Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.02.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника-адвоката ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/583/21 за апеляційною скаргою першого заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_7 , на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.10.2021.

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ужгород Закарпатської області, громадянин України, українець, непрацюючий, із середньою освітою, розлучений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , несудимий, засуджений:

- за ч. 1 ст. 389 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 01 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням, якщо він протягом 01 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.05.2018 у справі № 308/2334/18 щодо ОСОБА_10 ухвалено виконувати самостійно.

Згідно вироку ОСОБА_9 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

ОСОБА_9 , будучи засудженим вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.05.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, до покарання у виді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 (одна тисяча сімсот) грн, порушуючи вимоги ст. 26, 27 Кримінально-виконавчого кодексу України, маючи злочинний умисел, спрямований на несплату штрафу у розмірі 1700 грн у дохід держави, посягаючи на інтереси правосуддя у частині забезпечення виконання покарання, не пов`язаного з позбавлення волі, переслідуючи мету направлену на невиконання вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, будучи належним чином попередженим про обов`язковість сплати штрафу, маючи реальну можливість сплатити штраф з моменту набрання вироком законної сили, штраф не сплатив та квитанції про сплату штрафу не надав.

В апеляційній скарзі перший заступник керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_7 просить вирок суду від 15.10.2021 скасувати у частині призначення покарання та ухвалити новий, яким ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 389 КК України

-2-

призначити покарання у виді обмеження волі строком на 01 (один) рік, на підставі ст. 71, 72 КК України, за сукупністю вироків, повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду від 04.05.2018 у виді штрафу в розмірі 100 н. м. д. г., що становить 1700 грн, і остаточно до відбування призначити ОСОБА_9 покарання у виді обмеження волі на строк 01 (один) рік та штраф у розмірі 100 н. м. д. г., що становить 1700 грн, який виконувати самостійно, а в решті вирок залишити без змін. Не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 389 КК України, вказує на те, що вирок є незаконним у частині призначення покарання в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що потягло за собою м`якість призначеного ОСОБА_9 покарання. Посилається на те, що звільняючи ОСОБА_9 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком, суд фактично не врахував те, що ОСОБА_9 раніше ухилявся від відбування покарання, за що і притягується до кримінальної відповідальності, і в свою чергу безпідставно звільнив ОСОБА_9 від відбування покарання, не навівши у вироку відповідних мотивів, які б свідчили про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання. Крім того, при призначенні ОСОБА_9 покарання, не зважаючи на те, що останній на момент ухвалення нового вироку не відбув покарання за попереднім вироком у виді штрафу, суд не виконав положення ст. 71, 72 КК України та звільнив ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі строком на 01 (один) рік з випробуванням, із встановленням іспитового строку тривалістю один рік, тобто призначив покарання, яке не є більшим від покарання за вироком у цьому провадженні, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком, чим порушив вимоги ч. 4 ст. 71 КК України. З урахуванням того, що ОСОБА_9 вчинив нове кримінальне правопорушення до відбуття покарання за попереднім вироком, то при призначенні остаточного покарання з урахуванням ст. 71, 72 КК України у виді обмеження волі, рішення про звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України є неприпустимим.

03.02.2025 захисник-адвокат ОСОБА_6 подала до апеляційного суду письмове клопотання про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності.

Судове провадження розглядається за відсутності обвинуваченого ОСОБА_9 , неявка якого не перешкоджає його розгляду. При цьому враховується, що обвинувачений належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги на вирок суду, а також те, що від нього не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин його неявки. Крім того, присутній в судовому засіданні захисник-адвокат ОСОБА_6 , не заперечувала проти розгляду апеляційної скарги без участі обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, яка підтримала подане нею в інтересах обвинуваченого клопотання, думку прокурора, яка частково підтримала апеляційну скаргу, однак не заперечила проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за строками давності, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення, а клопотання захисника про звільнення обвинуваченого ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності слід задовольнити з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Пунктом 1 частини 2 статті 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

-3-

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

За змістом зазначеної норми звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим і застосовується за таких умов: вчинення особою кримінального правопорушення; з дня вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1 ст. 49 КК України строки давності; особа не ухиляється від досудового слідства або суду; особа до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК України строків не вчинила нового злочину певного ступеня тяжкості.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 19.11.2019 у справі № 345/2618/16-к, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Відтак суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.

Суд встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження - досудове розслідування, підготовче засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження у суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 26.02.2019 у справі (№ 309/1201/15-к).

Матеріалами кримінального провадження підтверджено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 389 КК України, ОСОБА_9 вчинив 05.07.2018, також відсутні відомості про те, що ОСОБА_9 у період з 05.07.2018 по 05.07.2021 вчинив інше кримінальне правопорушення, не надані такі данні й суду апеляційної інстанції, а тому перебіг строків давності не переривався. Також, відсутні будь-які відомості про зупинення досудового чи судового провадження у зв`язку з ухиленням ОСОБА_9 від досудового розслідування або суду. Тому підстав вважати, що строки давності були зупинені, а отже вони на даний час не спливли, немає.

ОСОБА_9 погодився із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно ч. 2 ст. 302 КПК України, надав свою згоду на розгляд обвинувального акту без його участі у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні. У зв`язку з чим обвинувальний акт розглядався у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України.

Під час апеляційного розгляду захисник в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 подала клопотання про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності та закриття відносно нього кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

-4-

Під час розгляду апеляційної скарги, прокурор не заперечувала проти закриття відносно ОСОБА_9 кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України зі звільненням його від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України.

За змістом ст. 284-288 КПК України, підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 08.11.2018 у справі № 425/4506/15-к дотримання умов, передбачених ч. 1-3 ст. 49 КК України, є безумовною й обов`язковою підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності. Крім того, вимоги цієї статті не передбачають обов`язкове визнання вини особою, котра подала клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Відповідно до ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, тому вважає за необхідне клопотання обвинуваченого та його захисника задовольнити, вирок суду першої інстанції скасувати та звільнити обвинуваченого ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, а кримінальне провадження щодо нього, відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. 417 КПК України закрити.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 417, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.10.2021 щодо ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК Українискасувати.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_6 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності задовольнити.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України обвинуваченого ОСОБА_11 звільнити від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 389 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження щодо нього на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. 417 КПК України,- закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді