Справа № 278/5994/24
В И Р О К

Іменем України

08 січня 2025 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

представника потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, працюючого ФОП « ОСОБА_7 », проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України

установив:

06.10.2024 року близько 16 години ОСОБА_4 , приїхав до місця проживання своєї дружини ОСОБА_5 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

В цей же день, час та місці між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , на ґрунті раніше виниклих неприязних відносини виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне протиправне спричинення тілесних ушкоджень дружині, ОСОБА_4 у вищевказаний час та місці, підійшов до ОСОБА_5 та кулаком правої руки наніс два удари в область обличчя ОСОБА_5 , в результаті чого спричинив тілесні ушкодження у вигляді забоїв м`яких тканин зовнішнього носу, закритого перелому кісток носу, перелому правого лобного відростку верхньо-щелепової кістки, які відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, як такі, що не є небезпечними для життя, але призвели до тривалого розладу здоров`я.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України, яке виразились в умисному спричиненні середньої тяжкості тілесних ушкоджень, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

07.01.2025 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 була укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст. ст. 468, 469, 471 КПК України.

Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_4 та потерпіла ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 122 КК України, також погоджуються щодо застосування до його узгодженого сторонами покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в сумі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400,00 грн.

У судовому засіданні потерпіла, представник потерпілої та обвинувачений просили суд затвердити угоду про примирення. Потерпіла зазначила, що жодних претензій до ОСОБА_4 не має, шкода їй відшкодована у повному обсязі. Обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, вину визнав.

Прокурор не заперечував щодо затвердження угоди про примирення із застосуванням ст. 69 КК України, зазначив, що сума штрафу має бути більша.

При вирішення питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з положеннями частин 1, 3 статті 469 КПК України, угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді). Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом у підготовчому судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, яке, згідно зі ст. 12 КК України, є нетяжким злочином.

Вивченням даних про особу ОСОБА_4 встановлено, що він раніше не судимий, має постійне місце реєстрації. Матеріальна та моральна шкода, завдана потерпілій у кримінальному провадженні повністю відшкодована обвинуваченим.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 53 КК України, штраф - це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині цього Кодексу, з урахуванням положень частини другої цієї статті. Розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу.

Суд, враховує особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; добровільне відшкодування завданого збитку та усунення заподіяної шкоди та погоджується з узгодженим сторонами угоди покаранням із застосуванням положень ст. 69 КК України.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.п. 1-4 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови угоди про примирення відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Умови застосування спеціальної конфіскації відсутні. Викривачі у кримінальному провадженні відсутні.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення, укладеної між обвинуваченим та потерпілою, призначення обвинуваченому узгоджених сторонами виду та розміру покарання.

Запобіжні заходи до обвинуваченого не застосовані.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні. Речові докази відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 314, 373, 374, 468, 469, 473 - 475, 394 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 07.01.2025 про примирення укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в сумі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400,00 грн в дохід держави.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення засудженим, прокурором, потерпілою виключно з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити засудженому, прокурору, потерпілій.

Головуючий суддя ОСОБА_1