Єдиний унікальний номер судової справи 201/3661/23
Номер провадження 1-кп/201/296/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2024 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд місто Дніпропетровська у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання прокурора ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, подане під час судового розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному 09 березня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000354 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, зі слів маючого вищу освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженого:

- 06 січня 2023 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання із випробувальним строком на 1 рік із покладенням обов`язків передбачених п. п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України;

- 01 травня 2023 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України до покарання із застосування ч. 1 ст. 71 КК України у вигляді 5 років 1 дня позбавлення волі, звільненого від покарання 07 листопада 2024 року на підставі ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 жовтня 2024 року у зв`язку із набранням чинності Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» від 18.07.2024 року № 3886-ІХ, -

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України,

встановив:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська знаходиться обвинувальний акт в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 09 березня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000354 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України за наступних обставин.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації на всій території України введено військовий стан та впроваджено, визначені ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» заходи правового режиму воєнного стану, який неодноразово продовжений.

Законом про затвердження Указу Президента від 6 лютого 2023 року №58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Законом України № 2117-х «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство» від 03.03.2022 року внесено зміни до Кримінального Кодексу України, зокрема частину четверту статті 185 після слів «у великих розмірах» доповнена словами «чи в умовах воєнного або надзвичайного стану».

В період дії воєнного стану, 05.03.2023 року о 13:25 годині ОСОБА_4 перебуваючи за адресою: м. Дніпро, Бульвар Слави, буд. 5, в приміщенні супермаркету «Сільпо» ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» у торгівельному залі, у відділі з молочною продукцією, побачив товар у холодильній шафі, а саме: масло солодковершкове «Волошкове поле», 73% жиру, масою 400 грам, у кількості 4 одиниць, вартістю 136 гривень 46 копійок за одиницю, на загальну суму 545 гривень 84 копійок, які належать ТОВ «СІЛЬПО-ФУД», . Далі, у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме: масла солодковершкового «Волошкове поле», 73% жиру, масою 400 грам, у кількості 4 одиниць, вартістю 136 гривень 46 копійок за одиницю, на загальну суму 545 гривень 84 копійок, повторно, в умовах воєнного стану.

Далі, 05.03.2023 року приблизно о 13:26 годині перебуваючи у вказаний час та у вказаному місці, ОСОБА_4 реалізуючи свій раптово виниклий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, шляхом вільного доступу, своєю правою рукою взяв з холодильної шафи та поклав у свій пакет, таким чином, здійснив крадіжку масла солодковершкового «Волошкове поле», 400 грам, у кількості 4 одиниць, вартістю 136 гривень 46 копійок за одиницю, на загальну суму 545 гривень 84 копійок. Після чого, ОСОБА_4 впевнившись, що його дії були таємними та не викриті іншими особами, покинув місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши ТОВ «СІЛЬПО-ФУД», майнову шкоду на загальну суму 545 гривень 84 копійок.

Умисні дії ОСОБА_4 , які виразились у таємному повторному викраденні чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

В період дії воєнного стану, 06.03.2023 року о 17:09 годині ОСОБА_4 перебуваючи за адресою: м. Дніпро, Бульвар Слави, буд. 5, в приміщенні супермаркету «Сільпо» ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» у торгівельному залі, у відділі з молочною продукцією, побачив товар у холодильній шафі, а саме: масло солодковершкове «Волошкове поле» 73% жиру, масою 400 грам, у кількості 4 одиниць, вартістю 136 гривень 46 копійок за одиницю, на загальну суму 545 гривень 84 копійок, які належать ТОВ «СІЛЬПО-ФУД», . Далі, у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме: масла солодковершкового «Волошкове поле», 400 грам, у кількості 4 одиниць, вартістю 136 гривень 46 копійок за одиницю, на загальну суму 545 гривень 84 копійок, повторно, в умовах воєнного стану.

