Справа № 585/1186/25
Номер провадження 1-кп/585/346/25
У Х В А Л А

07 квітня 2025 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

провівши в приміщенні суду в м. Ромни відкрите підготовче судове засідання у кримінальному провадженні № 0000009 відносно ОСОБА_4 про обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 308, ч. 2 ст. 308, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Роменського міськрайонного суду надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , затверджений прокурором Роменської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід - домашній арешт.

Ухвалою суду від 01 квітня 2025 року призначено підготовче судове засідання.

Прокурор ОСОБА_3 подала клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.1, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. В обгрунтування клопотання зазначає, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 307, ч. 1, 2 ст. 307, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 307, ч. 1 ч, 2 ст. 308 КК України. Санкції вказаних статей відносить інкриміновані злочини до категорії тяжких, тому очікування можливого суворого вироку може мати значення. ОСОБА_4 притягувався до кримінальної відповідальності та відбував покарання у місцях позбавленні волі, і останньому відомі умови перебування у таких місцях. Крім того, ОСОБА_4 має не погашену судимість в установленому законом порядку за вчинення особливо тяжкого злочину. Наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду підтверджується тим, що суворість покарання у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк до десяти років, може бути визнане ОСОБА_4 більш небезпечним, ніж втеча. В силу свого процесуального статусу ОСОБА_4 відомі справжні анкетні данні ОСОБА_5 (особи під зміненими анкетними даними). Під час затримання в порядку ст. 208 КПК України, він неодноразово погрожував йому фізичною розправою, тому існує ризик того, що останній може незаконно, шляхом підбурювання, вмовляння, залякування впливати на покази свідків або здійснювати вплив шляхом залякування з метою зміни їх показів та відмови від давання показань. ОСОБА_4 вчинив злочини, пов`язані з наркотичними речовинами, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, в умовах свого майнового стану, відсутності офіційного працевлаштування та легального доходу, що істотно підвищує ризик повторного скоєння аналогічних кримінальних правопорушень. Крім цього, ОСОБА_4 вже раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, має непогашену судимість, проте на шлях виправлення не став та продовжує вчиняти злочини.

Обвинувачений ОСОБА_4 проти задоволення клопотання прокурора не заперечував.

Згідно ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення:

1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу;

2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу;

3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу;

4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження;

5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру;

6) доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь та обрати змінити, скасувати запобіжний захід.

Згідно ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Розглядаючи клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту ОСОБА_4 , суд дійшов наступного висновку.

Прокурором в обгрунтування клопотання зазначено, що враховуючи суворість покарання за вчинені обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальні правопорушення, існують ризики, передбачені п.1, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту, суд не вдається до оцінки наявності обґрунтованої підозри, оскільки питання про обрання запобіжного заходу ставиться після надходження обвинувального акту до суду під час підготовчого судового засідання.

Так, суд оцінює наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України зазначених у клопотанні прокурора, та виходячи із сукупності всіх обставини, у тому числі суспільної небезпечності кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченому, даних про особу обвинуваченого, суд вважає, що зазначені у клопотанні відносно ОСОБА_4 ризики, існують.

Наявність вказаних ризиків підтверджується тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за скоєння яких чинним законодавством передбачене покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років з конфіскацією майна. Він усвідомлює невідворотність покарання за вчинення інкримінованих йому злочинів, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.

Наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що в силу свого процесуального статусу ОСОБА_4 відомі справжні анкетні дані ОСОБА_5 (особи під зміненими анкетними даними), тому останній може незаконно впливати на нього та інших свідків з метою з метою зміни з ними показань та уникнення кримінальної відповідальності за вчинені ним злочини.

Крім того, ОСОБА_4 вчинив тяжкі злочини саме з метою одержання прибутку від збуту наркотичних речовин, в умовах свого майнового стану, відсутності офіційного працевлаштування та легального доходу, що істотно підвищує ризик повторного скоєння аналогічних кримінальних правопорушень та свідчить про наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.

При цьому суд враховує, що ОСОБА_4 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив злочини маючи незняту та непогашену судимість.

Врахування тяжкості злочинів має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності його поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинені злочини підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилятися від суду.

Тобто обвинувачений ОСОБА_4 через тяжкість покарання, яке йому загрожує в разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується, може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків з метою зміни ними показань та вчинити інші кримінальні правопорушення.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, що створює загрозу для населення та становить підвищену суспільну небезпечність, суд вважає, що у даній справі, з урахуванням презумпції невинуватості, превалює суспільний інтерес, який виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Слід врахувати також практику Європейського суду з прав людини. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Під час розгляду клопотання судом вивчалася можливість, для запобігання вищезазначених ризиків, застосування відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж просить прокурор у поданому клопотанні.

Враховуючи існування зазначених ризиків, та з метою їх запобігання, а також забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків та оцінюючи сукупність обставин встановлених під час розгляду клопотання, суд дійшов висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_4 є неможливим, оскільки вони не забезпечать його належної поведінки, так як маючи можливість вільно пересуватися, розуміючи можливість покарання у вигляді позбавлення волі, обвинувачений може вільно вчиняти дії, направлені на уникнення від відповідальності та покарання.

Відповідно ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Суд вважає, що для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчиняти інші кримінальні правопорушення, відносно ОСОБА_4 необхідно обрати міру запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, з покладенням наступних обов`язків: 1) прибувати за першою вимогою прокурора та суду; 2) не відлучатися за межі населеного пункту в якому проживає без дозволу прокурора або суду; 3) повідомляти прокурора або суд про зміну місця проживання; 4) утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні; 5) носити електронний засіб контролю.

Керуючись ст.ст.176, 177, 178, 181, 194, 314 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Роменської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, задовольнити.

Обрати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Червоні Партизани Носівського району Чернігівської області, українцю, громадянину України, з середньою освітою, не працюючому, раніше судимому, зареєстрованому та мешканцю за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням наступних обов`язків:

1) прибувати за першою вимогою прокурора та суду;

2) не відлучатися за межі населеного пункту, в якому проживає без дозволу прокурора або суду,

3) повідомляти прокурора або суд про зміну місця проживання;

4) утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні,

5) носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що відповідно ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвала діє протягом двох місяців з моменту постановлення - до 07 червня 2025 року включно.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`яти днів безпосередньо до Сумського апеляційного суду з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 08 квітня 2025 року о 08 год. 45 хв.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_1