1563/16-к, від 21 січня 2020 року у справі № 754/17019/17, від 16 вересня 2020 року у справі № 760/23459/17).

Склад кримінального правопорушення це сукупність встановлених законом юридично значущих об`єктивних та суб`єктивних ознак, що визначають вчинене суспільно небезпечне діяння як кримінальне правопорушення.

Тому поза розумним сумнівом має бути доведено кожен з елементів складу злочину - як ті, що утворюють об`єктивну сторону злочину, так і ті, що визначають його суб`єктивну сторону.

Об`єктом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, є суспільні відносини, що забезпечують безпеку дорожнього руху та експлуатацію транспортних засобів, які регулюються положеннями Правил дорожнього руху України. Основним об`єктом злочину є безпека життя і здоров`я громадян, а також захист їхнього майна, які опиняються під загрозою внаслідок порушення встановлених норм безпеки дорожнього руху. Додатковим об`єктом виступає встановлений законодавством порядок керування транспортними засобами, який спрямований на забезпечення належної організації дорожнього руху, попередження аварійних ситуацій і захист учасників дорожнього руху від можливих небезпечних наслідків.

Суб`єктом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, є спеціальний суб`єкт, яким визнається особа, що здійснює керування транспортним засобом. У даному випадку суб`єктом є ОСОБА_10 , який на момент вчинення інкримінованого діяння перебував у статусі водія транспортного засобу, а саме автомобіля марки «Hyundai-SantaFe» д.н.з. НОМЕР_9 , і мав дійсне посвідчення водія, що підтверджує його правомірність керування даним видом транспортного засобу. ОСОБА_10 діяв у стані, який дозволяв йому усвідомлювати характер своїх дій, передбачати їх наслідки та керувати власною поведінкою, що свідчить про його осудність як необхідну ознаку суб`єкта кримінального правопорушення.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, проявляється у сукупності діяння, наслідків та причинного зв`язку між ними.

Д іяння ОСОБА_10 полягало у порушенні ряду вимог Правил дорожнього руху України, зокрема: невиконанні обов`язку переконатися у безпечності виконання маневру лівого повороту на перехресті (п. 10.1 ПДР) та недотриманні вимоги надати перевагу в русі транспортному засобу, що рухався в зустрічному напрямку прямо, відповідно до п. 16.6 ПДР. Вказані порушення створили небезпеку для інших учасників дорожнього руху.

Наслідком таких дій стало спричинення тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості малолітньому пасажиру автомобіля «Hyundai-Sonata» д.н.з. НОМЕР_4 , що підтверджено висновком судово-медичної експертизи.

Причинний зв`язок між діями ОСОБА_10 та настанням зазначених наслідків є прямим, оскільки саме порушення ним ПДР створило необхідні та достатні умови для виникнення дорожньо-транспортної пригоди.

Крім того, технічний стан транспортного засобу, дорожні умови та видимість у момент події не виключали можливості уникнення зіткнення, якщо б ОСОБА_10 дотримався вимог ПДР, що вказує на його об`єктивну можливість запобігти шкідливим наслідкам. Таким чином, дії обвинуваченого є такими, що відповідають об`єктивній стороні складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Суб`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, характеризується необережною формою вини, що проявляється у самовпевненості. Ця форма вини полягає у тому, що ОСОБА_10 , як водій транспортного засобу, мав обов`язок оцінювати дорожню обстановку відповідно до Правил дорожнього руху України, а також технічну можливість передбачити ймовірність настання шкідливих наслідків своїх дій. Водночас він легковажно розраховував на їх відвернення, припускаючи, що маневр лівого повороту на перехресті буде безпечним.

ОСОБА_10 не врахував наявності зустрічного автомобіля, який мав пріоритет у русі, та не переконався у безпечності виконання маневру, хоча за своїм професійним обов`язком як водія та за обставинами дорожньої ситуації він міг і повинен був це зробити. Така поведінка свідчить про легковажну впевненість обвинуваченого у тому, що наслідки його дій не настануть, що є прямою ознакою необережної форми вини у вигляді самовпевненості.