Далі, 06.03.2023 року приблизно о 17:10 годині перебуваючи у вказаний час та у вказаному місці, ОСОБА_4 реалізуючи свій раптово виниклий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, шляхом вільного доступу, своєю правою рукою взяв з холодильної шафи та поклав у свій пакет, таким чином, здійснив крадіжку масла солодковершкового «Волошкове поле», 73% жиру, масою 400 грам, у кількості 4 одиниць, вартістю 136 гривень 46 копійок за одиницю, на загальну суму 545 гривень 84 копійок. Після чого, ОСОБА_4 впевнившись, що його дії були таємними та не викриті іншими особами, покинув місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши ТОВ «СІЛЬПО-ФУД», майнову шкоду на загальну суму 545 гривень 84 копійок.

Умисні дії ОСОБА_4 , які виразились у таємному повторному викраденні чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

В період дії воєнного стану, 08.03.2023 року в період часу з 16:43 годині по 16:44 годині ОСОБА_4 перебуваючи за адресою: м. Дніпро, Бульвар Слави, буд. 5, в приміщенні супермаркету «Сільпо» ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» у торгівельному залі, у відділі з молочною продукцією, побачив товар у холодильній шафі, а саме: масло солодковершкове «Волошкове поле», 73% жиру, масою 400 грам, у кількості 4 одиниць, вартістю 136 гривень 46 копійок за одиницю, на загальну суму 545 гривень 84 копійок, які належать ТОВ «СІЛЬПО-ФУД», . Далі, у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме: масла солодковершкового «Волошкове поле», 73% жиру, масою 400 грам, у кількості 4 одиниць, вартістю 136 гривень 46 копійок за одиницю, на загальну суму 545 гривень 84 копійок, повторно, в умовах воєнного стану.

Далі, 08.03.2023 року приблизно о 16:44 годині перебуваючи у вказаний час та у вказаному місці, ОСОБА_4 реалізуючи свій раптово виниклий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, шляхом вільного доступу, своєю правою рукою взяв з холодильної шафи та поклав у свій пакет, таким чином, здійснив крадіжку масла солодковершкового «Волошкове поле», 73% жиру, масою 400 грам, у кількості 4 одиниць, вартістю 136 гривень 46 копійок за одиницю, на загальну суму 545 гривень 84 копійок. Після чого, ОСОБА_4 , доводячи свій злочинний умисел до кінця, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, утримуючи при собі викрадене майно, загальною вартістю 545 гривень 84 копійок, перетнув касову зону, виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі у зв?язку з тим, що був зупинений охоронцем на виході з магазину та не зміг розпорядитись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши ТОВ «СІЛЬПО-ФУД», майнову шкоду на загальну суму 545 гривень 84 копійок.

Умисні дії ОСОБА_4 , які виразились у закінченому замаху на таємне повторне викрадення чужого майна (крадіжка) в умовах воєнного стану, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України.

За сукупністю, умисні дії ОСОБА_4 , які виразились у закінченому замаху на таємне повторне викрадення чужого майна (крадіжка) в умовах воєнного стану, та таємному повторному викраденні чужого майна (крадіжка) в умовах воєнного стану, кваліфікуються за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні 18 грудня 2024 року прокурор ОСОБА_3 подала письмове клопотання про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, яке підтримав у повному обсязі.

В обґрунтування своїх доводів зазначила, що 09.08.2024 року набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» відповідно до якого адміністративна відповідальність за ст. 51 КУпАП настає за дрібне викрадення чужого майна вартість якого на момент вчинення адміністративного правопорушення становить до двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Тож, з 09.08.2024 року дрібною крадіжкою вважається адміністративне правопорушення, якщо вартість викраденого майна становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто до 3028,00 гривень, а отже, внаслідок прийняття Закону України № 3886-1Х втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, у якому обвинувачується ОСОБА_4 , оскільки вартість майна, викрадення якого інкримінується останньому за 3 епізодами 05.03.2023 року, 06.03.2023 року та 08.03.2023 року становить 545 гривень 84 копійки за кожний окремо.

