Справа № 441/152/25 1-кп/441/105/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.04.2025 Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

з участю обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Городок кримінальне провадження у Єдиному реєстрі досудових розслідувань під № 0000007 від 07.01.2025 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, розлученого, непрацюючого, проживаючого та зареєстрованого по АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 15.02.2023 за ч.4 ст. 185, із ст. 75 КК України до 5 років позбавлення волі, із випробуванням на 3 роки,

за ч. 4 ст. 185 КК України,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 , будучи неодноразово судимим, востаннє 15.02.2023 вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України з випробуванням на 3 роки, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, і знову вчинив корисливе кримінальне правопорушення проти власності.

Так, ОСОБА_4 , 07 січня 2025, близько 10 год. 30 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, достовірно знаючи та усвідомлюючи, що на території України згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 введено воєнний стан, маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, знаходячись у приміщенні Великолюбінської селищної ради Львівського району Львівської області, що по вул. Львівська, 120 у смт. Великий Любінь, Львівського району, Львівської області, де, переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрав із кімнати архіву комп`ютерний модуль (і713 gen/8/512 W11Pro), який виніс у руках із вищевказаного приміщення, після чого покинув місце вчинення кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши Великолюбінській селищній ради Львівського району Львівської області майнову шкоду на суму 35000,00 грн.

У суді обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому визнав повністю, обставини кримінального правопорушення не заперечив та показав, що дійсно 07.01.2025 зранку приїхав з дому до смт. Великий Любінь, Львівського району Львівської області, там колядував, відмічав різдвяні свята, випивав, потім зайшов у приміщення Великолюбінської селищної ради, де з архівної кімнати взяв коробку з комп`ютерним модулем та з нею поїхав у м. Львів, де на території Південного ринку продав його незнайомим чоловікам за 150 грн., в подальшому був затриманий працівниками поліції, їм зізнався у вчиненому, усвідомив протиправність скоєного, шкодує, вчинене пояснює матеріальною скрутою, з покликанням на каяття, просить його суворо не карати.

Представник потерпілого Великолюбінської селищної ради ОСОБА_6 до суду не з`явилась, у заяві суду просила про проведення судового розгляду у її відсутність, при призначенні покарання покладається на розсуд суду, претензій до обвинуваченого не має.

Крім повного визнання вини обвинуваченим, його винуватість у вчиненому стверджується зібраними в ході судового слідства та оціненим відповідно до ст. 94 КПК, доказами. Фактичні обставини справи ні обвинуваченим, ні іншими учасниками судового слідства в судовому засіданні не оспорювались. З огляду на це, суд, з`ясувавши, що обвинувачений та інші правильно розуміють зміст цих обставин, та немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши, що вони у такому випадку позбавляються права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, розглянув провадження за правилами, передбаченими даними нормами.

Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена в повному об`ємі, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та в умовах воєнного стану, його дії суд кваліфікує за ознаками ч.4 ст. 185 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому згідно вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, обтяжуючу обставину - вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, особу обвинуваченого, який вже притягувався до відповідальності, кримінальне правопорушення вчинив під час випробування, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно, не працює, утриманців не має, його стан здоров`я, думку потерпілих, а також виходячи із цілей та принципів права, справедливості й достатності обраного покарання, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи та обирає покарання у межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини цього Кодексу, у виді позбавлення волі за переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Підстав до застосування ОСОБА_4 ст. 69 та ст. 75 КК України, з огляду на відсутність у кримінальному провадженні сукупності обставин, що пом`якшують та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, та з огляду на вищенаведене, суд не вбачає.

Вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 15.02.2023 ОСОБА_4 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України з випробуванням на 3 роки.

Суд вважає, що вчинення нового умисного кримінального правопорушення під час іспитового строку свідчить про стійкість злочинних намірів обвинуваченого та небажання останнього стати на шлях виправлення, тому звільнення його від реального відбування покарання не відповідає вимогам справедливості.

