УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу тримання під вартою

12 грудня 2024 року місто Львів

Cлідча суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_6 , погодженогопрокурором Львівської Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000419 від 02.04.2024, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зеленогаївка Мостиського району Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України,

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст. 27 ч. 4 ст. 410 КК України,

встановила:

слідчий Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_6 , за погодженням прокурора, звернувся з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27 ч. 4 ст. 410 КК України у кримінальному провадженні № 0000419 від 02.04.2024.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , підозрюється в тому, що він будучи активним учасником групи осіб за попередньою змовою, не будучи військовослужбовцем, будучи співвиконавцем вчинення кримінального правопорушення і виконуючи роль пособника для ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , здійснював наступне: маючи єдиний злочинний умисел з іншими членами групи осіб, отримував від учасників інформацію про час і місце вчинення злочину; приймав на зберігання викрадене пальне з території військової частини НОМЕР_1 , зберігав і реалізовував викрадене пальне, безпосередньо отримував грошову винагороду за незаконну реалізацію пально-мастильних матеріалів.

Зокрема, ОСОБА_5 , маючи єдиний злочинний умисел з іншими членами групи осіб, реалізовував злочинний умисел кожного із співучасників щодо конспіративного зберігання викраденого палива, тобто умисел щодо приховування викраденого військового майна, здобутого кримінально протиправним шляхом, і здійснення подальшої реалізації пального стороннім особам.

Так, громадянин ОСОБА_5 для сприяння і продовження противоправної діяльності групи осіб за попередньою змовою, приймав заходи щодо дотримання членами групи осіб засобів конспірації при здійсненні злочинної діяльності спрямованої на викрадення пально-мастильних матеріалів, а саме отримував від виконавців ОСОБА_10 і ОСОБА_11 на зберігання викрадене паливо, для чого приблизно з квітня 2024 зберігав викрадене паливо у господарчих спорудах, що біля озера на території земельної ділянки, до якої він мав доступ, а саме на земельній ділянці в районі с. Чишки, Яворівського району, Львівської області. При цьому, викрадене паливо до громадянина ОСОБА_5 , на вищевказану земельну ділянку з господарськими спорудами, за вказівкою керівника групи осіб ОСОБА_8 і за вказівкою ОСОБА_9 привозили їх підлеглі військовослужбовці, а саме солдат ОСОБА_10 на транспортному засобі «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», державний номер « НОМЕР_2 », і військовослужбовець ОСОБА_11 на транспортному засобі «MERCEDES BENZ SPRINTER 216 CDI», державний номер « НОМЕР_3 », після чого від них приймав вказане паливо ОСОБА_5 для зберігання і реалізації.

Так, ОСОБА_5 , у період з 01.07.2024 по 13.07.2024, маючи єдиний злочинний умисел з іншими членами групи осіб за попередньою змовою, на виконання плану і наказу керівника ОСОБА_8 щодо зберігання ним і реалізації викраденого пального, знаходячись на земельній ділянці з господарськими спорудами в районі озера і с. Чишки, Яворівського району, Львівської області, яку він використовував для зберігання викраденого пального, достовірно знаючи, що вказане пальне належить Збройним Силам України, 21 раз прийняв від військовослужбовця ОСОБА_10 і ОСОБА_11 викрадене пальне (точна кількість якого досудовим розслідуванням не встановлена), які вони привезли на своїх вищевказаних транспортних засобах з території складу військової частини НОМЕР_1 , розташованого за адресою: військове містечко № НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 .

Також, громадянин ОСОБА_5 , маючи єдиний злочинний умисел з іншими членами групи осіб, реалізовуючи злочинний умисел кожного із співучасників щодо конспіративного зберігання викраденого палива, 16.07.2024 (точний час досудовим розслідуванням не встановлено), знаходячись на земельній ділянці з господарськими спорудами в районі озера і с. Чишки, Яворівського району, Львівської області, яку він використовував для зберігання викраденого пального, прийняв від виконавця групи осіб ОСОБА_10 1290 літрів пального, достовірно знаючи, що вказане пальне належить Збройним Силам України, тим самим вчинив викрадення військового майна, а саме дизельного палива військової частини НОМЕР_1 у кількості 1290 літрів вартістю 44001 грн. 90 коп., за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, з метою подальшого збуту стороннім особам, у тому числі громадянину ОСОБА_12 05.10.2024.