Тому, з огляду на положення ст. 58 Конституції України, ст. 5 КК України, ч. 3 ст. 479-2 КПК України, просила закрити кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання прокурора ОСОБА_3 та надав згоду на закриття кримінального провадження відносно нього з підстав, передбачених п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння. Додав, що 07 листопада 2024 року був звільнений від відбування покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 травня 2023 року у зв`язку із декриміналізацією діяння (крадіжка). На підтвердження своїх доводів надав довідку про його звільнення з ДУ «ДУВП № 4».

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 підтримала клопотання прокурора ОСОБА_3 та наполягала на його задоволенні, повідомила, що правова позиція щодо закриття кримінального провадження з наведених прокурором підстав узгоджена з її підзахисним.

Вислухавши доводи прокурора ОСОБА_3 та з`ясувавши позицію обвинуваченого ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_5 , суд приходить до наступних висновків.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-IX, який набрав чинності 09.08.2024, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 КУпАП.

Кримінальна відповідальність за відповідними частинами ст. 185 КК України настає під час вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка) у тому разі, якщо таке викрадення майна не є дрібним.

Отже, діяння, вчинені як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), якщо вартість цього майна не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент їх вчинення, є дрібною крадіжкою і не є кримінально караними, що виключає кримінальну відповідальність, передбачену ст. 185 КК України.

Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

За частиною 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно висновків, викладених в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 жовтня 2024 по справі № 278/1566/21 про застосування відповідних частин статей 185, 190, 191 КК з урахуванням положень Закону № 3886-IX:

«Закон № 3886-IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.

Зміни, внесені Законом № 3886-ІX, мають зворотну дію в часі.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння».

При цьому суд відзначає, що неоподатковуваний мінімум доходів громадян - грошова сума розміром у 17 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу XX ПК, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПК для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 передбачено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом на 1 січня звітного податкового року, для будь-якого платника податку.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2 684, 00 гривень, 50 відсотків від його розміру складають 1 342, 00 гривень.

Отже, з огляду на наведені вище положення закону, кримінально караним діянням є крадіжки, які вчинені у 2023 року, якщо вартість викраденого майна становить більше 2 684, 00 гривень ( 1 342 х 2 = 2 684).

Як встановлено з фактичних обставин інкримінованих ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, викладених в обвинувальному акті, вартість викраденого майна (масла солодковершкового «Волошкове поле», 73% жиру, масою 400 грам) 05.03.2023 року, 06.03.2023 року та 08.03.2023 року становить 545 гривень 84 копійки у кожному епізоді, що не перевищує двох розмірів неоподаткованого мінімуму доходів громадян, який встановлений на момент вчинення цього діяння.

Тому, до такого діяння має застосовуватися положення ст. 5 КК України, що, у свою чергу, виключає кримінальну відповідальність, передбачену ст. 185 КК України.

За змістом ч. 1 ст. 479-2 КПК України суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Частиною 3 статті 479-2 КПК України визначено, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 1-2 ч. 2 ст. 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

За приписами п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до абз. 5 ч. 7 ст. 284 КПК України ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених ст. 479-2 цього Кодексу.

Таким чином, суд дійшов висновку, що оскільки Законом № 3886-ІХ підвищилась межа вартості викраденого майна, з якої настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, то, з урахуванням надання обвинуваченим ОСОБА_4 згоди, вказані обставини є підставою для задоволення поданого прокурором клопотання та закриття кримінального провадження за п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Окремо суд зауважує на тому, що у поданому клопотанні прокурором при визначенні граничної суми, з якої настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України вказана сума 3 028, 00 гривень, яка відповідає 2 неоподаткованим мінімумам доходів громадян, встановленим на 2024 рік, в той час коли, діяння, що інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_4 вчинені у 2023 році, в якому розмір 2 НМ складає 2 684, 00 гривень.

Під час досудового розслідування в межах даного кримінального провадження заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі, і запобіжні заходи, не застосовувалися.

Під час розгляду клопотання встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 07 листопада 2024 року на підставі ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 жовтня 2024 року був звільнений від відбування покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 травня 2023 року за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, 71 КК України у вигляді 5 років 1 дня позбавлення волі у зв`язку із закриттям кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, що підтверджується довідкою про звільнення Серія ДНП № 16883, виданою 07 листопада 2024 року ДУ «ДУПВ № 4».

