Номер провадження: 11-кп/813/865/25
Справа № 505/3019/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Подільської окружної прокуратури Одеської обл. ОСОБА_7 на вирок Котовського міськрайсуду Одеської обл. від 13.08.2024 у к/п № 0000145 від 03.04.2024 відносно:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Оленівка, Фрунзівського р-ну, Одеської обл., громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.

Зазначеним вироком суду 1-ої інстанції ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч.1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та йому призначено покарання:

- за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 800 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 13600 грн. в дохід держави;

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 800 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 13600 грн. в дохід держави.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних вират.

Відповідно до вироку суду 1-ої інстанції, ОСОБА_8 визнаний винуватим у тому, що він у серпні 2019, точної дати в ході дізнання встановлено не було, дізнався від раніше знайомого ОСОБА_9 , про те, що той може виготовити посвідчення тракториста-машиніста за грошову винагороду. ОСОБА_8 було відомо, що дане посвідчення тракториста-машиніста буде підробленим, тобто таким, що не відповідає встановленому зразку, що перебуває в офіційному обігу на території України.

В подальшому ОСОБА_8 розуміючи, що він не має права на керування тракторами, в тому числі саморобними, самохідними сільськогосподарськими, меліоративними і дорожньо-будівельними машинами, переслідуючи намір отримати право на керування трактором відповідної категорії та маючи на меті отримати посвідчення тракториста-машиніста, у серпні 2019, точної дати в ході дізнання встановлено не було, з метою отримання зазначеного документу всупереч Постанови КМУ від 02.04.1994 №217 «Положення про порядок видачі посвідчень тракториста-машиніста», за усною домовленістю, замовив у раніше знайомого ОСОБА_9 , виготовлення підробленого посвідчення тракториста- машиніста.

Переслідуючи свій злочинний умисел на пособництво у підробленні офіційного документа, ОСОБА_8 у серпні 2019, шляхом виготовлення копій відповідних документів, при особистій зустрічі, передав раніше знайомому ОСОБА_9 , свої повні анкетні дані (прізвище, ім`я, по-батькові, число, місяць, рік народження, адресу мешкання, індивідуальний податковий номер, фотокартку) для виготовлення підробленого посвідчення тракториста-машиніста, яке наділяє правом керування тракторами, в тому числі саморобними, самохідними сільськогосподарськими, меліоративними і дорожньо-будівельними машинами на своє ім`я.

У жовтні 2019, ОСОБА_8 отримав від раніше знайомого ОСОБА_9 підроблений офіційний документ, а саме посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_8 , виготовлене саморобним способом з використанням термосублімаційного друку, надавши кошти за нього у розмірі 10000 грн.

Окрім того, 02.04.2024 о 13 год. 20 хв., на одній з вулиць с. Федорівка, Подільського р-ну, Одеської обл., співробітниками СРПП Подільського РУП ГУНП в Одеській обл. старшим сержантом поліції ОСОБА_10 та старшим лейтенантом поліції ОСОБА_11 , під час патрулювання було виявлено та зупинено трактор марки «МТЗ-82», яким керував ОСОБА_8 , за порушення п. 9.9 ПДР «Попереджувальні сигнали» що безпідставно подав звуковий сигнал у населеному пункті.

Під час складання електронного протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 125 КУпАП та перевірки документів, ОСОБА_8 , достовірно знаючи, що посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 від 26.09.2019, є підробленим, оскільки він не отримував його в порядку, встановленому Постановою КМУ від 02.04.1994 №217 «Положення про порядок видачі посвідчень тракториста-машиніста», маючи прямий умисел і спеціальну мету - використання завідомо підробленого документа - посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 від 26.09.2019, надав співробітникам СРПП Подільського РУП ГУНП в Одеській обл., а саме старшому сержанту поліції ОСОБА_10 та старшому лейтенанту поліції ОСОБА_11 завідомо підроблений документ - посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 від 26.09.2019, виданого на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто ОСОБА_8 використав завідомо підроблений документ, який в подальшому було вилучено у нього, як такий, що за своїми характеристиками не відповідає встановленому зразку та як вбачається з відповіді, наданої ГУ Держпродспоживслужби в Київській обл. від 06.08.2024 №Вих-10-10/7272-24 посвідчення тракториста-машиніста такої ж серії, а саме серії НОМЕР_1 видано ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_7 вказує на те, що судом 1-ої інстанції було допущене неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність оскільки кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 358 КК України було вчинено ОСОБА_8 у 2019, санкцією вказаної норми КК України передбачений максимальний вид покарання у виді обмеження волі, що свідчило про закінчення строків давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності. Водночас, судом зазначене питання не було досліджено, не було роз`яснено обвинуваченому право на звільнення від кримінальної відповідальності.

