ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 650/1055/25 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/819/39/25 Доповідач в апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: відмова в арешті майна
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого: судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 21 лютого 2025 року про відмову в арешті майна,

ВСТАНОВИЛА:

Вищевказаною ухвалою слідчого судді, в межах кримінального провадження №0000394 від 19.02.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна у зазначеному кримінальному провадженні, в ході огляду місця події від 19.02.2025 року, що проводився за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: 1) транспортний засіб ГАЗ, моделі 3307, 1992 року випуску, синього кольору, з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 ; 2) деревину рослини акація об`ємом близько 5-ти кубів, яка знаходиться в кузові автомобіля марки ГАЗ, моделі 3307, 1992 року випуску, синього кольору, з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 ; 3) товарно-транспортні накладні Екз.2 та Екз.3, які поміщено до паперового конверту НПУ.

Відмова обґрунтована тим, що у клопотанні прокурора про арешт майна відсутнє обґрунтування наявності ознак вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, в тому числі ознак незаконності перевезення деревини, її заготовлення без відповідного дозволу або неналежного оформлення товарно-транспортної накладної на неї, підробку документів та заподіяння істотної шкоди, яка б могла бути завдана навколишньому середовищу або економічним інтересам держави.

Крім того, слідчим суддею зазначено і про відсутність обґрунтування того, яким саме критеріям, визначеним ст. 98 КПК України відповідає майно на яке просить накласти арешт слідчий.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді прокурор подав на неї апеляційну скаргу в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на тимчасово вилучене майно у зазначеному кримінальному провадженні, а саме на: - транспортний засіб ГАЗ, моделі 3307, 1992 року випуску, синього кольору, з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 ; - деревину рослини акація об`ємом близько 5-ти кубів, яка знаходиться в кузові автомобіля марки ГАЗ, моделі 3307, 1992 року випуску, синього кольору, з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 ; - товарно-транспортні накладні Екз.2 та Екз.3, які поміщено до паперового конверту НПУ.

Апеляційна скарга мотивована доводами про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали, яка підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Зокрема, апелянт зазначає про те, що згідно ухвали суду від 21.02.2025, із долучених до клопотання слідчого матеріалів, слідчий суддя встановив, що 19.02.2025 близько 10.43 год. на виїзді із польової дороги в с. Білогірка виявлено автомобіль ГАЗ 3307, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , водій якого ОСОБА_6 , перевозив деревину, на яку не мав дозвільних документів.

Відповідно до протоколу допиту свідка (дослідженого судом у ході розгляду клопотання про арешт майна) ОСОБА_7 , він спільно з о/у СКП Бериславського РВП ГУНП в Херсонській області капітаном поліції ОСОБА_8 рухаючись на службовому автомобілі по автодорозі с. Давидів Брід - с. Калинівське виявлено вантажний автомобіль ГАЗ 3307, д.р.н. НОМЕР_1 завантажений стовбурами деревини, який рухався по польовій дорозі під керуванням ОСОБА_6 . Після зупинки, водій ОСОБА_6 повідомив, що на цей час жодних документів на право перевезення порубаної деревини у нього не має.

В судовому засіданні ОСОБА_6 пояснив, що він займається торгівлею деревиною. 19.02.2025 року працівники поліції виявивши його автомобіль завантажений деревиною попросили пред`явити їм правовстановлюючі документи на деревину, яких у нього не було. Він зателефонував т.в.о. директора Лісомисливського господарства ОСОБА_9 , який приїхавши на місце зупинки автомобіля роздрукував товаро-транспортну накладну та надав йому.

Слідчим суддею згідно до письмових пояснень т.в.о. директора ДП «Великоолександрівське ЛМГ» ОСОБА_9 , встановлено, що 14.02.2025 року лісомисливським господарством здійснено заготівлю деревини лісу, дерев типу акація об`ємом 5м3. 19.02.2025 року ОСОБА_10 за попередньою домовленістю прибув до точки із заготівлі дров, завантажив свій транспортний засіб - автомобіль марки ГАЗ деревиною та поїхав в бік с. Білогірка Бериславського р-ну Херсонської обл. Товаро-транспортну накладну на перевезення вказаної деревини він особисто роздрукував на місці зупинки автомобіля, в присутності працівників поліції, за допомогою Калинівського персонального комп`ютера, яку передав ОСОБА_11 .