Цивільний позов не заявлений.

Вирішуючи питання стосовно судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 126 КПК України питання щодо процесуальних витрат суд вирішує у вироку суду або ухвалою.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.

Згідно з приписами ч. 1ст. 122 КПК витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучила спеціаліста, перекладача чи експерта, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З аналізу положень кримінального процесуального закону, які регулюють питання розподілу та стягнення процесуальних витрат, слідує, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати, а на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. При цьому суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою (ч. 1 ст. 124, ч. 1 ст. 126, п. 13 ч. 1 ст. 368, ч. 4 ст. 374 КПК).

Виходячи з викладеного, стягнення процесуальних витрат з обвинуваченого можливе за наявності таких підстав: визнання особи винною у вчиненні злочину (обвинувальний вирок суду), факт понесення процесуальних витрат (документально підтверджені витрати), залучення спеціаліста/експерта саме стороною захисту.

Отже, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, зокрема, документально підтверджені витрати на проведення експертизи, необхідно стягувати з особи, відносно якої здійснювалося кримінальне провадження, у разі: 1) ухвалення щодо неї обвинувального вироку; 2) у разі залучення експерта саме стороною захисту.

Разом з цим, кримінальним процесуальним законом прямо не передбачено стягнення процесуальних витрат з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із закриттям кримінального провадження через втрату чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Як слідує з ч. 3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

При цьому закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу є безумовним, оскільки приводом для нього є саме втрата чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Таким чином, суд приходить до висновку, якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності з підстав передбачених п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Такі висновки суду повністю узгоджуються з висновком, викладеним у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12.09.2022 у справі № 203/241/17.

Разом із цим, зважаючи на те, що судовий експерт ОСОБА_6 є фізичною особою-підприємцем і не є експертом державної установи, то судові витрати на проведення судових товарознавчих експертиз №1144, № 1274, №1273, які складаю 600 гривень (200 гривень кожна експертиза) в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 124 КПК України не можуть бути віднесені на рахунок держави.

Долю речових доказів в порядку п. 9 ст. 100 КПК України слід вирішити наступним чином:

- оптичні носії інформації «DVD-R» в кількості 3 штук, які були поміщені до паперових конвертів, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження, що знаходяться в провадженні суду - необхідно зберігати в цих матеріалах;

- масло солодковершкове «Волошкове поле», 73 % жиру масою 400 грам в кількості 4 одиниць, які передані відповідно до розписки про відповідальне зберігання від 08.03.2023 року ОСОБА_7 необхідно повернути ТОВ «СІЛЬПО-ФУД», як власнику цього майна.

На підставі викладеного, керуючись ст. 58 Конституції України, ст. ст. 284, 369-372, 497-2, КПК України, ст. ст. 2, 5, 11, 185 КК України, ст. 51 КУпАП, ПК України, Закон України № 3886-IX від 18.07.2024 року та Законом України № 2710-IX від 22.10.2023 року, суд -

постановив:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України задовольнити.

Закрити кримінальне провадження № 0000354 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 березня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Речові докази:

- оптичні носії інформації «DVD-R» в кількості 3 штук, які були поміщені до паперових конвертів, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження, що знаходяться в провадженні суду - необхідно зберігати в цих матеріалах;

- масло солодковершкове «Волошкове поле», 73 % жиру масою 400 грам в кількості 4 одиниць, які передані відповідно до розписки про відповідальне зберігання від 08.03.2023 року ОСОБА_7 необхідно повернути ТОВ «СІЛЬПО-ФУД», як власнику цього майна.

Ухвала суду набирає законної сили після спливу семиденного строку, встановленого ст. 395 КПК України для її оскарження. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили та її виконання.

Ухвала може бути оскаржена в порядку ст. 395 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - о 10 годині 20 хвилин 20 грудня 2024 року.

Суддя: ОСОБА_1