Таким чином, суб`єктивна сторона дій ОСОБА_10 вказує на його невиконання передбачених законом обов`язків з дотримання безпеки дорожнього руху, що знаходиться у причинному зв`язку з настанням шкідливих наслідків у вигляді тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості потерпілого.

Мотив, мета та умисел у діях ОСОБА_10 мають значення для визначення суб`єктивної сторони вчиненого кримінального правопорушення. Мотивом дій ОСОБА_21 не були корисливі чи антисоціальні наміри; його поведінка була обумовлена прагненням здійснити маневр лівого повороту з вул. Варненської на вул. Героїв Крут. Однак при цьому він не забезпечив безпечних умов для інших учасників дорожнього руху, що є прямим порушенням Правил дорожнього руху України.

Метою дій ОСОБА_10 було безпечне завершення маневру повороту на зазначеному перехресті, але через недотримання вимог правил щодо надання переваги у русі зустрічному транспортному засобу, він створив аварійну ситуацію, яка призвела до дорожньо-транспортної пригоди. Водночас відсутність наміру заподіяти шкоду учасникам дорожнього руху свідчить про відсутність прямого чи непрямого умислу на вчинення злочину. Характер його дій, спрямованих виключно на виконання маневру, підтверджує необережний характер правопорушення, в якому відсутні ознаки свідомого бажання чи допустимості настання шкідливих наслідків.

Таким чином, злочин було вчинено за відсутності умислу, що відповідає кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 286 КК України.

Доводи сторони захисту про те, що твердження прокурора, викладені в обвинувальному акті, не містять свого підтвердження, а також про те, що тілесні ушкодження потерпілої ОСОБА_5 виникли лише через відсутність дитячого автокрісла або пристебнутих ременів безпеки, потребують детального аналізу.

Основоположним для притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України є наявність причинного зв`язку між порушенням Правил дорожнього руху з боку обвинуваченого та наслідками у вигляді тілесних ушкоджень потерпілих. У цьому випадку дії ОСОБА_10 , а саме порушення п.10.1 та 16.6 ПДР (невиконання обов`язку переконатися в безпечності маневру та надання переваги зустрічному транспортному засобу), створили необхідні та достатні умови для виникнення дорожньо-транспортної пригоди (ДТП). Саме ці дії призвели до зіткнення транспортних засобів і, як наслідок, до спричинення тілесних ушкоджень потерпілим.

Відсутність або наявність дитячого автокрісла є фактором, який міг би зменшити тяжкість наслідків, але не виключає провини ОСОБА_10 , оскільки саме його порушення ПДР стало первісною причиною настання шкідливих наслідків.

У відповідності до п. 1.5 ПДР, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху не повинні створювати небезпеку для життя чи здоров`я громадян. ОСОБА_10 , як водій транспортного засобу, був зобов`язаний забезпечити безпечне виконання маневру повороту та не створювати аварійної ситуації. Навіть якби потерпіла була пристебнута ременями безпеки або використовувала автокрісло, це не звільняє ОСОБА_10 від обов`язку дотримуватися ПДР.

У даному випадку принцип співвідношення відповідальності не виключає вини ОСОБА_10 , навіть якщо інші учасники події не дотрималися своїх обов`язків. Кримінальна відповідальність за ч. 1 ст. 286 КК України покладається на особу, дії якої перебувають у причинному зв`язку із наслідками, що настали.

Використання дитячого автокрісла або ременів безпеки могло б зменшити тяжкість тілесних ушкоджень у потерпілої ОСОБА_5 , але це не змінює факту порушення ПДР з боку ОСОБА_10 та настання ДТП.

Необхідно враховувати, що обов`язок дотримуватися ПДР покладається на кожного учасника дорожнього руху окремо. ОСОБА_10 , як водій, повинен був виконати свої обов`язки незалежно від можливих недоліків у діях інших осіб.

Наведені доводи сторони захисту не виключають відповідальності ОСОБА_10 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Причинний зв`язок між порушенням ним ПДР та настанням шкідливих наслідків є безпосереднім і очевидним.

На підставі вищезазначеного, оцінюючи отримані в суді докази, заслухавши показання обвинуваченого, представника потерпілої, свідка та експерта, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_10 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, за кваліфікуючими ознаками порушення правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження доведена у повному обсязі, зазначені докази є належними, допустимими та достовірними, а в сукупності вони є достатніми та взаємопов`язаними для винесення обвинувального вироку.

