Номер провадження 1-кс/754/938/25
Справа № 754/4302/25
У Х В А Л А

Іменем України

25 березня 2025 року місто Київ

Слідчий суддя Деснянського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000858 від 21.03.2025,

ВСТАНОВИВ:

До Деснянського районного суду міста Києва надійшло клопотання слідчого СВ Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_3 , погодженого прокурором Деснянської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 , про накладення арешту на речові докази у кримінальному провадженні № 0000858 від 21.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання слідчий зазначає, що під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , 21.03.2025 року, приблизно о 02 годині 00 хвилин, знаходячись на шостому поверсі третього під`їзду житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, маючи на меті умисне пошкодження чужого майна шляхом підпалу, підійшов до вхідних дверей загального коридору (тамбуру) на шостому поверсі третього під`їзду будинку за вказаною адресою, який перебуває на балансі Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва», поклав біля них заздалегідь заготовлені з метою вчинення даного злочину та принесені із собою сухий розпалювач, шматок картонного пакету, поролон та старий одяг, після чого підпалив їх за допомогою запальнички, в результаті чого сталося загоряння та пожежа зовнішньої сторони вказаних дверей загального коридору (тамбуру), що мало наслідком пошкодження їх лакофарбового покриття та часткову деформацію металу, а також пошкодження покриття підлоги загального коридору, двох опалювальних труб та зовнішнього фасаду стіни загального коридору вказаного поверху, що спричинило Комунальному підприємству «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» майнову шкоду.

21.03.2025 за фактом вчинення даного кримінального правопорушення, в порядку ст. 208 КПК України, було затримано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та в ході особистого обшуку останнього, було виявлено та вилучено: кофтину чорного кольору з капюшоном з аєрографічним малюнком, яку було поміщено до спецпакету WAR1742040; штани чорного кольору розміром «L» та капці темно-синього кольору, які поміщено до спецпакету WAR 11742041; запальничка зеленого кольору, яку поміщено до спецпакету ICR0101103.

21.03.2025 вищевказані предмети визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000858.

Слідчий ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив його задовольнити, підозрюваний ОСОБА_4 не заперечував щодо задоволення клопотання.

Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до положень ст. 131 КПК України, захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом (ч. 1 ст. 167 КПК України).

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди (ч. 2 ст. 167 КПК України).

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна (п. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України).

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (п. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України).

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. 2 ст. 170 КПК України).

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу (п. 1 ч. 3 ст. 170 КПК України).

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна (п.1 ч. 10 ст. 170 КПК України).

В судовому засіданні не було встановлено порушення слідчим вимог ст.ст. 168, 171 КПК України.

З метою збереження речових доказів, уникнення переховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження вказаних предметів іншим способом, прийняття законних процесуальних рішень, встановлення всіх об`єктивних обставин у кримінальному провадженні, дослідження вилученого майна та проведення необхідних експертиз, притягнення винних осіб до відповідальності, необхідним заходом забезпечення кримінального провадження є накладення арешту на майно.

Кофтина чорного кольору з капюшоном з аєрографічним малюнком, яку було поміщено до спецпакету WAR1742040; штани чорного кольору розміром «L» та капці темно-синього кольору, які поміщено до спецпакету WAR 11742041; запальничка зеленого кольору, яку поміщено до спецпакету ICR0101103, відповідають критеріям, вказаним у ст. 98 КПК України, оскільки містить на собі відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, як арешт майна з метою збереження речових доказів, що забезпечить дієвість розслідування у кримінальному провадженні.

Незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до знищення доказів у провадженні та унеможливить виконання завдань кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. 131, 132, 170, 172, 175, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання від 24.03.2025 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за № 0000858 від 21.03.2025 - задовольнити.

Накласти у кримінальному провадженні № 0000858 від 21.03.2025 арешт на вилучені речові докази, а саме кофтина чорного кольору з капюшоном з аєрографічним малюнком, яку було поміщено до спецпакету WAR1742040; штани чорного кольору розміром «L» та капці темно-синього кольору, які поміщено до спецпакету WAR 11742041; запальничка зеленого кольору, яку поміщено до спецпакету ICR0101103, з метою збереження речових доказів, на час проведення досудового розслідування.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію ухвали, не пізніше наступного робочого дня після її постановлення, надіслати сторонам кримінального провадження.

Слідчий суддя ОСОБА_6