УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року

м. Київ

справа № 743/1378/13-к

провадження № 51-1756ск18

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_4.,

суддів ОСОБА_5., ОСОБА_6.,

розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 на ухвали Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 грудня 2024 року та Чернігівського апеляційного суду від 19 лютого 2025 року у кримінальному провадженні за його заявою про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 07 лютого 2014 року стосовно нього.

Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами обставини

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 грудня 2024 року заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами залишено без задоволення.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції засуджений подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 19 лютого 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення місцевого суду від 03 грудня 2024 року - без змін.

Не погодившись із прийнятими рішеннями судів попередніх інстанцій засуджений подав касаційну скаргу до Верховного Суду.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1 посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило судам попередніх інстанцій ухвалити законне та обґрунтоване рішення, неповноту судового розгляду його заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами і просить скасувати ухвали першої та апеляційної інстанції й призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Уважає, що зазначені в заяві обставини є нововиявленими відповідно до ст. 459 КПК, проте суди залишили без уваги наведені доводи, належної та обґрунтованої оцінки їм не надали.

Підкреслює, що суди попередніх інстанцій не виконали вказівок суду касаційної інстанції у кримінальному провадженні стосовно нього.

Наполягає, що після отриманої відповіді від ТОВ «Лайфселл» від 22 листопада 2024 року виникли нові обставини, які потребують дослідження судом у сукупності з іншими доказами.

Касатор наполягає, що суди безпідставно відмовили у допиті свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , не дослідили час з`єднань абонента ОСОБА_2 , не отримали відповіді та пояснення від ТОВ «Лайфселл», не надали оцінку супутникових даних й розрахунків штучного інтелекту, які могли підтвердити його невинуватість.

Стверджує, що Деснянський районний суд провів розгляд його заяви упереджено, однобоко, взявши до уваги лише доводи сторони обвинувачення та відкинувши доводи касатора.

На думку автора скарги, Чернігівський апеляційний суд замало часу приділив дослідженню та оцінці наданих ним доказів, які мали значний обсяг, що підтверджує упередженість суду.

Зазначає, що вирок місцевого суду та подальші рішення судів апеляційної й касаційної інстанції стосовно нього ґрунтуються на припущеннях, оскільки у вирок суду першої інстанції було покладено неправильні відомості щодо часу, зазначені стороною обвинувачення в ході досудового розслідування через що в подальшому була допущена судова помилка, яка досі не виправлена.

Наполягає на наведених ним розрахунках, з яких, на його думку, випливає що свідок ОСОБА_3 , не міг перебувати у зазначеному в рішеннях судів місці та у відповідний час, що у свою чергу підтверджує його непричетність до злочину.

Акцентує на допущених, на його думку, неточностях та помилках у вироку Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 07 лютого 2014 року й ухвалі Київського апеляційного суду від 31 грудня 2019 року та необхідності видалити з рішень судів усі припущення.

Скаржиться на відсутність в матеріалах справи його заяви, яку він подавав до Київського апеляційного суду в судовому засіданні 31 січня 2019 року чи будь-яких відомостей з цього приводу, що він виявив під час прослуховування CD-R диска.

В свою чергу апеляційний суд в своєму рішення належним чином не перевірив його доводи щодо незаконності ухвали місцевого суду.

Зауважує, що в ухвалі апеляційного суду від 19 лютого 2025 року відсутні будь-які дані щодо розгляду його заяви про відвід колегії суддів.

Мотиви Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додані до неї копії судових рішень та інші документи, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За приписами ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону згідно ст. 412 КПК, є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Частиною 2 ст. 433 КПК установлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

З судових рішень убачається, що засуджений звернувся до місцевого суду зі заявою про перегляд судового рішення щодо нього за нововиявленими обставинами.

Порядок здійснення провадження за нововиявленими обставинами врегульовано главою 34 КПК. У ст. 459 цього Кодексу наведено вичерпний перелік нововиявлених обставин, за наявності яких можуть бути переглянуті судові рішення, що набрали законної сили.

Відповідно до положень зазначеної норми права нововиявленими обставинами визнаються:

- штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;

- скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

- інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Отже, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду при прийнятті судового рішення, а також спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Частиною 1 ст. 459 КПК передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно зі ст. 460 КПК учасники судового провадження мають право подати заяву про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили.

Згідно з пунктами 4, 5 ч. 2 ст. 462 КПК у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються: обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду; обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву до суду.

Як убачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд вироку суду стосовго нього за нововиявленими обставинами. Такі висновки мотивував тим, що обставини, на які він посилається в своїй заяві, щодо необхідності перегляду вироку не є такими в розумінні приписів ст. 459 КПК і ніяким чином не впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні.

Суд апеляційної інстанції під час перегляду справи за заявою ОСОБА_1 , належним чином перевірив доводи, зазначені в апеляційній скарзі засудженого, надав на них детальні відповіді та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам ст. 419 КПК.

Колегія суддів погоджується з висновками судів, що обставини, зазначені у заяві ОСОБА_1 про перегляд вироку суду стосовно нього за нововиявленими обставинами, не відповідають критеріям нововиявлених обставин у розумінні ст. 459 КПК, і засуджений не вказує тих обставин, які б могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду, а зводяться до незгоди з фактичними обставинами кримінального провадження, встановленими вироком суду та переоцінкою доказів.

У касаційній скарзі засуджений вказує на те, що суди належним чином не дослідили отриману відповідь від компанії мобільного зв`язку щодо телефонних з`єднань та трафіку руху свідка ОСОБА_3 , який надавав йому послуги таксі, за результатами чого, на думку автора скарги, суди мали допитати свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , дослідити час з`єднань абонента ОСОБА_2 , отримати відповіді та пояснення від ТОВ «Лайфселл» і дати оцінку супутникових даних й розрахунків штучного інтелекту, які він надавав суду, вважає таким обставинам суди мали надати оцінку в порядку ст. 94 КПК.

