справа № 361/1461/23
провадження № 1-кс/361/262/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2025 м. Бровари

Слідчий суддя Броварського міськрайонного суду Київської областi ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Броварського РУП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Броварської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у кримінальному провадженні № 0001257 від 01.04.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, відносно підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єреван, Республіки Вірменія, громадянина Вірменії, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не депутата, не інваліда, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх дітей, раніше не судимого,-

ВСТАНОВИВ:

11.02.2025 до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання слідчого СВ Броварського РУП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Броварської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у кримінальному провадженні № 0001257 від 01.04.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що відділом Броварського РУП ГУНП в Київської області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001257 від 01.04.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 31.03.2017 приблизно о 17 год. 30хв., маючи спільний із невстановленим досудовим розслідуванням особами у кількості двох чоловіків злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом марки «MERCEDES-BENZ» моделі «Е290ТD», 1998 року випуску, номерний знак « НОМЕР_1 », номер кузова НОМЕР_2 , яким користується відповідно до довіреності від 10.04.2017, ОСОБА_6 та з яким ОСОБА_5 познайомився напередодні в м. Києві, зустрілися з останнім в м. Києві поблизу зупинки громадського транспорту біля Університету внутрішніх справ, що за адресою: м. Київ, вул. Карбишева, 3, під надуманим приводом, пов'язаним із наданням ОСОБА_6 послуг перевезень пасажирів.

У подальшому 31.03.2017 приблизно о 17:30 ОСОБА_5 разом із двома невстановленими досудовим розслідуванням особами, реалізовуючи свій спільний злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом марки «MERCEDES-BENZ» моделі «Е290ТD», 1998 року випуску, номерний знак « НОМЕР_1 », номер кузова НОМЕР_2 , яким користується відповідно до довіреності від 10.04.2017, ОСОБА_6 , запропонували останньому їхати у напрямку с. Літки, Броварського району, Київської області.

Продовжуючи реалізацію свого спільного умислу направленого незаконне заволодіння даним транспортним засобом, один із невстановлених досудовим розслідуванням осіб, запропонував ОСОБА_6 зупинитися на узбіччі дороги поблизу «Північного кладовища», що у с. Літки Броварського району Київської області з метою справити свої природні потреби організму.

В подальшому, продовжуючи реалізацію свого спільного злочинного умислу направленого на незаконне заволодіння транспортним засобом, вийшовши із салону автомобіля та перебуваючи на узбіччі біля даного автомобіля ОСОБА_5 , схопив ОСОБА_6 під ліву руку з метою подолання опору останнім, а інша невстановлена досудовим розслідуванням особа в цей час дістала із лівої передньої кишені джинсів останнього документи на даний автомобіль, нехтуючи проханням потерпілого на припинення незаконного діяння, після чого сіли в трьох у салон транспортного засобу марки «MERCEDES-BENZ» моделі «Е290ТD», 1998 року випуску, номерний знак « НОМЕР_1 », номер кузова НОМЕР_2 , та залишивши ОСОБА_6 на узбіччі, покинули місце вчинення злочину, тим самим заволоділи вищезазначеним транспортним засобом, спричинивши своїми діями ОСОБА_6 майнової шкоди.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у незаконному заволодінні транспортним засобом за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

01.05.2017 прокурором Броварської місцевої прокуратури Київської області погоджено повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, та 01.05.2017 ОСОБА_5 вручено копію повідомлення про підозру.

Однак до даного часу ОСОБА_5 до Броварського районного управління поліції не з'явився та про місце свого перебування не повідомив.

12.06.2017 ОСОБА_5 , постановою старшого слідчого ОСОБА_7 оголошено в розшук.

