Провадження № 1-кп/369/1314/25
В И Р О К

іменем України

23.01.25 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Лисенка В.В.

при секретарці Дубицькій М.І.

за участю прокурорки Мокрицької І.А.

захисника Стельниковича С.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця селища Козин Обухівського району Київської області, з середньою освітою, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, -

УСТАНОВИВ:

Постановою Обухівського районного суду Київської області від 26 вересня 2023 у справі № 372/3167/23, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів громадян, що становить розміром 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Обов`язковість судового рішення, згідно зі ст.129 Конституції України, є однією з основних засад судочинства.

Як установлено у ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Однак, ОСОБА_1 , достовірно знаючи про наявність постанови Обухівського районного суду Київської області від 26 вересня 2023 у справі № 372/3167/23, яка набрала законної сили, будучи ознайомленим з нею, діючи умисно, не виконуючи рішення суду яке набрало законної сили, в частині позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, с обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, 17.08.2024 близько 08 години, керував транспортним засобом марки «Volkswagen» із д.н.з. НОМЕР_1 на автомобільній дорозі по вулиці Соборна у с. Софіївська Борщагівка Бучанського району Київської області, чим порушив виконання рішення суду.

В підготовчому судовому засіданні прокурорка просила затвердити угоду про визнання винуватості обвинуваченого ОСОБА_1 . Обвинувачений та його захисник підтримали думку прокурорки.

Суд шляхом заслуховування пояснень сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом встановлено, що ОСОБА_1 повністю усвідомлює зміст угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Таким чином, суд вважає, що обставини вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, знайшли своє об`єктивне підтвердження під час підготовчого судового засідання.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 382 КК України як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

Вислухавши думку сторін, вивчивши угоду про визнання винуватості, яка відповідає вимогам ст. 474 КПК України, враховуючи, що кримінальне правопорушення, яке вчинив ОСОБА_1 є нетяжким злочином, обвинувачений раніше не судимий, покарання, яке пропонується в угоді, є покаранням в межах санкції ч. 1 ст. 382 КК України, тому суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між обвинуваченим та прокурором, та призначити узгоджену сторонами міру покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі.

Враховуючи особу обвинуваченого, його ставлення до скоєного кримінального правопорушення, який розкаявся у вчиненому, суд вважає, що його виправлення можливе без реального відбування покарання, тому суд на підставі ст. 75 КК України звільняє ОСОБА_1 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, покладаючи на нього частину обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

ОСОБА_1 не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, раніше не судимий, негативних характеристик за місцем проживання не має.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 368, 369, 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 13 вересня 2024 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_1 та прокурором.

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України і призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

ОСОБА_1 зобов`язати в період іспитового строку не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Строк іспитового строку рахувати з моменту проголошення вироку.

Речові докази: - 1 диск DVD-R марки Verbatim 4,7 Gb із відеозаписом, приєднаний до матеріалів кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Суддя В.В. Лисенко