Обґрунтовуючи своє рішення місцевий суд зазначив, що доводи засудженого про необхідність дослідження телефонних з`єднань та трафіку руху свідка ОСОБА_3 уже були предметом розгляду Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02 червня 2016 року за заявою ОСОБА_1 про перегляд вироку місцевого суду стосовно нього за нововиявленими обставинами. Також Деснянський районний суд м. Чернігова зазначив про те, що стороні захисту надавався тимчасовий доступ до інформації, що перебувала у розпорядженні мобільних операторів ТОВ «Лайфселл» та ПрАТ «Київстар» про вхідні і вихідні дзвінки, технічну інформацію щодо місця перебування ОСОБА_3 за 15 - 16 квітня 2013 року з зазначенням номерів та ІМЕІ належного йому телефона, місцезнаходження мобільного терміналу у вказаний період часу, за GPS-навігацією з визначенням базової станції, на якій реєструвався цей ІМЕІ. При цьому оператори мобільного зв`язку повідомили про неможливість виконання ухвали суду про надання тимчасового доступу до речей і документів у зв`язку з тим, що запитувана інформація знищена за збігом терміну її зберігання. Разом з тим, суду була надана детальна інформація про час з`єднання мобільного терміналу ОСОБА_3 протягом 15 квітня 2013 року.

Крім того суд першої інстанції слушно зазначив про те, що вирок місцевого суду стосовно ОСОБА_1 був предметом перевірки суду апеляційної та касаційної інстанції за результатами чого залишений без зміни.

Тож, Деснянський районний суд з урахуванням викладеного вище, відповіді на запит суду від ТОВ «Лайфселл», у якій зокрема, повідомлено про автоматичне видалення записів від зазначених у запиті дат та відсутність можливості їх відновити; відсутність фіксації чи інформації про перебування терміналу (абонента) за певною адресою, на певному відрізку дороги чи певними геолокаційними даними; наданої повної інформації щодо місця перебування свідка ОСОБА_3 у зоні дії базових станцій; та того, що заява ОСОБА_1 за нововиявленими обставинами з аналогічних підстав (встановлення місця та часу перебування ОСОБА_3 у відповідний день та місці) уже була предметом розгляду Новозаводського районного суду м. Чернігова і дійшов висновку про відсутність суперечностей у встановлених у вироку обставинах та отриманими даними або, що виявлені обставини могли вплинути на судове рішення і не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду.

На думку колегії суддів Верховного Суду слушним є й висновок місцевого суд про те, що додатковий аналіз таких даних не є нововиявленими обставинами в розумінні ст. 459 КПК.

Щодо відсутності в ухвалі суду апеляційної інстанції від 19 лютого 2025 року, будь-яких відомостей з приводу розгляду заяви ОСОБА_1 про відвід суддів цього суду заявлений на підставі статей 75, 76 КПК.

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що така заява засудженого ОСОБА_1 була розглянута судом 19 лютого 2025 року, про що постановлено відповідну ухвалу (https://reyestr.court.gov.ua/Review/125315441).

Також Верховний Суд в постанові від 30 листопада 2023 року в цій же кримінальній справі роз`яснював ОСОБА_1 щодо участі судді під час розгляду кримінального провадження за нововиявленими обставинами, якщо такий суддя брав участь у цьому кримінальному провадженні під час досудового розслідування, розгляді у судах першої, апеляційної чи касаційної інстанцій.

Отже доводи засудженого щодо нерозгляду заяви про відвід не є слушними.

Крім того, Верховний Суд неодноразово наголошував, що перевіряє правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального закону, а вирішуючи питання щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судових рішень, виходить з установлених фактичних обставин, викладених у рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій.

Можливості скасування судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій через невідповідність їх висновків фактичним обставинам кримінального провадження (ст. 411 КПК) чинним законом не передбачено.

Касаційний суд не перевіряє судових рішень у частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, як про це порушує питання в касаційній скарзі засуджений.

Натомість зазначені ОСОБА_1 доводи були предметом перевірки суду апеляційної інстанції.

При цьому апеляційний суд обґрунтовано послався, що одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, вимагає, щоб коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилося під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі.

Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого і неспростовного характеру.

Інші доводи касаційної скарги засудженого, що стосуються фактичних обставин кримінального провадження та незгодиіз висновками судів, викладеними у рішеннях, ухвалених по суті цього кримінального провадження, не може бути предметом дослідження касаційного суду у межах перегляду ухвал суду першої та апеляційної інстанції про розгляд заяви засудженого за нововиявленими обставинами.

Суд апеляційної інстанції, переглянувши справу в апеляційному порядку за апеляційною скаргою засудженого, доводи якої перекликаються з доводами його касаційної скарги, обґрунтовано залишив ухвалу місцевого суду без змін, зазначивши в ухвалі достатні підстави прийняття такого рішення.

Крім того, колегією суддів Верховного Суду не встановлено невиконання судами попередніх інстанцій вказівок Верховного Суду.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що у касаційній скарзі засудженого не наведено доводів, які би свідчили, що суди попередніх інстанцій допустили істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити ухвалити законні та обґрунтовані рішення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування оскаржуваних рішень, не встановлено.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 с. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, доданих до неї судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Таким чином, оскільки з касаційної скарги засудженого, копій судових рішень та доданих до скарги документів не убачається підстав для її задоволення, згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на ухвали Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 грудня 2024 року та Чернігівського апеляційного суду від 19 лютого 2025 року у кримінальному провадженні за його заявою про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 07 лютого 2014 року стосовно нього.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6