612/266/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року с-ще. Близнюки

Близнюківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 , з боку захисту: обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с. Близнюки Харківської області кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Новотроїцьке Близнюківського району Харківської області, громадянки України, не заміжньої, не працюючої, з середньою освітою, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

в с т а н о в и в:

02.03.2025 приблизно о 20:00 год., ОСОБА_4 знаходилась з ОСОБА_5 у нього вдома за адресою: АДРЕСА_3 ., де у неї виник умисел на таємне викрадення майна ОСОБА_5 , а саме грошових коштів, які були в його барсетці.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно - небезпечних наслідків у вигляді заподіяння майнової шкоди потерпілому та бажаючи їх настання, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, з корисливого мотиву, з метою наживи, достовірно знаючи про те, що згідно з Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року було введено воєнний стан на всій території України, ОСОБА_4 таємно, шляхом вільного доступу, з барсетки ОСОБА_5 викрала гроші в сумі 5000 гривень.

Після чого ОСОБА_4 , утримуючи при собі викрадені грошові кошти, з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, викраденим розпорядилася на власний розсуд, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на суму 5000 гривень.

Допитана у судовому засіданні в якості обвинуваченої ОСОБА_4 , вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні визнала повністю, розкаялася у скоєному, погодилася із кваліфікацією органом досудового розслідування вчиненого нею діяння, не оспорювала встановлених в ході досудового розслідування фактичних обставин справи на підставі яких їй пред`явлене обвинувачення. Пояснила про обставини справи, як викладено вище у вироку.

Потерпілий ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд даної справи без його участі, в якій він вказує, що претензій до обвинуваченої не має, йому роз`яснено порядок ч. 3 ст. 349 КПК України, його позиція добровільна, а також йому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений право оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. При вирішенні міри покарання покладається на розсуд суду.

Прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин.

Враховуючи, що обвинувачена ОСОБА_4 , в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованому їй кримінальному правопорушенні, судом відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, що немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив учасникам кримінального провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд, переконавшись у правильності розуміння вказаних положень закону сторонами кримінального провадження, визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження подій кримінальних правопорушень, а також винуватості обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення.

Вина обвинуваченої у скоєнні вище зазначеному кримінальному правопорушенні доведена в повному обсязі.

Дії обвинуваченої ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

При вирішенні питання про вид і міру покарання ОСОБА_4 суд враховує відсутність обтяжуючих обставин відповідно ст. 67 КК України. Щире каяття відповідно до ст. 66 КК України є обставиною, яка пом`якшує її покарання.

Згідно класифікації кримінального правопорушення, передбаченої ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 , за ч. 4 ст. 185 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Вивченням особи ОСОБА_4 судом встановлено, що вона раніше не судима, на обліку у лікаря нарколога та психіатра Близнюківської ЦРЛ не перебуває, за місцем проживання характеризується формально позитивно, не заміжня, не працююча.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує, що нею скоєно тяжкий злочини, характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченої, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, які його обтяжують.

Враховуючи вказані обставини, суд дійшов висновку про необхідність і достатність призначення ОСОБА_4 покарання для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України.

При цьому, суд враховуючи характер та ступінь суспільної небезпеки діянь, тяжкість кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої, згідно яких вона формально позитивно характеризується за місцем проживання, офіційно не працевлаштована, раніше не судима, наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, відсутність обставини, що обтяжує покарання, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання, та дійшов висновку про звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст. 75 КК України.

На думку суду, призначене покарання відповідає характеру та ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також є достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

На період іспитового строку суд покладає обов`язки на ОСОБА_4 , передбачені ст. 76 КК України.

Вирішуючи питання щодо обрання міри запобіжного заходу ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили, суд враховує те, що ОСОБА_4 засуджується до покарання з випробуванням, отже, суд не знаходить підстав для продовження обвинуваченій ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, обраного на стадії досудового розслідування.

Цивільний позов не пред`являвся. Арешт на майно не накладався.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України. Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

У відповідності до вимог ст. 76 КК України на період іспитового строку, покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази по кримінальному провадженню: CD R диск з відеозаписом з продуктового магазину «Гринько» 02.03.2025 року зберігати в матеріалах даного кримінального провадження.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Вирок може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1