Згідно відповіді на запит інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи «Аркан» встановлено, що 25.02.2018 року о 20:03 годині гр. ОСОБА_8 перетнув кордон у пункті перетину «Бориспіль-D» у напрямку Єревану.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованих йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме:

-Протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_6 від 01.04.2017;

-Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_6 від 01.04.2017;

-Протоколом огляду місця події від 01.04.2017;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 01.04.2017 року;;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_6 від 12.04.2017;

-Повідомленням про підозру ОСОБА_5 від 01.05.2017;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 01.05.2017;

-Протокол пред'явлення особи для впізнання свідкові ОСОБА_10 від 01.05.2017;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 01.05.2017;

-Протоколом пред`явлення особи для впізнання свідкові ОСОБА_9 від 01.05.2017;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 01.05.2017;

-Протоколом пред'явлення особи для впізнання свідкові ОСОБА_11 від 01.05.2017;

-Протоколом пред'явлення особи для впізнання потерпілому ОСОБА_6 від 01.05.2017;

-Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_6 від 30.04.2017;

-іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Так, підозрюваний ОСОБА_5 , неодноразово викликався до слідчого у спосіб, передбачений ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, однак до місця виклику не прибув, і переховується від органів слідства та суду.

Відповідно до ст. 281 КПК України якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з'являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного.

З огляду на викладене, органом досудового розслідування вжито всіх заходів на встановлення місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_5 , проте встановити його фактичне місцезнаходження не виявилось можливим.

Частиною 2 ст. 281 КПК України встановлено, що про оголошення розшуку виноситься окрема постанова, якщо досудове розслідування не зупиняється, або вказується в постанові про зупинення досудового розслідування, якщо таке рішення приймається, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Іншого порядку оголошення особи в міжнародний розшук ні чинний Кримінальний процесуальний кодекс України, ані інші спеціальні нормативно-правові акти не містять.

Винесення органом досудового розслідування постанови про оголошення підозрюваного у розшук, у тому числі міжнародний, є достатнім для підтвердження факту оголошення особи у міжнародний розшук в розумінні ст. 281 та ч. 6 ст. 193 КПК України.

10.02.2025 зважаючи на те, що місцезнаходження вказаного підозрюваного не відоме, останній перебуває за межами України, тяжкість покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, за вчинення тяжкого злочину, у якому він підозрюється, - переховується від органів досудового слідства з метою ухилення від кримінальної відповідальності, ОСОБА_5 оголошено в розшук.

Здійснення розшуку підозрюваного ОСОБА_5 за межами України можливе шляхом внесення відповідних відомостей про міжнародний розшук ОСОБА_5 до баз даних Інтерпол.

Крім того, з метою організації розшуку підозрюваного ОСОБА_5 , шляхом залучення Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України, та у випадку встановлення місцезнаходження ОСОБА_5 за межами території України та затримання для екстрадиції останнього, необхідно надати копію ухвали слідчого судді про обрання щодо вказаної особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або вироку суду, завірених відповідно до вимог Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої Наказом Державної судової адміністрації України від 20.08.2019 № 814.

Кримінальний процесуальний кодекс України жодним чином не обумовлює ухвалення судового рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного доведеністю факту перебування такої особи у міжнародному розшуку, а лише визначає необхідність оголошення такого розшуку (ч. 6 ст. 193, ч. 2 ст. 281 КПК України).

Отже, матеріали досудового розслідування дають достатні та безсумнівні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 умисно переховується від слідства та суду на території Європи, з метою уникнення кримінальної відповідальності за учинене ним кримінальні правопорушення.

Притягнути ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності у загальному порядку, передбаченому чинним кримінальним процесуальним законодавством, неможливо.

Отримані на даному етапі досудового розслідування відомості задокументовані у відповідний процесуальний спосіб, передбачений КПК України і вказують на причетність підозрюваного до вчинення зазначеного злочину, при цьому, таке цілком узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчинені правопорушення передбачає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об'єктивного спостерігача в тому, що зазначена особа могла вчинити правопорушення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Влох проти Польщі»).

На даному етапі кримінального провадження стороною обвинувачення та слідчим суддею не вирішуються питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Сторона обвинувачення на підставі оцінки сукупності отриманих доказів стверджує, що причетність особи до вчинення нею злочинів є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м'яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

На сьогоднішній день виникла необхідність в обранні відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв'язку з тим, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває, а обрання підозрюваному запобіжного заходу більш м`якого може перешкодити об`єктивному розслідуванню кримінального провадження.