2.8. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання

Обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_10 , відповідно до ст.66 КК України, судом не встановлено.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_10 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

2.9. Мотиви призначення покарання.

Пунктом 3 частини 1 статті 65 КК України передбачено, що суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. У пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Визнавши особу винною у вчиненні інкримінованого злочину, суду необхідно вирішити питання про те, яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому і чи повинен він його відбувати.

Вирішуючи вказані питання, суд виходить із того, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

При цьому, обираючи конкретний вид та міру покарання за злочин, у вчиненні якого його визнано винним, суд враховує загальні засади призначення покарання, а саме: межі, встановлені санкцією ч.1 ст.286 КК України; цілі, систему покарань, підстави, порядок, межі та особливості застосування,а також керується нормами, які регулюють інші питання, що пов`язані з призначенням покарання та здатні вплинути на вибір судом певного його виду і міри; ступінь тяжкості вчиненого, особу винного та обставини, що пом`якшують та/або обтяжують покарання.

Суд поза розумним сумнівом дійшов висновку про винуватість ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

З урахуванням встановлених обставин кримінального провадження щодо ОСОБА_10 , суд, керуючись нормами законодавства України, обґрунтовує необхідність призначення йому покарання у вигляді обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами.

ОСОБА_10 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, що кваліфікується як нетяжкий злочин відповідно до ст. 12 КК України. Наслідки ДТП спричинили потерпілій тілесні ушкодження середньої тяжкості, що викликали тривалий розлад здоров`я (понад три тижні).

Суд враховує особисті характеристики ОСОБА_10 , зокрема відсутність попередніх судимостей та його поведінку до моменту вчинення злочину. Разом із тим, обвинувачений не вжив достатніх заходів для надання першої допомоги потерпілій одразу після ДТП, що

Призначене покарання має забезпечити досягнення цілей, передбачених кримінальним законодавством, зокрема попередження нових злочинів, виправлення винного та забезпечення справедливості.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що призначення покарання у вигляді обмеження волі строком, визначеним законом, з додатковим покаранням у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на певний період є справедливим та пропорційним. Це покарання відповідає ступеню тяжкості злочину, особливостям особи винного та дозволить досягти мети виправлення та запобігання повторним злочинам.

Рішення про призначення саме цього виду покарання узгоджується з положеннями пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7, що рекомендує враховувати класифікацію злочину, обставини його вчинення, а також характер і тяжкість наслідків. Оскільки злочин ОСОБА_10 не є тяжким, але має суттєві соціальні наслідки, обмеження волі з додатковими санкціями є необхідним і достатнім заходом для досягнення справедливості та попередження нових правопорушень.

2.10. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Вирішуючи питання щодо цивільних позовів про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, суд виходить з наступного.

Так до Київського районного суду м. Одеси надійшов цивільний позов адвоката ОСОБА_8 , що діє в інтересах потерпілої ОСОБА_22 та її законного представника ОСОБА_5 , у якому останній просив суд:

-Стягнути з ПрАТ «СК «ЕТАЛОН», матеріальну шкоду на користь ОСОБА_6 в розмірі 12196 (дванадцять тисяч сто дев`яносто шість) гривень 97 копійок;

-Стягнути з ПрАТ «СК «ЕТАЛОН», моральну шкоду на користь ОСОБА_6 в розмірі 609 (шістсот дев`ять) гривень 80 копійок;

-Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду у розмірі 220 00 (двісті двадцять тисяч) гривень;

-Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду у розмірі 220 00 (двісті двадцять тисяч) гривень;

Крім того на адресу Київського районного суду м. Одеси надійшов цивільний позов представника цивільного позивача адвоката ОСОБА_9 , що діє в інтересах позивача ОСОБА_23 , у якому останній просив суд:

-Стягнути з ПрАТ «СК «ЕТАЛОН», ідентифікаційний код юридичної особи 20080515 (місцезнаходження: 03057, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. № 33-Б, 2 під`їзд) на користь ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_10 ( АДРЕСА_3 ) суму страхового відшкодування у розмірі 127 743, 63 (сто двадцять сім тисяч сімсот сорок три) гривень 63 копійок;

-Стягнути з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_10 ( АДРЕСА_3 ) реальні збитки, завдані в результаті ДТП, які позивач мусить понести для відновлення свого порушеного права у розмірі 78 573, 99 (сімдесят вісім тисяч п`ятсот сімдесят три) гривень 99 копійок.;

-Стягнути з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_10 ( АДРЕСА_3 ) моральну шкоду у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень.

