Справа № 761/3673/25
Провадження № 1-кс/761/3078/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 року слідча суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , дослідивши скаргу адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 , щодо забезпечення прав людини, в порядку ч. 1 ст. 206 КПК України

ВСТАНОВИЛА

В провадження слідчої судді Шевченківського районного суду м. Києва 28.01.2025 надійшла скарга адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 , щодо забезпечення прав людини, в порядку ст. 206 КПК України.

За обставин викладених у скарзі адвокат ОСОБА_2 просить зобов`язати орган, де утримується ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , негайно доставити ОСОБА_3 , до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва для з`ясування підстав позбавлення його свободи та участі у розгляді цієї скарги; визнати тримання під вартою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , незаконним; зобов`язати відповідний орган, де утримується ОСОБА_3 , звільнити незаконно позбавленого свободи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вивчивши матеріали скарги, слідча суддя дійшла висновку про відсутність підстав, передбачених ст. 206 КПК України, для негайної доставки ОСОБА_4 до слідчої судді Шевченківського районного суду м. Києва, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

У відповідності до ч. 1 ст. 1 Закону України, «Про попереднє ув`язнення» (далі Закон) попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Частиною 3 ст. 1 вказаного Закону встановлено, що тримання осіб, взятих під варту, відповідно до завдань кримінального судочинства здійснюється на принципах неухильного додержання Конституції України, вимог загальної декларації прав людини, інших міжнародних правових норм і стандартів поводження з ув`язненими і не може поєднуватися з навмисними діями, що завдають фізичних чи моральних страждань або принижують людську гідність.

У відповідності до ч. 1 ст. 3 Закону підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 206 КПК України якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Відповідно до ч. 3 ст. 206 КПК України слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Отже, стаття 206 КПК України надає слідчому судді специфічні повноваження щодо перевірки наявності підстав позбавлення особи свободи (зокрема, наявності судового рішення тощо) та звільнення такої особи, якщо за результатами такої перевірки відповідних підстав не буде встановлено або забезпечено проведення у найкоротший строк розгляду клопотання прокурора, слідчого про застосування запобіжного заходу. Таким чином, наведені вище положення статті 206 КПК України мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, та застосовуються саме в таких випадках. При цьому вказаний механізм не включає процедур оскарження рішень, дій чи бездіяльності працівників правоохоронних органів, пов`язаних із затриманням особи в порядку, передбаченому статтею 208 КПК України, post factum, оскільки відповідні заперечення особа може висловити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу та/або під час підготовчого судового засідання й судового розгляду кримінального провадження по суті. Така правова позиція щодо застосування статті 206 КПК України висвітлена у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27 травня 2019 року у справі № 766/22242/17.

При цьому, законодавець визначає, що постановлення слідчим суддею ухвали щодо негайної доставки до нього особи, яка позбавлена свободи, здійснюється лише в тому разі, якщо отримані слідчим суддею відомості створять у нього обґрунтовану підозру вважати, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності правових підстав для такого позбавлення.

У скарзі адвокат ОСОБА_2 , просить визнати тримання під вартою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , незаконним, зобов`язати відповідний орган, де утримується останній, звільнити незаконно позбавленого свободи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В той же час, у скарзі посилається на те, що 23.01.2025 ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 332 КК України. 24.01.2025 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва у справі №757/3078/25 задоволено клопотання про застосування запобіжного заходу до ОСОБА_3 та обрано останньому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави у розмірі 30 280 000 гривень.

Що свідчить про те, що доводи сторони захисту викладені у скарзі зводяться до незгоди з процесуальними рішеннями органу досудового розслідування та рішенням суду про застосування запобіжного заходу до ОСОБА_3 , та не свідчать про те, що порушенні у скарзі питання підлягають розгляду в порядку ст. 206 КПК України,

З урахуванням викладеного вище, не отримано відомостей, які б створювали обґрунтовану підозру вважати, що ОСОБА_3 утримується під вартою за відсутності правових підстав для позбавлення особи свободи та підлягає доставці до суду і звільненню з під варти саме в порядку ст. 206 КПК України.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 206, 208, 309, 372, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідча суддя

ПОСТАНОВИЛА

Відмовити у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 , щодо забезпечення прав людини, в порядку ч. 1 ст. 206 КПК України та постановленні ухвали про негайну доставку ОСОБА_3 до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідча суддя ОСОБА_1