УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 2608/12509/12

провадження № 51-2296 ск 22

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 12 червня 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 03 грудня 2024 року у кримінальному провадженні щодо перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення щодо нього,

встановив:

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 12 червня 2023 року повернуто заяву ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Святошинського районного суду м. Києва від 29 липня 2013 року та ухвали Апеляційного суду м. Києва від 27 жовтня 2014 року. Ухвала мотивована тим, що засуджений не усунув недоліки заяви залишеної без руху, а саме не навів обставин, які можуть вважатися нововиявленими.

Не погодившись із цією ухвалою ОСОБА_4 звернувся з апеляційною скаргою, яку ухвалою Київського апеляційного суду від 03 грудня 2024 року залишено без задоволення, а ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 12 червня 2023 року - без змін.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 просить скасувати вищевказані ухвали судів першої та апеляційної інстанцій і призначити новий розгляд у місцевому суді. В обґрунтування зазначає, що суд на стадії вирішення питання про відкриття провадження надав оцінку викладеним у заяві обставинам, які він вважає нововиявленими. Також стверджує про помилкове застосування судом вимог ст. 459 КПК України з огляду на те, що він посилався, як на нововиявлену обставину, наявність висновку технічного спеціаліста з питань безпеки телекомунікацій, яким підтверджено фальсифікацію доказів свідками та іншими особами. Вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена незаконним складом суду, оскільки винесена колегіально у складі трьох суддів, а не одноособово. Крім цього посилається на те, що мотивуючи своє рішення місцевий суд безпідставно послався на висновок про застосування норми права, викладений у постанові Верховного Суду від 21 вересня 2020 року у справі № 315/793/16-к, натомість не врахував рішення Великої Палати Верховного Суду від 31 серпня 2023 року у справі № 990/114/23. В свою чергу, апеляційний суд на указані порушення уваги не звернув та не скасував незаконну, на його думку, ухвалу суду першої інстанції.

Перевіривши касаційну скаргу, долучені до неї копії судових рішень, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 2 частини 2 статті 428 КПК України.

Згідно ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Порядок здійснення провадження за нововиявленими обставинами врегульований главою 34 КПК України, у якій наведений вичерпний перелік нововиявлених обставин, за наявності яких можуть бути переглянуті судові рішення, що набрали законної сили.

На виконання частин 2, 3 статті 464 КПК України суддя не пізніше наступного дня після надходження заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами до суду перевіряє її на відповідність вимогам ст. 462 цього Кодексу і вирішує питання про відкриття кримінального провадження за нововиявленими обставинами. На цій стадії суд перевіряє заяву на відповідність вимогам ст. 462 КПК України, а саме в частині дотримання заявником встановленої форми та змісту заяви.

У пунктах 4, 5 частини 2 статті 462 КПК України визначено, що у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду, обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву до суду.

Згідно положень частини 2 статті 459 КПК України нововиявленими обставинами визнаються:

- штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;

- скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

- інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Разом з цим, тлумачення термінів «нововиявлені обставини», «обставини», що вживаються у ст. 459 КПК України, має здійснюватися в системному зв`язку з іншими положеннями КПК України, у першу чергу зі ст. 91 цього Кодексу, яка визначає обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Таким чином, системне тлумачення положень ст. 459, пунктів 4, 5 ст. 462, ст. 91 КПК України вказує на те, що перегляд судових рішень, які набрали законної сили, за нововиявленими обставинами є екстраординарною процедурою перегляду судових рішень, що має місце у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи у звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій) виявлені обставини, які мають такі ознаки:

1) вони об`єктивно існували на момент ухвалення відповідних судових рішень, але не були відомі та не могли бути відомі суду й особі, яка звертається із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами, під час судового провадження, і стали відомі вже після ухвалення відповідного судового рішення;

2) вони перебувають в органічному зв`язку з елементами предмета доказування в кримінальному провадженні, тобто вони можуть мати значення для оцінки або безпосередньо обставин, які підлягають доказуванню, або доказів, покладених в основу судового рішення;

3) вони мають істотне значення, оскільки самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Предметом судового розгляду в порядку провадження за нововиявленими обставинами виступає не обвинувальний акт (висунуте особі обвинувачення), а судове рішення, зокрема вирок суду, що набрав законної сили, яким установлено наявність чи відсутність винуватості особи у вчиненні інкримінованого їй злочину.

За приписами статей 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини.

Як слідує із рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Праведная проти Росії» (заява № 69529/01, пункти 27-28) та рішення у справі «Попов проти Молдови» № 2 (заява № 19960/04, пункт 46), процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що ОСОБА_4 не навів обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, вичерпний перелік яких зазначено у ч. 2 ст. 459 КПК України, які не були відомі, та не могли бути відомі суду і заявнику під час розгляду кримінальної справи місцевим судом і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність ухвали, що належить переглянути.