Після чого від представника ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» ОСОБА_24 надійшов відзив на вищезазначені цивільні позови, у якому остання просить суд відмовиди у задоволенні цивільних позовів у повному обсязі.

Захисник ОСОБА_11 , що діє в інтересах та захист обвинуваченого ОСОБА_10 надав до суду відзиви на цивільні позови, у яких просив суд у задоволенні позовних ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до ОСОБА_10 відмовити у повному обсязі; У задоволені позовних вимог ОСОБА_23 до ОСОБА_10 про відшкодування моральної шкоди відмовити; Позовні вимоги ОСОБА_25 до ПрАТ СК «Еталон» задовольнити частково; Стягнути з ОСОБА_25 судові витрати на користь ОСОБА_10 .

Вирішуючи питання щодо цивільного позову адвоката ОСОБА_8 , що діє в інтересах потерпілої ОСОБА_22 та її законного представника ОСОБА_5 , суд виходить з наступного.

Згідно з положеннями Цивільного кодексу України (ЦК України), кожна особа має право на відшкодування матеріальної шкоди, завданої порушенням її прав.

Ст. 23 ЦК України передбачає, що особа, яка зазнала шкоди, має право на відшкодування завданих збитків, що підтверджуються належними доказами.

У даному випадку витрати на лікування потерпілої ОСОБА_6 , що становлять 12 196,97 гривень, підтверджуються відповідними квитанціями та іншими документами. Ці витрати є обґрунтованими та підтвердженими фактами, що підтверджують понесені матеріальні збитки внаслідок ДТП. З огляду на це, вимога щодо відшкодування матеріальної шкоди з боку ПрАТ "СК "ЕТАЛОН", як страхової компанії, що несе відповідальність за наслідки ДТП, є цілком правомірною та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно з ст. 1167 ЦК України, особа, яка завдала моральної шкоди, зобов`язана відшкодувати її, якщо буде доведена вина такої особи у заподіянні шкоди. У цьому випадку, ОСОБА_10 , який є водієм транспортного засобу, що спричинив ДТП, був визнаний винним у скоєнні правопорушення, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, та на нього покладається відповідальність за відшкодування моральної шкоди потерпілим.

Моральна шкода визначається як негативні емоційні, психічні та фізичні страждання особи, що виникають внаслідок порушення її прав або заподіяння шкоди її здоров`ю. В даному випадку потерпілі ОСОБА_6 та її законний представник ОСОБА_5 зазнали душевних страждань через фізичні травми, які отримала ОСОБА_6 , а також через переживання, пов`язані з лікуванням та відновленням здоров`я потерпілої. Проте сума моральної шкоди в 220 000 гривень на кожну особу може бути занадто високою для компенсації, враховуючи, що потерпілі не зазнали постійних фізичних ушкоджень або каліцтв, а також не виявили ознак надзвичайно важких психічних або емоційних страждань, які б могли виправдати таку високу суму компенсації.

У судовій практиці відшкодування моральної шкоди в подібних справах зазвичай варіюється в залежності від тяжкості шкоди, обставин справи та індивідуальних наслідків для потерпілих. За відсутності тяжких тілесних ушкоджень або хронічних психічних розладів, суди зазвичай призначають компенсацію в межах від 50 000 до 100 000 гривень для кожної потерпілої. Така сума є розумною та справедливою компенсацією за емоційні страждання та переживання, що виникли у результаті ДТП, зокрема за стрес та невизначеність щодо здоров`я потерпілих, а також за тимчасову втрату здатності до нормального життя.