Згідно досліджених в судовому засіданні письмових пояснень ОСОБА_12 слідчим суддею встановлено, що деревину типу акація, ОСОБА_6 19.02.2025 року перевозив саме на замовлення ОСОБА_12 до с. Мала Олександрівка, вул. Космічна, 6.

Проте, досліджені в судовому засіданні, квитанції до прибуткового касового ордеру № 72 від 18.02.2025 року засвідчує те, що покупцем є ОСОБА_13 , аналогічно згідно товаро-транспортної накладної (ЛІС) серія ХСА № 610799 від 19.02.2025 року - вантажоодержувачем в с. Мала Олександрівка також є ОСОБА_13 .

Крім цього, відповідно листа Великоолександрівської селищної військової адміністрації Бериславського району Херсонської області від 26.02.2025 року громадянка ОСОБА_14 на території селищної територіальної громади взагалі не проживає.

Таким чином, окрім, незаконного перевезення вищезазначеної деревини типу акації, вбачаються ознаки можливого продажу деревини в порушення встановленого порядку її реалізації без зарахування на баланс підприємства матеріальних цінностей, її продажу без зарахування коштів на рахунок лісомисливського господарства.

Постановою слідчого від 19.02.2025 транспортний засіб марки ГАЗ, моделі 3307, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ; деревину рослини акація в кількості 5м3, яка знаходилась у вищезазначеному автомобілі та товаро-транспортні накладні Екз.2, Екз.З, визнано речовими доказами.

Зважаючи на викладене, не переконання прокурора, у слідчого судді були всі підстави для задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_6 зазначає про законність обґрунтованість оскаржуваної ухвали слідчого судді, зважаючи на що просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Учасники судового провадження були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду, клопотань та/або заяв про відкладення чи перенесення апеляційного розгляду до суду не надходили.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1, п. 7 ч. 2 ст. 98 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Приписами ч. 2 ст. 173 КПК визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Вищевказані вимоги КПК України, слідчим суддею суду першої інстанції при розгляді клопотання прокурора дотримані не були.

Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів провадження, слідчим відділенням Бериславського РУП ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні№0000394 від 19.02.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 19.02.2025 року близько 10:43 на виїзді з польової дороги в с. Білогірка було зупинено автомобіль ГАЗ 3307 (державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ), водій якого, ОСОБА_6 , перевозив деревину без правовстановлюючих документів.

Під час проведення огляду місця події 19.02.2025 в період часу з 16:00 до 16:20, старшим дізнавачем ОСОБА_15 , було виявлено та вилучено наступне майно: - товарно-транспортні накладні Екз.2 та Екз.3, які поміщено до паперового конверту НПУ, транспортний засіб ГАЗ моделі 3307 з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , в кузові якого знаходиться деревина схожа на акцію об`ємом близько 5-и кубів. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ГАЗ моделі 3307 з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , його власником є ОСОБА_6 .

Постановою слідчого у даному кримінальному провадженні від 19.02.2025 року транспортний засіб ГАЗ моделі 3307, 1992 року випуску, синього кольору, з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , деревину рослини акація об`ємом близько 5-и кубів, яка знаходиться у кузові автомобіля ГАЗ моделі 3307, 1992 року випуску, синього кольору, з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , та товарно-транспортні накладні Екз.2 та Екз.3, які поміщено до паперового конверту НПУ, визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 246 КК України, кримінальна відповідальність за нею наступає у разі незаконної порубку дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, перевезення, зберігання, збут незаконно зрубаних дерев або чагарників, що заподіяли істотну шкоду.

Враховуючи наведене, саме до компетенції органу досудового розслідування належить встановлення чи є вказане майно предметом злочину, чи знаряддям його вчинення.