За таких обставин, прокурор ОСОБА_7 просить вирок суду 1-ої інстанції 13.08.2024 змінити, в частині призначення покарання. На підставі ст.ст. 49, 74 КК України звільнити ОСОБА_8 від покарання призначеного за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України. Вважати ОСОБА_8 засудженим за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн. Виключити із резолютивної частини вироку посилання про призначення ОСОБА_8 остаточного покарання із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України. В іншій частині вирок залишити без змін.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 підтримала апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_7 , водночас обвинувачений ОСОБА_8 , будучи належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, до суду не з`явився, причини неявки не повідомив, із жодними клопотаннями до суду не звертався.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позицію прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Системний аналіз вироку суду 1-ої інстанції показав, що оскаржуване судове рішення зазначеним вимогам кримінального процесуального закону відповідає не в повному обсязі з огляду на наступне.

Враховуючи те, що висновки суду 1-ої інстанції про винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних проступків та правильність кваліфікації його дій ніким із учасників провадження в апеляційному порядку не оскаржується, колегія суддів не вбачає підстав для їх перегляду та констатує, що його дії правильно кваліфіковані судом за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

Водночас, ч. 5 ст. 74 КК України передбачено, що особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених ст. 49 цього Кодексу.

Так, відповідно до матеріалів судового провадження ОСОБА_8 обвинувачувався зокрема у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України.

Початком перебігу строку давності є день, коли кримінальне правопорушення було вчинено, тобто відповідно до матеріалів кримінального провадження - із серпня по жовтень 2019.

Разом із цим, відповідно до положень п. 2) ч.1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

За приписами ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років.

З огляду на викладені вище обставини, оскільки з моменту вчинення кримінального проступку на момент розгляду справи у суді 1-ої інстанції минуло більше 4 років, апеляційний суд приходить до переконання, що у даному випадку наявні підстави для звільнення ОСОБА_8 від призначеного покарання за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України.

При цьому, колегія суддів враховуючи, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 було розглянуто судом 1-ої інстанції в порядку ст. 382 КПК України, оскільки обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненому, із апеляційною скаргою до суду не звертався, а також позбавлений можливості оскаржити вирок в частині встановлення фактичних обставин справи, у зв`язку з чим вважає, що у зв`язку із неявкою обвинуваченого у судове засідання, слід розглядати позицію ОСОБА_8 щодо звільнення його від покарання, як таку, що не може свідчити про відмову обвинуваченого проти такого звільнення.

Водночас, відповідно до правового висновку щодо застосування норми права викладеного у постанові ККС у складі ВС від 11.07.2019 у справі № 263/206/14-к, якщо за одним злочином закінчилися строки давності притягнення до кримінальної відповідальності, а за іншим ні, то суд за першим злочином закриває кримінальне провадження, а за іншим призначає покарання, без застосовування положення ст. 70 КК України, які визначають правила призначення покарання за сукупністю злочинів.

Відтак, апеляційний суд додатково вважає за необхідне виключити із резолютивної частини вироку посилання на застосування ст. 70 КК України.

Приписами п. 2) ч. 1 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити його.

Відповідно до п.4) ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Пунктом п.1) ч. 1 ст. 413 КПК України визначено, що неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду 1-ої інстанції, щодо ОСОБА_8 - зміні, в частині призначеного йому покарання.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407, 409, 413, 419, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Подільської окружної прокуратури Одеської обл. ОСОБА_7 - задовольнити.

Вирок Котовського міськрайонного суду Одеської обл. від 13.08.2024, яким ОСОБА_8 визнаний винуватиму вчиненні кримінальних проступків, ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України - змінити.

На підставі ч. 2 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_8 . від призначеного покарання за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

Виключити із резолютивної частини вироку абзац 2 щодо застосування положень ст. 70 КК України при призначенні покарання ОСОБА_8 .

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3