Принцип пропорційності є важливим при визначенні суми моральної шкоди. В даному випадку моральна шкода, заподіяна потерпілим унаслідок ДТП, не повинна бути надмірною у порівнянні з реальними наслідками для психоемоційного стану потерпілих. Сума 100 000 гривень є розумною компенсацією, що дозволяє частково відшкодувати переживання та стрес потерпілих без перевищення необхідних розмірів компенсації, відповідно до обставин цієї справи.

Згідно з наданими медичними документами та свідченнями потерпілих, їхні травми та наслідки не є такими важкими, щоб виправдати таку велику суму компенсації моральної шкоди, як 220 000 гривень для кожного потерпілого. Тому сума 100 000 гривень виглядає справедливою і відповідає загальним стандартам компенсації в подібних випадках.

Додатково, важливо зазначити, що ОСОБА_6 переживала за здоров`я своєї дочки, що викликало стрес, але без значного порушення її нормального психічного стану. Подібні стреси можуть бути серйозними, але не завжди мають настільки великі наслідки, щоб виправдати дуже високу компенсацію.

Таким чином, з урахуванням цих факторів, сума по 100 000 гривень для кожної потерпілої є достатньою для компенсації моральної шкоди, що відповідає принципам пропорційності, судовій практиці та обставинам цієї справи.

Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності" регулює обов`язок страхової компанії відшкодовувати матеріальні та моральні збитки, якщо такі виникли внаслідок ДТП, яке є страховим випадком. У цьому контексті, оскільки ДТП відбулося, а ПрАТ "СК "ЕТАЛОН" виступає страховою компанією, яка здійснила страхування відповідальності водія ОСОБА_10 , вона має обов`язок відшкодувати матеріальну шкоду у розмірі 609,80 гривень, що підтверджується наданими доказами, такими як квитанції та інші документи, що підтверджують витрати на лікування потерпілих. Таким чином, позов до страхової компанії щодо стягнення цієї суми є цілком обґрунтованим.

Водночас, згідно з ст. 8 Конституції України, права та свободи людини є найвищою соціальною цінністю, і жодна особа не повинна зазнавати незаконних обмежень або порушень своїх прав. Враховуючи, що потерпілі, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , зазнали значних фізичних і емоційних страждань, їхні права на відшкодування матеріальної та моральної шкоди мають бути захищені відповідно до вимог Конституції України, яка гарантує кожному право на відшкодування шкоди, завданої порушенням його прав.

Моральна шкода, завдана потерпілим, полягає у серйозних душевних стражданнях, переживаннях, а також у значних порушеннях у звичному ритмі їхнього життя. ОСОБА_6 переживала за стан здоров`я своєї дочки, що спричинило значні психоемоційні проблеми, а ОСОБА_5 , як законний представник потерпілої, була змушена переживати стрес, пов`язаний із лікуванням та реабілітацією дочки, що також негативно позначилось на її психічному стані. Згідно з судовою практикою, моральна шкода повинна враховувати тяжкість наслідків для психічного і фізичного стану потерпілих, а також обставини справи.

Ураховуючи ці обставини, сума моральної шкоди в розмірі по 100 000 гривень для законного представника потерпілої та потерпілої є обґрунтованою та справедливою, оскільки вона має на меті компенсацію емоційних і душевних страждань, що були завдані внаслідок цього ДТП.

Таким чином, з урахуванням вищезазначеного, позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню частково. Суд має підстави для стягнення матеріальної шкоди в розмірі 12 196,97 гривень на користь ОСОБА_6 , моральної шкоди у розмірі 609,80 гривень від ПрАТ "СК "ЕТАЛОН", а також моральної шкоди в розмірі по 100 000 гривень з ОСОБА_10 на користь потерпілої та її законного представника.

Вирішуючи питання щодо цивільного позову представника цивільного позивача адвоката ОСОБА_9 , що діє в інтересах позивача ОСОБА_23 , суд виходить з наступного.

Згідно з ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки (автомобілем), підлягає відшкодуванню, в тому числі через страховку, якщо вона була укладена. У цьому випадку, оскільки ДТП сталася за участю транспортного засобу, що підлягає обов`язковому страхуванню, страхова компанія ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» має обов`язок відшкодувати шкоду, завдану в результаті ДТП, зокрема витрати на лікування, медичне обслуговування та інші витрати потерпілої особи, що підтверджуються відповідними документами (квитанціями, медичними довідками тощо). Загальна сума страхового відшкодування складає 127 743,63 грн, що є обґрунтованою та підлягає задоволенню відповідно до ст. 23 ЦК України, оскільки ці витрати є необхідними для відновлення порушеного права потерпілої особи.