Водночас, на думку засудженого, нововиявленою обставиною є наявність висновку технічного спеціаліста з питань безпеки телекомунікацій від 16 лютого 2023 року, яким на його переконання, підтверджено фальсифікацію доказів свідками та іншими особами, тобто ОСОБА_4 посилається на новий доказ, якого не існувало на час розгляду кримінального провадження судами першої та апеляційної інстанції, що фактично зводиться до заперечення ним своєї винуватості.

З огляду на те, що за завідомо неправдиві показання свідка ст. 384 КК України передбачена кримінальна відповідальність, тому належним засобом доказування існування викладених у заяві засудженого обставин слід вважати процесуальне рішення за наслідками здійснення кримінального провадження, яким би було встановлено відповідні факти.

Проте належного підтвердження доводів (процесуального рішення за наслідками здійснення кримінального провадження, яким би було встановлено відповідні факти, або результатів здійснення кримінальних проваджень за вказаними фактами) у частині надання свідком ОСОБА_5 завідомо неправдивих показань ОСОБА_4 не надав, про що зазначив місцевий суд в оскарженій ухвалі.

При цьому суд першої інстанції обґрунтовано послався на постанову Верховного Суду від 21 вересня 2020 року у справі № 315/793/16-к, яка є релевантною до обставин цього провадження.

Таким чином, наведене засудженим обґрунтування свідчить про незгоду із встановленими судами фактичними обставинами та спробу домогтися повторного розгляду кримінального провадження по суті, що не відповідає меті інституту перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій, що засудженим у своїй заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не наведено обставин, які передбачені ч. 2

ст. 459 КПК України.

Якщо заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не оформлено згідно з вимогами, передбаченими ст. 462 КПК України, то відповідно до ч. 3 ст. 464 цього Кодексу застосовуються правила ч. 3 ст. 429 даного Кодексу.

Положеннями ч. 3 ст. 429 КПК України встановлено, що касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

Отже, встановивши, що ОСОБА_4 не усунув недоліки заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, місцевий суд згідно із ч. 3

ст. 464 КПК України та з урахуванням положень ч. 3 ст. 429 цього Кодексу ухвалив рішення про повернення відповідної заяви, з яким обґрунтовано погодився апеляційний суд.

Неспроможним є посилання засудженого на постановлення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали незаконним складом суду через її винесення колегіальним складом суду, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 464 КПК України заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, що надійшла до суду, передається судді, колегії суддів, які визначаються у порядку, встановленому статтею 35 цього Кодексу, яка визначає засади функціонування автоматизованої системи документообігу суду.

Згідно приписів ч. 3 ст. 31 КПК України кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено довічне позбавлення волі, здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів.

Водночас, ч. 2 ст. 464 КПК України дійсно передбачено, що питання про відкриття кримінального провадження за нововиявленими обставинами вирішує суддя. Однак, на переконання колегії суддів, розгляд цього питання колегією у складі трьох суддів не порушує кримінального процесуального закону, а є додатковим заходом для забезпечення більш неупередженого розгляду у справі про вчинення злочину, за який особа відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі.

Вказана позиція узгоджується із висновком Верховного Суду викладеним у постанові від 07 вересня 2021 року у справі № 539/396/20 (провадження

№ 51-5462 км20).

Що стосується аргументів засудженого про те, що мотивуючи своє рішення місцевий суд безпідставно не врахував рішення Великої Палати Верховного Суду від

31 серпня 2023 року у справі № 990/114/23, то колегія суддів не погоджується із таким твердженням, оскільки ця постанова ухвалена у справі адміністративної юрисдикції в порядку адміністративного судочинства і стосувалась питання залишення без руху позовної заяви, яку в подальшому було повернуто. Отже це судове рішення не підлягає застосуванню при розгляді заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у кримінальному провадженні.

Колегія суддів вважає, що оскаржувані судові рішення відповідають вимогам статей 370, 419 КПК України, узгоджуються із усталеною практикою Європейського суду з прав людини та Верховного Суду.

Таким чином у касаційній скарзі не наведено доводів, які би свідчили, що в цьому провадженні були допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, не встановлено такого і судом касаційної інстанції.

З урахуванням викладеного, з касаційної скарги засудженого ОСОБА_4 та доданих до неї документів не вбачається підстав для її задоволення, а тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 12 червня 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 03 грудня 2024 року у кримінальному провадженні щодо перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення щодо нього.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3