04 квітня 2025 року Єдиний унікальний № 501/2514/24 Провадження № 1-кп/501/67/25
УХВАЛА

Іменем України

04 квітня 2025 року м. Чорноморськ

Іллічівський міський суд Одеської області

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 секретаря судових засідань ОСОБА_2

номер справи 501/2514/24 провадження 1-кп/501/67/25

розглянувши у судовому засіданні матеріали об`єднаних кримінальних проваджень № 0000228 від 14 лютого 2024 року та № 0000282 від 10 квітня 2023 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та громадянина Республіки Киргистан, маючого середню освіту, одруженого на утриманні маючого малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та громадянина Республіки Киргистан, маючого середню освіту, не одруженого, маючого на утриманні малолітню ІНФОРМАЦІЯ_4 , офіційно не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України,-

участь у справі приймали: прокурор ОСОБА_5 ,

захисники (ВКЗ) - ОСОБА_6 , ОСОБА_7

перекладач (ВКЗ) ОСОБА_8

обвинувачені (ВКЗ) - ОСОБА_3 , ОСОБА_9

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад обставин клопотання.

В провадженні Іллічівського міського суду Одеської області перебувають об`єднані матеріали кримінальних проваджень № 0000228 від 14 лютого 2024 року та № 0000282 від 10 квітня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України; ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 Кримінального кодексу України.

28 березня 2025 року прокурором ОСОБА_5 подано клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_10 у виді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання зазначено, що обвинувачені громадяни Республіки Киргистан ОСОБА_3 та ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину та вважав, що ризики, які були встановлені під час обрання такого запобіжного заходу, не зменшились та є реальними.

Позиція учасників процесу.

Прокурор в судовому засіданні клопотання про продовження запобіжних заходів підтримав та прохав їх задовольнити з підстав зазначених в них.

Зазначив, що на теперішній час судове слідство триває, та вважав, що ризики які були встановлені під час обрання такого запобіжного заходу: можливість переховування обвинувачених, скоєння нового злочину вплив на потерпілих, свідків по справі, які ще не допитані не зменшились та є реальними.

Обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_9 , їх захисники адвокати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судовому засіданні щодо клопотання прокурора заперечували та, враховуючи відсутність підстав, просили застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою та зменшити розмір визначеної застави.

Дослідивши клопотання про продовження відносно обвинувачених запобіжного заходу та вислухавши доводи сторін, суд виходить з наступного.

Мотивувальна частина та застосовані судом правові норми.

Статтею 2 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до статті 22 Кримінального процесуального кодексу України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 26 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2024 року, під час досудового розслідування у даному провадженні, відносно обвинувачених було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державна установа «Одеський слідчий ізолятор», без визначення застави.

Ухвалами суду було неодноразово задоволено клопотання прокурора та продовжено відносно обвинувачених строк дії обраного запобіжного заходу, зокрема ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 11 лютого 2025 року строк тримання під вартою, продовжено та спливає 11 квітня 2025 року.

Положеннями ст. 331 Кримінального процесуального кодексу України встановлено, що під час судового розгляду суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II «Заходи забезпечення кримінального провадження» Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно обвинувального акту, громадяни Республіки Киргистан ОСОБА_3 та ОСОБА_9 на даний час, обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.187, ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України.

Суд погоджується з доводами прокурора, що ризики, які встановлені слідчим суддею під час застосування запобіжного заходу щодо обвинувачених, не зменшились та продовжують об`єктивно існувати на даної стадії судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно до частини першої статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Положення статті 197 Кримінального процесуального кодексу України передбачають, що строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання, а також те, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Стаття 199 Кримінального процесуального кодексу України встановлює порядок продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до статті 199 Кримінального процесуального кодексу України, розглядаючи клопотання про продовження строків тримання під вартою, слідчий суддя, суд повинен з`ясувати конкретні причини тривалого тримання особи під вартою чи не допущено безпідставне тривале розслідування, інші обставини, що свідчать про невиправдано тривале тримання під вартою, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та застосувати альтернативний запобіжний захід.

Суд також враховує, обставини передбачені ст. 178 Кримінального процесуального кодексу України, а саме: вагомість обґрунтованої підозри про вчинення ОСОБА_3 та ОСОБА_11 інкримінованих кримінальних правопорушень та тяжкість покарання, що може загрожувати особі у разі визнання винуватим (у вигляді позбавлення волі), вік та стан здоров`я (відомостей про будь-які захворювання що б унеможливлювало застосування до них запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стороною захисту не надано), міцність соціальних зв`язків (є громадянами Киргизії) майновий стан останнього (на час затримання не працевлаштований), наявність судимостей (раніше не судимі ).

На теперішній час судове слідство перебуває на стадії дослідження письмових доказів потерпілі особи, свідки не допитувались.

Обґрунтованість правової позиції прокурора безумовно можливо перевірити лише під час судового розгляду. Проте, достатньо у даній стадії судового провадження, для висновку про те, що раціональні підстави для розумної підозри щодо причетності обвинуваченого до обставин інкримінованих йому діянь об`єктивно існують.

Під час розгляду клопотання прокурора, суд, зокрема, керується правовою позицією Європейського суду з прав людини, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_10 строку тримання під вартою, виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, що встановлені слідчим суддею під час обрання запобіжного заходу та визнані судом реальними під час розгляду даного клопотання.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини в справах «Летельє проти Франції», «І. А. проти Франції», зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

При розгляді питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд враховує, що обвинувачені є громадянами іншої держави, можуть переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, не працевлаштовані, доказів наявності мають засобі існування суду не надали, що може бути підставою для скоєння нових злочинів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування.

На даному етапі судом не допитані потерпілі та свідки, тому є підстави вважати, що останні можуть впливати на них, окрім того також тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим в разі визнання їх винуватими, передбачена санкцією ч. 4 ст. 187 Кримінального кодексу України від восьми до п`ятнадцяті років, перевішує над принципом поваги до особистої свободи.

Крім того, суд враховує суспільну небезпечність інкримінованих ОСОБА_3 та ОСОБА_10 кримінальних правопорушень.

Суд вважає, що обраний відносно обвинувачених запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення та наявної обґрунтованої підозри на даний час не виходить за межі розумного строку.

Під час розгляду клопотань в суді не здобуто відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість тримання обвинувачених під вартою, також судом не отримано відомостей щодо міцних соціальних зав`язків чи іншого комплексу обставин, які би переважили ризики, передбачені ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України та імперативними положеннями ч. 6 ст. 176 Кримінального процесуального кодексу України.

Суд вважає, що продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачуваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Захисники обвинувачених заперечували проти продовження строку тримання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 під вартою, однак переконливих доказів, щодо зміни виду запобіжного заходу та зменшення розміру визначеного застави суду не надали.

Врахував обставини викладені учасниками судового процесу суд вважає, можливим відповідно до ч. 3 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 Кримінального процесуального кодексу України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину визначається у межах від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно вимогам частини 3 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

З урахуванням того, що ОСОБА_3 та ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, в умовах воєнного стану, з огляду на суспільну небезпечність діяння, його обставини, вважає за можливе визначити заставу у розмірі 300 прожиткових мінімумом доходів громадян, що становить 908400.00 грн.

Висновок суду.

Виходячи з наведеного, суд, приходить до висновку, що на даний час відсутні підстави вважати, що запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених, а тому є необхідним продовжити обвинуваченим строк тримання під вартою на 60 днів, з визначенням застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів доходів громадян.

На підставі викладеного керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 194, 196 197, 205, 206, 309, 315, 372 Кримінального процесуального кодексу України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Одеської обласної прокуратури про продовження запобіжного заходу вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України задовольнити частково.

Продовжити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та громадянина Республіки Киргистан, маючого середню освіту, одруженого на утриманні маючого малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 діб, тобто до 02 червня 2025 року включно.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та громадянина Республіки Киргистан, маючого середню освіту, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_4 , офіційно не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 діб, тобто до 02 червня 2025 року включно.

Визначити ОСОБА_3 , ОСОБА_10 заставу в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908 400 (дев`ятсот вісім чотириста тисяч) 00 гривень, які необхідно внести на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У разі внесення застави на ОСОБА_3 покласти наступні обов`язки:

? не відлучатися із Одеської області без дозволу суду;

? повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

? утримуватися від спілкування з потерпілим , свідками у кримінальному провадженні;

? здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Якщо ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , не виконають покладені на них обов`язки, то застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі внесення застави зобов`язати обвинувачуваних прибувати за кожною вимогою до суду в цьому кримінальному провадженні за їх вимогою, а також виконувати в строк до 02 червня 2025 року обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 Кримінального процесуального кодексу України. Обвинувачені або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі суду про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, протягом дії цієї ухвали.

Запобіжний захід у виді застави, у разі внесення застави, діє до його припинення.

У разі внесення застави зобов`язати обвинувачуване них після звільнення з-під варти прибувати за кожною вимогою суду протягом дії запобіжного заходу у виді застави.

Роз`яснити заставодавцю та обвинуваченим, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачені , які будуть належним чином повідомленині, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомлять про причини своєї неявки, або якщо порушать інші покладені на них при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Повний текст ухвали буде проголошено 4 квітня 2025 року о 13.30 годині.

Ухвала, може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а обвинуваченим - в цей же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Головуючий