Згідно зі ст. 1194 Цивільного кодексу України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, повинна відшкодувати різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою, якщо страхова сума не покриває всі витрати на відновлення порушеного права. У цьому випадку, страхова виплата не покриває повної суми необхідних витрат, що підтверджується розрахунками і документами позивача.

Таким чином, ОСОБА_10 як особа, що спричинила ДТП, зобов`язаний відшкодувати різницю між фактичними витратами на ремонт транспортного засобу та страховою виплатою. Враховуючи, що фактична вартість ремонту становить 160 355,08 грн, з урахуванням коефіцієнта зносу (0,49), сума, яку позивач мусить понести для відновлення порушеного права, складає 78 573,99 грн.

Відшкодування таких витрат є необхідним для відновлення майнових прав позивача, оскільки без проведення цих витрат позивач не зміг би повернути свій транспортний засіб у належний стан. Різниця між реальними витратами та страховим відшкодуванням підлягає стягненню з ОСОБА_10 відповідно до норм Цивільного кодексу України (ст. 22, 1194).

Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її прав. У цьому випадку, ОСОБА_10 є винним у порушенні прав позивача шляхом скоєння ДТП, яке призвело до пошкодження транспортного засобу і завдало значних душевних страждань.

Моральна шкода виникла внаслідок порушення права власності, оскільки позивач не міг користуватись своїм транспортним засобом, що змінило його звичний спосіб життя та призвело до психологічного дискомфорту. Пошкодження майна, тривалі процедури відновлення транспортного засобу, звернення до страхових компаній, експертів, а також необхідність витрачати час на відновлення прав спричинили постійну нервову напругу та переживання.

Крім того, зміна звичного ритму життя та неприємні переживання через невизначеність у відновленні майна значно вплинули на особисті та сімейні стосунки позивача. Враховуючи всі ці фактори, сума моральної шкоди у розмірі 20 000 грн є обґрунтованою та відповідає тяжкості страждань позивача. Верховний Суд неодноразово підкреслював, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди і не пов`язана з її розміром.

Відшкодування матеріальної та моральної шкоди, передбачене позовом, є відповідним до загальних принципів відшкодування збитків в Україні, зокрема до положень Цивільного кодексу України, які передбачають захист прав особи від порушень, що виникають внаслідок ДТП. Витрати, понесені позивачем, є підтвердженими належними доказами, тому позов є обґрунтованим, і стягнення зазначених сум є законним і справедливим.

З урахуванням вищезазначеного, цивільний позов є цілком обґрунтованим, а вимоги щодо стягнення страхового відшкодування, реальних збитків та моральної шкоди підлягають задоволенню в повному обсязі.

ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» стверджує, що страхова виплата вже покрила витрати, понесені позивачем на ремонт пошкодженого транспортного засобу, і додаткові вимоги щодо відшкодування є безпідставними. Однак, відповідно до ст. 1194 Цивільного кодексу України, якщо суми страхового відшкодування недостатньо для повного відшкодування завданої шкоди, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

У цьому випадку страхова виплата не покрила повних витрат на відновлення майна, оскільки не враховувала знос частин транспортного засобу і не компенсувала витрати на заміну зношених деталей, що є необхідним для проведення ремонту. Згідно з судовою практикою коли страхова виплата не покриває всіх витрат на відновлення майна, різницю має відшкодовувати саме винна особа, тобто ОСОБА_10

ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» стверджує, що вимога щодо компенсації моральної шкоди є безпідставною або надмірною. Однак, відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, незалежно від наявності чи відсутності майнової шкоди. У даному випадку моральна шкода виникла через порушення прав позивача, яке відбулося через пошкодження її майна внаслідок ДТП, і виявляється у душевних стражданнях, пов`язаних з відновленням порушеного права.

