Справа № 159/1070/25
Провадження № 1-кп/159/329/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

потерпілого - не з`явилась,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000044 від 05.02.2025 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ковель, Ковельського району, Волинської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

Ковельським міськрайонним судом Волинської області від 05.10.2020 року, зобов`язано стягувати з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) в користь ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в сумі по 1700 (одна тисяча сімсот) гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31 липня 2020 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Будучи ознайомленим із вказаним судовим рішенням та знаючи про покладений на нього обов`язок, щодо сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в період часу з 01.10.2024 по 31.01.2025, ОСОБА_4 злісно ухилявся від сплати вищевказаних коштів.

Так, ОСОБА_4 у вказаний період часу будучи працездатним, не маючи жодних обмежень до фізичної праці та протипоказань по стану здоров`я, попередженим про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів, ігноруючи вимоги головного державного виконавця Ковельського ВДВС у Ковельському районі Волинської області ЗМУЮ про необхідність виконання аліментних зобов`язань за рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 05.10.2020, порушуючи вимоги ст. 51 Конституції України, глави 15 Сімейного Кодексу України, ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з якою батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати інтереси дітей. Документів, які б свідчили про неможливість працевлаштування чи погіршення стану здоров`я у виконавчу службу не пред`являв, в центр зайнятості з приводу працевлаштування не звертався, офіційно не працевлаштовувався, у встановленому законом порядку інвалідом не визнаний, аліменти не виплачував, внаслідок чого за вказаний вище період утворилась заборгованість по сплаті коштів на утримання неповнолітніх дітей: доньки - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в період часу з 01.10.2024 по 31.01.2025 у розмірі 13 600 гривень (тринадцять тисяч шістсот гривень), що сукупно перевищує суму виплат за три місяці відповідних платежів.

Загальна сума заборгованості за весь період ухилення від сплати аліментів, згідно з довідки - розрахунку Ковельського ВДВС у Ковельському районі Волинської області ЗМУЮ станом на 20 лютого 2025 року становить 153 628,57 гривень (сто п`ятдесят три тисячі шістсот двадцять вісім гривень п`ятдесят сім копійок).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив фактичні обставини вчинених діянь, повідомив, що йому відомо про рішення суду, яким він зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання своїх дочок в розмірі 1700,00 грн на місяць на кожну з них. Пояснив, що не має постійної роботи, офіційно не працевлаштований, однак в центр зайнятості не звертався, стан здоров`я дозволяє йому працевлаштуватись. Аліментів не сплачував, оскільки не було коштів, а тому утворилась заборгованість, що перевищує розмір аліментів за 3 місяці. Розуміє, що дітей потрібно утримувати, щиро шкодує про вчинене просив суворо не карати, обіцяв в подальшому сплачувати аліменти.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 повідомила, що обвинувачений зовсім не бере участі у вихованні дітей, зловживає спиртними напоями. Наскільки їй відомо, аліменти на дітей сплачує не обвинувачений, а його мама (бабуся дітей). Призначене у 2023 році вироком суду покарання у виді громадських робіт, за несплату аліментів, не змінило ставлення обвинуваченого до його обов`язку утримувати свої доньок. Просила суд застосувати стягнення, яке сприятиме сплаті обвинуваченим аліментів на утримання дітей.

Зважаючи на те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених у обвинувальному акті, беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і суд встановив, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які просили розглядати кримінальне провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

З урахуванням наведеного, вивчивши обвинувальний акт, допитавши обвинуваченого та потерпілу, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, та стосуються речових доказів і процесуальних витрат, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, що полягало у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), за обставин, викладених в обвинувальному акті.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд, відповідно до вимог статей 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Діяння, яке вчинив обвинувачений, відповідно до ст. 12 КК України, є кримінальним проступком.

Обставинами, які пом`якшують покарання суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Обставини які обтяжують покарання в обвинувальному акті не встановлені.

Також, обираючи обвинуваченому ОСОБА_4 вид та міру покарання, суд виходить із характеру діяння, обстановки, способу, місця і часу вчинення кримінального правопорушення; враховує форму та ступень його вини, що виражається в умислі, мету і мотиви; обставини, які характеризують поведінку обвинуваченого до та після вчинення, а також, які безпосередньо пов`язані із вчиненням кримінального правопорушення, зокрема те, що обвинувачений після притягнення до відповідальності у 2023 році за несплату аліментів знову продовжував не сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей, відповідних висновків не зробив, не працевлаштувався, хоча є фізично здоровим; враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, розлучений, офіційно не працевлаштований, намагається погасити заборгованість по аліментах на підтвердження чого у судовому засіданні надав квитанції про часткову їх сплату у лютому та березні 2025 року.

Суд також враховує думку потерпілої, яка просила призначити обвинуваченому покарання, яке б сприяло виконанню обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей.

Обставин для застосування положень ст. 69, 69-1 КК України та обставин, які б унеможливлювали понесення обвинуваченим покарання, суд не встановив.

З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді пробаційного нагляду у межах санкції ч. 1 ст. 164 КК України, з покладенням на нього обов`язків передбачених ч. 2, 3 ст. 59-1 КК України.

На переконання суду таке покарання відповідатиме принципам законності, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, буде справедливим і співмірним вчиненому, достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також не є надто суворим чи м`яким. Крім того, таке покарання сприятиме працевлаштуванню засудженого, підвищенню його відповідальності та змін ставлення до виконання своїх обов`язків зі сплати аліментів на утримання дітей.

Цивільний позов не заявлявся, речові докази і процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 334, 368, 370, 374, 376, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строкм на 1 (один) рік.

На підставі ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4) працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано посаду (роботу);

5) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Початок строку відбування покарання у виді пробаційного нагляду ОСОБА_4 , відповідно до ч. 1 ст. 49-2 КВК України, обчислювати з дня постановки його на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий:ОСОБА_1