Справа № 308/4206/21 Провадження № 1-в/304/22/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2025 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

начальника органу пробації - ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання начальника Ужгородського РС № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_5 відносно засудженого

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Тур`я Пасіка Перечинського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, неодруженого, громадянина України, раніше судимого,

про звільнення від покарання у зв`язку із усуненням караності діяння,

У С Т А Н О В И В:

до суду надійшло подання начальника Ужгородського РС № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області про звільнення засудженого ОСОБА_6 від покарання, призначеного вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 квітня 2021 року. Подання вмотивоване тим, що на виконанні сектору пробації перебував вказаний вирок, однак на облік Ужгородського РС № 2 ОСОБА_6 поставлено не було через систематичні неявки до підрозділ пробації, а згодом першочерговими розшуковими заходами було встановлено, що ОСОБА_6 вчинив нові кримінальні правопорушення за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 186, ч. 4 ст. 296 КК України, а відтак ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 17 вересня 2021 року відносно нього було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ініціатор клопотання вказує, що 17 лютого 2022 року Ужгородським міськрайонним судом відносно ОСОБА_6 було ухвалено вирок за ч. 2 ст. 185 КК України, однак такий оскаржено у апеляційному порядку та наразі триває апеляційний розгляд з перегляду вказаного судового рішення першої інстанції.

Також зазначає, що за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 квітня 2021 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, а саме крадіжки майна на суму 1 000 грн.

Надалі наводить обставини набуття чинності 09 серпня 2024 року Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП, та підсумовує, що з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та вказаного Закону, на момент вчинення ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за вказаною статтею кримінального закону становив 2 270 грн (1 135*2=2 270 грн).

На підставі положень ст. 3, 5 КК України, а також наведених у поданні підстав просить вирішити питання про звільнення засудженого ОСОБА_6 від покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

У судовому засіданні ініціатор подання ОСОБА_3 таке підтримала та просила задовольнити з наведених у ньому підстав.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні також підтримала подання та не заперечила проти задоволення такого.

Засуджений ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, хоча про місце, дату та час розгляду подання повідомлявся у порядку встановленому законом; на підставі наведеного суд розглядає подання за його відсутності, що узгоджується з положеннями ч. 5 ст. 539 КПК України.

Заслухавши пояснення учасників розгляду, дослідивши матеріали подання, суд прийшов до таких висновків.

Відповідно до положень частини 1 статті 75 КК України звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання, крім звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі закону України про амністію чи акта про помилування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом.

Вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 квітня 2021 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді вісімдесяти годин громадських робіт.

Згідно з вироком, 21 січня 2021 року приблизно о 20 годині 30 хвилин ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, прагнучи задовольнити особисті потреби за рахунок незаконного викрадення майна, тобто діючи з корисливими мотивом та метою, реалізовуючи заздалегідь обдуманий умисел, спрямований на крадіжку, перебуваючи в будинку за адресою: АДРЕСА_2 , зокрема в приміщенні кухні, вважаючи, що робить це непомітно для потерпілого та інших осіб, тобто діючи таємно, скориставшись тимчасовою відсутністю потерпілої ОСОБА_7 , незаконно, безоплатно та поза волею власника вилучив належні потерпілій грошові кошти в сумі 1 000 гривень тобто викрав чуже майно, відразу після чого покинув місце вчинення кримінального проступку з метою подальшої реалізації, маючи у такий спосіб реальну можливість розпорядитися викраденим майном.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 завдав потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 1 000 гривень 00 копійок.

Вказані вище дії ОСОБА_6 кваліфіковано як вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

У свою чергу п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про зміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Так, 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на вказане, кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Положеннями ст. 3 КК України зокрема передбачено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Отже Законом № 3886-ІХ фактично були внесені зміни і до законодавства України про кримінальну відповідальність, зокрема в частині визначення розміру викраденого майна, за наявності якого (розміру) настає кримінальна відповідальність.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Як виснувала у своїй постанові від 07 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21 (провадження № 51-2555кмо24) Об`єднана Палата ККС Верховного Суду, закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та підпункту 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Відповідно до Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX вартість викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України у 2021 році становить 2 270 грн.

При цьому ОСОБА_6 був засуджений за ч. 1 ст. 185 КК України за вчинення 21 січня 2021 року таємного викрадення чужого майна на суму 1 000 грн.

Оскільки вартість викраденого майна на час вчинення діяння не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів, тому до цього діяння має застосовуватися ст. 5 КК.

Відтак, внесені законодавцем зміни про кримінальну та адміністративну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння і дія Закону України № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року має зворотну дію в часі, так як скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Згідно з ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Виходячи з вищезазначеного, враховуючи зміни до законодавства, внесені Законом України № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, суд вважає, що подання органу пробації є обґрунтованим, доведеним,а тому засудженого слід звільнити від вказаного покарання.

Керуючись ст. 74 ч. 2 КК України, ст. 369-372, 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

подання задовольнити.

ОСОБА_6 від покарання, призначеного йому вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 квітня 2021 року на підставі ч. 2 ст. 74 КК України у зв`язку з усуненням Законом № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року караності вчиненого ним діяння - звільнити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Перечинський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий: ОСОБА_1