Верховний Суд України неодноразово підтверджував, що моральна шкода має бути компенсована незалежно від розміру майнової шкоди. Тому вимога позивача про відшкодування моральної шкоди в сумі 20 000 грн є обґрунтованою і пропорційною завданим стражданням.

ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» і ОСОБА_10 стверджують, що між їхніми діями і завданими збитками немає прямого причинного зв`язку. Однак, це твердження є безпідставним. Сам факт ДТП, за яким стоїть вина ОСОБА_10 , є прямою причиною завданих шкод позивачу. Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України, потерпілий має право на відшкодування збитків, які виникли внаслідок порушення його цивільних прав. В даному випадку, ДТП є безпосередньою причиною як матеріальної шкоди (пошкодження транспортного засобу), так і моральної шкоди (душевні страждання).

Відповідно до положень Цивільного кодексу, для стягнення збитків необхідно наявність причинного зв`язку між діями відповідача та наслідками, що настали. У цьому випадку причинний зв`язок очевидний, оскільки дії водія спричинили ДТП, а отже, завдали шкоди позивачу.

ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» стверджує, що сума моральної шкоди є надмірною. Однак, як зазначено вище, моральна шкода є самостійним видом шкоди і має бути відшкодована незалежно від розміру майнової шкоди. Верховний Суд неодноразово підтверджував, що моральна шкода повинна бути відшкодована з урахуванням тяжкості переживань потерпілого, а також обставин справи. Розмір моральної шкоди в 20 000 грн є обґрунтованим, оскільки він відповідає тяжкості страждань позивача, які виникли внаслідок пошкодження її майна, а також необхідності вживати додаткові заходи для відновлення порушених прав.

Заперечення захисника ОСОБА_11 та ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» не знайшли свого об`єктивного підтвердження під час судового розгляду, оскільки вимоги позивача щодо відшкодування реальних збитків і моральної шкоди є правомірними та обґрунтованими. Відповідачі, зокрема ОСОБА_10 , повинні відшкодувати різницю між страховою виплатою та фактичною шкодою, а також компенсувати моральну шкоду, яку зазнав позивач.

Вирішуючи питання щодо цивільного позову прокурора про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_10 на користь комунального некомерційного підприємства «Одеська обласна дитяча клінічна лікарня» ООР, заподіяну майнову шкоду у сумі 34 905, 80 гривень, суд виходить з наступного.

Згідно зі статтями 22 та 1166 Цивільного кодексу України, шкода, завдана особою внаслідок кримінального правопорушення, підлягає відшкодуванню. У цьому випадку комунальне некомерційне підприємство «Одеська обласна дитяча клінічна лікарня» звернулося з вимогою відшкодувати витрати на лікування, які склали 34 905, 80 грн. Це є майновою шкодою, яку медичний заклад поніс в результаті надання лікувальних послуг потерпілому внаслідок ДТП, що сталося з вини ОСОБА_10 .

Згідно з інформацією, прокурор надав відповідну довідку, яка підтверджує витрати медичного закладу на лікування потерпілого. Така довідка є належним доказом, який підтверджує наявність фактичних витрат і, отже, обґрунтовує цивільний позов щодо відшкодування цих витрат.

Відповідно до ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки (автомобілем), підлягає відшкодуванню власником цього транспортного засобу, у даному випадку ОСОБА_10 . Якщо надання медичних послуг призвело до витрат, що підтверджуються відповідними документами (у цьому випадку довідка про витрати на лікування), то ці витрати повинні бути відшкодовані в повному обсязі.

Стаття 1166 Цивільного кодексу України передбачає, що особа, яка завдала шкоди, повинна відшкодувати витрати на лікування потерпілого, а також інші витрати, понесені в результаті шкоди, завданої таким правопорушенням. Отже, лікарня має право на відшкодування своїх витрат на лікування, оскільки ці витрати виникли внаслідок правопорушення, скоєного ОСОБА_10 .

Цивільний позов комунального некомерційного підприємства «Одеська обласна дитяча клінічна лікарня» щодо стягнення з ОСОБА_10 майнової шкоди у розмірі 34 905, 80 гривень є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Враховуючи підтвердження витрат за допомогою відповідної довідки та відсутність заперечень щодо їх фактичності, суд має підстави для стягнення зазначеної суми на користь медичного закладу.

Відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України, зокрема ч. 3 ст. 118 КПК України, процесуальні витрати, пов`язані із залученням представника, можуть бути покладені на обвинуваченого у разі ухвалення обвинувального вироку.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що ОСОБА_10 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а витрати на правову допомогу, понесені потерпілою стороною, є документально підтвердженими та підлягають компенсації.

Зокрема, на користь ОСОБА_9 , який діє в інтересах ОСОБА_23 , підлягають стягненню процесуальні витрати на правову допомогу у розмірі 33 500 грн, а на користь Адвокатського бюро «Центр правової допомоги Ілянда» 20 000 грн.

Суд враховує, що відповідно до усталеної судової практики, зокрема Верховного Суду, витрати на правову допомогу є складовою процесуальних витрат і підлягають відшкодуванню за умови їх належного документального підтвердження.

Беручи до уваги наявність відповідних договорів про надання правової допомоги, актів виконаних робіт та платіжних документів, суд дійшов висновку, що заявлені витрати є обґрунтованими, відповідають критеріям реальності та розумності, а тому підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_10 на користь заявників.

Питання про речові докази та процесуальні витрати суд вирішує в порядку ст.100 та ст.124 КПК України

Заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту на майно підлягають скасуванню на підставі ст.174 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.2, 100, 110, 124, 129, 174, 349, 368, 373-374, 376, 392-395, КПК України, суд,

3.РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

УХВАЛИВ:

ОСОБА_10 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити показання у вигляді обмеження волі стоком на 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Строку відбування призначеного покарання розраховувати ОСОБА_10 з моменту його затримання та виконання цього вироку суду.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_10 на користь комунального некомерційного підприємства «Одеська обласна дитяча клінічна лікарня» ООР, заподіяну майнову шкоду у сумі 34 905, 80 гривень.

Стягнути з ПрАТ «СК «ЕТАЛОН», матеріальну шкоду на користь ОСОБА_6 в розмірі 12196, 97 гривень.

Стягнути з ПрАТ «СК «ЕТАЛОН», моральну шкоду на користь ОСОБА_6 в розмірі 609, 80 гривень.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду у розмірі 100 000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду у розмірі 100 000 гривень.

Стягнути з ПрАТ «СК «ЕТАЛОН», на користь ОСОБА_23 , суму страхового відшкодування у розмірі 127 743, 63 гривень.

Стягнути з ОСОБА_10 , на користь ОСОБА_23 реальні збитки, завдані в результаті ДТП, які позивач мусить понести для відновлення свого порушеного права у розмірі 78 573, 99 гривень.

Стягнути з ОСОБА_10 , на користь ОСОБА_23 , моральну шкоду у розмірі 20 000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь комунального некомерційного підприємства «Одеська обласна дитяча клінічна лікарня» ООР, заподіяну майнову шкоду у сумі 34 905, 80 гривень; на користь ОСОБА_9 , що діє в інтересах ОСОБА_23 понесені процесуальні витрати на правову допомогу у розмірі 33500 гривень; на користь Адвокатського бюро «Центр правової допомоги Ілянда»понесені процесуальні витрати на правову допомогу у розмірі 20000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів на загальну суму 16 212, 40 гривень.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 16.02.2023 року по справі № 947/5461/23, провадження № 1-кс/947/1943/23 «Hyundai-SantaFe» державний номерний знак НОМЕР_7 номер шасі НОМЕР_11 , з скасуванням позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування вказаним транспортним засобом власником та іншими особами.

Речові докази по кримінальному провадженню, а саме:

-Електронні носії інформації, на яких зафіксовано хід та результати слідчих (розшукових) та процесуальних дій зберігати в матеріалах справи.;

-Автомобіль марки «Hyundai-Sonata» державний номерний знак НОМЕР_4 номер шасі НОМЕР_12 та автомобіль марки «Hyundai-SantaFe» державний номерний знак НОМЕР_7 номер шасі НОМЕР_11 вважати повернутими за належністю власникам, згідно гарантійної розписки.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його проголошення через Київський районний суд м. Одеси.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційного скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Київського районного

суду м. Одеси ОСОБА_1