Так, у липні 2024 року (більш точної дати органом досудового розслідування не встановлено) у громадянина ОСОБА_5 , який діяв за заздалегідь розробленим планом і схемою підполковника ОСОБА_8 щодо викрадення, зберігання і реалізації викраденого пального, реалізовуючи корисливий умисел усіх учасників групи за попередньою змовою, спрямований на незаконне збагачення шляхом реалізації викраденого іншого військового майна дизельного палива, яке перебувало на території складу військової частини НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , і з метою його подальшого збуту, у період з 01.07.2024 по 13.07.2024, а також 16.07.2024 прийняв від ОСОБА_10 і ОСОБА_13 дизельне паливо для зберіганні і подальшої реалізації.

Упродовж періоду часу з 01.07.2024 по 13.07.2024 (точний час досудовим розслідуванням не встановлено), громадянин ОСОБА_5 , маючи єдиний злочинний умисел з іншими членами групи осіб, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, з метою незаконного збагачення групи осіб, отримав 21 раз від військовослужбовців ОСОБА_10 і ОСОБА_11 не встановлену кількість літрів дизельного палива, з метою подальшої реалізації, достовірно знаючи, що дане дизельне паливо викрадене з військової частини НОМЕР_1 .

Також, 16.07.2024 (точний час досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_5 , маючи єдиний злочинний умисел з іншими членами групи осіб, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, з метою незаконного збагачення, отримав від співучасника групи осіб - військовослужбовця ОСОБА_10 1290 літрів дизельного палива, вартістю 44001 грн. 90 коп. грн., з метою подальшого збуту, достовірно знаючи, що дане дизельне паливо викрадене з військової частини НОМЕР_1 .

З метою реалізації викраденого палива, 03.10.2024 (точний час досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_5 , перебуваючи на території Яворівського району, Львівської області, маючи єдиний злочинний умисел з іншими членами групи осіб, повідомив по телефону громадянину ОСОБА_12 , що він може вже придбати у нього дизельне паливо.

У подальшому, 05 жовтня 2024 року, близько о 14 год. 20 хв., ОСОБА_5 , маючи єдиний злочинний умисел з іншими членами групи осіб за попередньою змовою, перебуваючи на території подвір`я господарчих споруд, що біля озера на території земельної ділянки, в районі с. Чишки, Яворівського району, Львівської області, діючи з прямим умислом, і як пособник вчинення кримінального правопорушення, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, збув громадянину ОСОБА_12 1000 літрів викраденого з території військової частини НОМЕР_1 іншого військового майна дизельного палива вартістю 26570 гривень 00 коп., за що отримав від ОСОБА_12 40000 гривень, які в подальшому розділив між співучасниками групи осіб за попередньою змовою.

Таким чином, ОСОБА_5 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 410 КК України, а саме у викраденні іншого військового майна військовослужбовцем за попередньою змовою групою осіб, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у співучасті шляхом пособництва у вчиненні кримінального правопорушення.

Про підозру у вчиненні вказаного злочину ОСОБА_5 повідомлено 11.12.2024.

Ураховуючи характер вчиненого підозрюваним злочину та тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, є підстави вважати, що останній може полишити місце свого постійного проживання та виїхати з території України, де буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду, може знищити, сховати документи, речі які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; також може незаконними засобами, зокрема шляхом підкупу впливати на свідків, інших підозрюваних у кримінальному провадженні, які володіють інформацією, обставин вчинення ним зазначеного злочину, а також знищити, сховати або спотворити будь-які із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється, з метою запобігання вказаним ризикам, об`єктивно необхідним є застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При цьому, лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та дозволить виконати завдання і досягти мети кримінального провадження, для забезпечення виконання з ним процесуальних рішень. Разом з тим, при виконанні судом вимог ч.4 ст. 183 КПК України, щодо визначення застави, враховуючи передбаченні ч. 4, 5 ст.182 КПК України обставини, є необхідним визначити останньому заставу у сумі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908 400 гривень.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав, навівши мотиви, зазначені у ньому, просив його задовольнити та зазначив, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч. 4 ст. 410 КК України, наявними є ризики, передбачені п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та обставини передбачені ч. 1 ст. 194 КПК України, необхідні для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, є недоцільним. Окрім цього, заявив клопотання про зільшення розміру застави в розмірі 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Захисник ОСОБА_14 щодо заявленого збільшення розміру застави заперечив, вважає таку безпідставною. Окрім цього проти задоволення клопотання заперечив, просив визначити заставу у меншому розмірі.