Як вбачається з клопотання слідчого ним ставиться питання про накладення арешту на вищевказане майно саме з підстав визнання його речовим доказом у кримінальному провадженні з підстав того, що воно відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, визнане речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Крім того, на переконання колегії суддів, як в самому клопотанні, так і в апеляційній скарзі, слідчим та прокурором наведені докази, які вказують на наявність достатніх підстав чи розумних підозр вважати, що майна на яке слідчий просить накласти арешт, є доказом злочину, та відповідає критеріям відповідає критеріям речового доказу, що визначені ст. 98 КПК України, тому відповідно виникла необхідність у їх збереженні задля досягнення дієвості досудового розслідування кримінального провадження.

Також, як вбачається з клопотання слідчого та апеляційної скарги прокурора, в них чітко зазначені підстави, мета та завдання арешту майна у даному кримінальному провадженні.

У цьому кримінальному провадженні є достатні підстави вважати, що речі, на які прокурор просив накласти арешт, мають суттєве значення для кримінального провадження, оскільки, вони можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Разом із тим, на час звернення прокурора із клопотанням про накладення арешту на зазначене у клопотанні майно, експертних досліджень вилученого майна проведено ще не було.

Висновки слідчого судді про недоведеність прокурором передбачених ч. 1 ст. 170 КПК підстав не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя не врахував положення ст. 167,168,170-173, КПК України у їх системному взаємозв`язку та передчасно, на стадії розгляду клопотання про накладення арешту на майно, фактично вдався до встановлення фактичних обставин кримінального провадження, що відповідно до ст. 91 КПК підлягають доказуванню та оцінки доказів з точки зору їх допустимості та достовірності, тобто вдався до вирішення тих питань, що вирішується на стадії судового розгляду.

Натомість при розгляді клопотання слідчий суддя має керуватися приписами ст. 173 КПК та положеннями ст. 131 КПК.

Колегія суддів з наведених вище підстав не має процесуальних підстав надавати оцінку доданим до клопотання прокурора доказам з точки зору їх допустимості та достовірності та вирішувати питання, передбачені ст. 368 КПК України, та ст. 84, 86 КПК України.

Під час здійснення досудового розслідування проводиться перевірка та повне і об`єктивне встановлення всіх обставин кримінального провадження, зокрема і достатність доказів на повідомлення про підозру, визначається остаточна кваліфікація дій особи, відповідно і необхідність у застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження.

Зважаючи на те, що матеріали кримінального провадження містять достатні відомості, які вказують на те, що вищезазначене вилучене майно може бути використане як доказ у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000394 від 19.02.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, колегія суддів вважає, що з метою забезпечення збереження речових доказів, наявні підстави для накладення арешту на майно про арешт якого просить в клопотанні слідчий та апеляційній скарзі прокурор.

На переконання колегії, саме такий спосіб обмеження буде розумним і співрозмірним обмеженням права власності та не перешкодить кримінальному провадженню.

Зважаючи на викладене, апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, а ухвала слідчого судді скасуванню з ухвалення нової ухвали.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора, задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 21 лютого 2025 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого, в межах кримінального провадження №0000394 від 19.02.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, про арешт тимчасово вилученого майна у зазначеному кримінальному провадженні, в ході огляду місця події від 19.02.2025 року, що проводився за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: 1) транспортний засіб ГАЗ, моделі 3307, 1992 року випуску, синього кольору, з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 ; 2) деревину рослини акація об`ємом близько 5-ти кубів, яка знаходиться в кузові автомобіля марки ГАЗ, моделі 3307, 1992 року випуску, синього кольору, з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 ; 3) товарно-транспортні накладні Екз.2 та Екз.3, які поміщено до паперового конверту НПУ, скасувати.

Постановити нову ухвалу.

Клопотання слідчого, задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, в межах кримінального провадження №0000394 від 19.02.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, у зазначеному кримінальному провадженні, в ході огляду місця події від 19.02.2025 року, що проводився за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: 1) транспортний засіб ГАЗ, моделі 3307, 1992 року випуску, синього кольору, з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 ; 2) деревину рослини акація об`ємом близько 5-ти кубів, яка знаходиться в кузові автомобіля марки ГАЗ, моделі 3307, 1992 року випуску, синього кольору, з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 ; 3) товарно-транспортні накладні Екз.2 та Екз.3, які поміщено до паперового конверту НПУ.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_16 ОСОБА_17 ОСОБА_18