УХВАЛА

29 січня 2025 року

м. Київ

справа № 280/770/16-к

провадження № 51-294ск25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , на вирок Житомирського апеляційного суду від 21 листопада 2024 року,

встановив:

До Верховного Суду надійшла указана вище касаційна скарга, перевіривши яку на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що її подано без додержання приписів цієї статті.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 427 КПК передбачено, що в касаційній скарзі зазначається судове рішення, що оскаржується, а згідно з ч. 5 цієї статті до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.

Захисник на виконання приписів п. 3 ч. 2 ст. 427 КПК вказав про оскарження вироку Житомирського апеляційного суду від 21 листопада 2024 року і просить скасувати це судове рішення.

Однак до касаційної скарги ОСОБА_5 додав копію ухвали Житомирського апеляційного суду від 2024 року (дати постановлення ухвали повністю не відображено).

Викладене свідчить про допущені суперечності щодо виду оскаржуваного судового рішення, а також не дає можливості Суду з`ясувати дату постановлення рішення суду апеляційної інстанції, що перешкоджає суду касаційної інстанції встановити чи співвідносяться між собою оскаржуване судове рішення апеляційного суду та додана копія ухвали Житомирського апеляційного суду.

Крім того, Суд зауважує, що в доданих до касаційної скарги копіях судових рішень не повністю відображено їх текст (усі сторінки), що унеможливлює сприйняття повного змісту цих документів.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Таке обґрунтування має співвідноситися з приписами ч. 1 ст. 438 КПК, згідно з якими підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); 3) невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Отже, стверджуючи про незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на порушення закону, передбачені ч. 1 ст. 438 КПК, які, на її думку, допущені судом, а також зазначити, у чому саме полягають допущені судом порушення, які відповідно до положень ст. 438 КПК є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення з урахуванням приписів статей 412-414 КПК.

За змістом касаційної скарги захисник стверджує про допущення судами попередніх інстанцій під час здійснення судового провадження в порядку, передбаченому ст. 349 КПК, зокрема, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також неповноти судового розгляду.

Однак захисник не конкретизував, у чому полягають такі порушення з огляду на зміст приписів статей 412, 413 КПК, та не обґрунтував доводів у цій частині.

Крім того, Суд зауважує, що неповнота судового розгляду (ст. 410 КПК) відповідно до положень ст. 409 КПК є підставою для скасування або зміни судового рішення під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, проте з огляду на приписи статей 433, 438 КПК не є предметом касаційного розгляду.

До того ж захисник на виконання п. 3 ч. 2 ст. 427 КПК зазначив, що оскаржує вирок Житомирського апеляційного суду від 21 листопада 2024 року та заявляє вимогу про скасування цього судового рішення.

Водночас обґрунтування скарги стосуються як рішення суду першої інстанції, так і апеляційної. До того ж, у скарзі наявні твердження про необхідність призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Указані вище обставини не дають можливості Верховному Суду однозначно встановити позицію скаржника щодо меж і, відповідно, результатів касаційного розгляду та перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження, оскільки суд касаційної інстанції згідно з ч. 2 ст. 433 КПК переглядає судові рішення в межах касаційної скарги.

Частиною 6 ст. 427 КПКпередбачено, що до касаційної скарги додаються її копії з додатками в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження. Ця вимога не поширюється на засудженого, який тримається під вартою.

Скаржник не дотримався указаних вимог, оскільки долучив лише одну копію касаційної скарги, що не є достатнім, адже учасниками судового провадження згідно з долученими копіями судових рішень, окрім нього, ще є прокурор, потерпіла та засуджений.

З огляду на те, що касаційна скарга захисника не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Верховний Суд звертає увагу, що особа, яка подає касаційну скаргу та якій надано строк на усунення недоліків скарги, може виправити їх шляхом складання нового тексту касаційної скарги та подання додаткових документів.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Залишити без руху касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 і встановити строк п`ятнадцять днів із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.

У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3