ОСОБА_5 у судовому засіданні оголошену йому підозру заперечив, з приводу запобіжного заходу підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши думку прокурора, який вважає за необхідне обрати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, думку підозрюваного, його захисника, вивчивши матеріали клопотання, вважаю, що клопотання слід задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 і 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 1 та п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи.

Відповідно до вимог п. п. 1-5 ч. 1 та ч. 3 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою. Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до вимог п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першої цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу».

Слідчим суддею встановлено, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у місті Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000419 від 02.04.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 410 КК України /а.с. 1-2/.

Останнє розпочато за фактом: викрадення іншого військового майна військовослужбовцем за попередньою змовою групою осіб, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у співучасті шляхом пособництва у вчиненні кримінального правопорушення.

При розгляді клопотання встановлено, що 11 грудня 2024 року о 13 год. 39 хв. відповідно до вимог ст. 40, 104, 131, 132, 208-211 КПК України складено протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 410 КК України, та затримано ОСОБА_5 /а.с. 91-95/.

Також встановлено, що 11.12.2024 ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. 36, 40, 42, 276, 277, 278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 410 КК України, та роз`яснено процесуальні права та обов`язки підозрюваного /а.с. 96-124/.

За змістом закону тримання під вартою як запобіжний захід може бути застосовано лише у разі, якщо прокурор наявною сукупністю дозволених законом при прийнятті даного рішення засобів доказування доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим у ст. 177 КПК. Неможливість запобігти даним ризикам слід розуміти як недостатність інших запобіжних заходів для того, щоби убезпечити їх настання.

За змістом ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді даного клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідча суддя дійшла висновку, що слідчий та прокурор довели обґрунтованість підозри, висунутої ОСОБА_5 /сукупність наявних на даний час доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 410 КК України/, про що свідчать, зокрема: матеріалами 1 оперативного відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Львові /а.с. 7-12/; протоколам допиту свідка ОСОБА_15 /а.с. 14-18/; протоколами допитів свідка ОСОБА_12 /а.с. 18-20, 21-25/; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 /а.с. 26-30/; протоколами огляду, ідентифікації та вручення грошових коштів від 12.09.2024, від 05.10.2024, від 24.11.2024 /а.с. 40-42, 52-55, 74-76/; протоколами огляду та добровільної видачі (дизельного палива) від 13.09.2024, від 05.10.2024, від 24.11.2024 /а.с. 43-47, 56-6077-81/; протоколом затримання особи, підозрюваного у вчиненні злочину /а.с. 91-95/; протоколами проведення негласних (слідчих) розшукових дій /а.с. 48-50, 62-65/; іншими матеріалами кримінального провадження № 0000419 від 02.04.2024.

Ризиками, які дають підстави слідчому судді обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слід вважати те, що: 1) підозрюваний може переховуватись від досудового слідства і суду, оскільки останній підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років. При цьому, слідча суддя погоджується з доводами клопотання про те, що підозрюваний має можливості для переховування від органу досудового розслідування, у тому числі з використанням можливості для перетину державного кордону за зазначених у клопотанні обставин, до чого його може спонукати, зокрема, встановлена кримінальним законом відповідальність за вчинення інкримінованого йому тяжкого злочину. Такий висновок слідчого судді узгоджується з вимогами ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27 червня 1980 року «Про взяття під варту до суду»; 2) знищити, сховати документи, речі які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, що обгрунтовується тим, що на даний час у рамках кримінального провадження не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування (не встановлені всі причетні особи); 3) слідча суддя також дійшла висновку і про існування ризику незаконного впливу підозрюваного на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки, відповідно до норм кримінального процесуального права, суд може обґрунтовувати свої висновки лише тими свідченнями, які він сприйняв безпосередньо під час судового засідання або які отримані у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, та не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому та/або прокурору, а також і посилатися на такі показання, а тому ризик впливу на свідків існує не лише на стадії досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків; 4) перешкоджати іншим чином, зокрема шляхом узгодження показань; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється, в тому числі з метою прикриття своєї злочинної діяльності та особистого збагачення.