Згідно ч. 3 ст.78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Також суд враховує правовий висновок Верховного Суду, наведений у постанові від 14.09.2021 року в справі №443/806/19, щодо вирішення питання можливості застосування ст.75 КК України, тобто звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку призначення покарання за сукупністю вироків відповідно до ст.71 КК України.

Верховний Суд виходить з того, що призначення ст.75 КК України полягає у наданні засудженій особі можливості протягом іспитового строку підтвердити можливість її виправлення і інтеграції у суспільство без відбування призначеного покарання.

Аналіз положень КК України (ч. 3 ст.78, ч.1, 4 ст.71, ч.3 ст.72), п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про судову практику призначення судами кримінального покарання» дає можливість дійти висновку, що у випадку вчинення кримінального правопорушення під час іспитового строку, покарання, від якого особа була звільнена з випробуванням, вважається невідбутою частиною покарання та стає реальним, яке має приєднуватися до покарання за новим вироком. Таким чином, законодавець звільнення від покарання з випробуванням не вважає невід`ємною частиною покарання, призначеного попереднім вироком, а лише способом виконання такого покарання, який змінюється на реальне відбування покарання у випадку вчинення нового кримінального правопорушення під час іспитового строку.

За наведеного, оскільки ОСОБА_4 вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 15.02.2023 року був засуджений за ч. 4 ст.185 КК України на п`ять років позбавлення волі, з випробуванням на 3 роки, проте під час іспитового строку він вчинив нове кримінальне правопорушення, тому до призначеного покарання за новим вироком слід частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком суду, згідно з вимогами ст.71 КК України, призначивши остаточне покарання за сукупністю вироків.

Таке покарання є необхідним і буде цілком достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів.

Цивільний позов не заявлено, процесуальні витрати слід стягнути з обвинуваченого, арешт на майно слід скасувати, долю речових доказів слід вирішити у порядку ст. 100 КПК України, запобіжний захід до вступу вироку у законну силу слід залишити попередній - тримання під вартою.

Керуючись, ст. 100, ст. 126, ст. 174, ст. 370, ст. 373, ст. 374, ст. 395 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 15.02.2023 року, призначивши ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк п`ять років шість місяців.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з часу його фактичного затримання - 07.01.2025.

Запобіжний захід до вступу вироку у законну силу залишити попередній - тримання під вартою.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Городоцького районного суду Львівської області від 09.01.2025 на арешт на тимчасово вилучені 07.01.2025 речі та майно і зокрема: військовий бушлат у кольорі ММ14 - статутний ЗСУ; флісову кофту зеленого кольору без маркування; флісову кофту синього кольору із надписом на спині «Lovellsoccer»; спортивні штани чорного кольору із написом «HETAI» із полосами по бокових кишенях білого та червоного кольору; спортивні кросівки чорного кольору із підошвою білого кольору та із внутрішньою вставкою червоного кольору із написом «Kuldda»; мобільний телефон марки «Sigma» ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 із сім карткою з абонентським номером телефону НОМЕР_3 ; комплектуючий модуль (i7 13 Gen/8/512 W11Pro) - скасувати.

Речові докази: військовий бушлат у кольорі ММ14 - статутний ЗСУ; флісову кофту зеленого кольору без маркування; флісову кофту синього кольору із надписом на спині «Lovellsoccer»; спортивні штани чорного кольору із написом «HETAI» із полосами по бокових кишенях білого та червоного кольору; спортивні кросівки чорного кольору із підошвою білого кольору та із внутрішньою вставкою червоного кольору із написом «Kuldda»; мобільний телефон марки «Sigma» ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 із сім карткою з абонентським номером телефону НОМЕР_3 - повернути ОСОБА_4 ;

комплектуючий модуль (i7 13 Gen/8/512 W11Pro) - повернути Великолюбінській селищній раді Львівського району Львівської області;

компакт-диск «CD-R» тм Verbatim. 700 Mb із відеозаписом від 07.01.2025 - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 2387,70 грн. витрат на проведення експертного дослідження № СЕ-19/114-25/908-Д від 13.01.2025, виконаних Львівським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України.

На вирок протягом 30-ти діб з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду з підстав передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддя ОСОБА_1