Окрім того, відповідно до ст. 178 КПК України слідча суддя враховує, що ОСОБА_5 працездатний, непохилого віку, захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не страждає, батьків похилого віку чи малолітніх/неповнолітніх дітей на утриманні не має, відтак у нього відсутні міцні соціальні зв`язки.

Тому слідча суддя доходить висновку, що інші, більш м`які запобіжні заходи, не можуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 та виконання ним обов`язків, передбачених ст. 177 КПК України.

Слідча суддя вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим у судовому засіданні, в порядку ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» № 12369/86 від 26 червня 1991 року вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, що виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Така ж позиція відображена в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/97 від 26 липня 2001 року. Тобто, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

А тому, слідча суддя не відхиляє доводів на користь підозрюваного, але вважає, що у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання підозрюваним процесуальних рішень у справі та запобігання процесуальним ризикам.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідча суддя виходить з вимог п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, відповідно до якого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Прокурор, покликаючись на абз.2 ч. 5 ст. 182 КПК України, клопотав про визначення застави в розмірі 300розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908 400 гривень. Окрім цього у судовому засіданні, заявив клопотання про збільшення розміру застави до 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.Зазначений розмір мотивував значним суспільним резонансом кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється особа та можливості його сплати останнім, вчинено в умовах вйськового стану.

Проте, слідча суддя, вважає за необхідне зазначити, що застава це не менш суворий запобіжний захід, а альтернатива триманню під вартою. За тяжкістю вони рівні за КПК. Застава для особи не має бути надмірним тягарем і призвести до скрутного матеріального становища її та її родини це не покарання. Застава лише має забезпечити виконання особою (підозрюваним, обвинуваченим) процесуальних обов`язків на час досудового розслідування чи судового розгляду. При цьому, тягар застави не може покладатися на родичів. Заявлене клопотання у судовому засіданні нічим не обгрунтовав.

Тобто, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Відтак, враховуючи обставини кримінального правопорушення, тяжкість правопорушення, в яких підозрюється ОСОБА_5 , його майновий стан, вважаю за необхідне визначити заставу 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень, яка буде достатньою для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Заявлене клопотання прокурора у судовому засіданні про збульшення розміру застави не обгрунтоване та не підтверджене жодними доказами.

Застосовуючи до підозрюваного поряд із запобіжним заходом у виді тримання під вартою альтернативний запобіжний захід у виді застави, вважаю за необхідне покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відтак, зважаючи на необхідність виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігти спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні з метою зміни їх показань, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити інші кримінальні правопорушення, а також зважаючи на доведеність прокурором наявності всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, вважаю за необхідне застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень.

Керуючись вимогами статей 177, 178, 183, 186, 194, 196, 197, 395 КПК України, -

постановила:

Клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_6 про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, задовольнити частково.

Обрати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Визначити термін дії ухвали шістдесят днів - до 08 лютого 2025 року включно.

Строк тримання під вартою рахувати з 11 грудня 2024 року 13 год. 39 хв.

Одночасно для забезпечення виконання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язків, визначених КПК України, визначити заставу - 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так й іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок для зарахування коштів, внесених у вигляді застави (частки майна, попередньо визначеної суми судових витрат тощо).

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;

- не відлучатися за межі Львівської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування із свідками сторони обвинувачення, у тому числі свідком ОСОБА_12 , підозрюваними ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 ;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 08 лютого 2025 року.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному в ухвалі розмірі оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Після отримання та перевірки протягом не більше одного робочого дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_5 з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено о 10 год 00 хв. 13.12.2024 року.

Слідча суддя ОСОБА_1