Підставою застосування запобіжного заходу ОСОБА_5 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним особливо тяжкого кримінального правопорушень, шляхом проведення слідчих та інших процесуальних дій, отримано докази того, що підозрюваний може вчинити дії, які містять ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу до ОСОБА_5 , згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

-переховуватись від органів досудового розслідування та суду - ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, санкція за яке передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років та яке ним було вчинене, а відтак розуміючи, що у разі визнання його винним у вчиненні вказаного злочину йому загрожує покарання виключно у виді позбавлення волі, через що останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

-знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення - ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що наразі органом досудового розслідуванням проводяться заходи, направлені на встановлення місцезнаходження частини речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а тому, перебуваючи на волі ОСОБА_5 зможе вчинити дії, спрямовані на їх знищення чи спотворення з метою унеможливлення їх використання як доказів у кримінальному провадженні.

-незаконно впливати на свідків, потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні - ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може незаконно впливати на інших учасників кримінального провадження, зокрема на підозрюваних, потерпілих.

Вказані обставини дають підстави вважати, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може допомагати невстановленим особам - учасникам організованої групи, які причетні до вчинення вказаного, а також інших кримінальних правопорушень, перешкоджати їх встановленню, та, як наслідок, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, надавати завідомо неправдиві показання у разі їх встановлення та допиту.

Враховуючи характер вищевказаного злочину та покарання у вигляді позбавлення волі, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його судом винуватим, є всі підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконними засобами впливати на свідків у кримінальному провадженні, які володіють інформацією щодо обставин вчинення ним зазначених злочинів, а також знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, вчинить нові або продовжуватиме вчиняти злочини, а тому з метою запобігання вказаним ризикам об`єктивно необхідним є застосування щодо останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З урахуванням викладених обставин жоден інший більш м'який запобіжний захід, крім виключного запобіжного заходу - тримання під вартою, не зможе забезпечити запобігання існуючим ризикам та виконання завдань кримінального провадження.

Приймаючи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_5 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності переховується від органів досудового розслідування та перебуваючи на волі може вчинити спробу незаконно впливати свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також враховуючи відсутність можливості запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м'яких запобіжних заходів.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Явку ОСОБА_5 в судове засідання органом досудового розслідування забезпечено не було.

Вислухавши думку прокурора, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, які, на думку сторони кримінального провадження, доводять обставини, викладені у клопотанні, та зіставивши доводи клопотання з вимогами кримінального процесуального закону, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як регламентовано ст. ст. 131, 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 5 статті 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Як передбачено ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра, щодо вчинення кримінального правопорушення, такого ступеня тяжкості, що є підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового слідства виправдовують такий ступень втручання у права і свободи, про який ідеться у клопотанні та може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи, одним з яких, згідно ст. 176 КПК України, є тримання під вартою.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зав`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому частиною 2 цієї статті визначено, що слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Згідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Статтею 184 КПК України передбачені чіткі вимоги до змісту клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу, яке повинно містити серед іншого виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини, посилання на один або кілька ризиків, передбачених у статті 177 цього Кодексу, виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини, обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

У матеріалах доданих до клопотання наявне письмове повідомлення про підозру, складене слідчим за погодженням з прокурором 01.05.2017, яким ОСОБА_5 повідомляється про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України у межах кримінального провадження № 0001257 від 01.04.2017.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Проте відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру не було вручено в день його складання слідчим або прокурором, про що свідчить відсутність підпису підозрюваного ОСОБА_5 .

Згідно положень вищезазначеної статті, у випадку неможливості вручення письмового повідомлення про підозру в день його складання, таке повідомлення вручається у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Частиною 3 ст. 111 КПК України передбачено, що повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Відповідно до ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи. Повістка про виклик вручається особі працівником органу зв`язку, працівником правоохоронного органу, слідчим, прокурором, а також секретарем судового засідання, якщо таке вручення здійснюється в приміщенні суду.

Статтею 136 КПК України встановлено, що належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом. Якщо особа попередньо повідомила слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про адресу своєї електронної пошти, надіслана на таку адресу повістка про виклик вважається отриманою у випадку підтвердження її отримання особою відповідним листом електронної пошти.

Так в матеріалах, доданих до клопотання, немає належного підтвердження отримання підозрюваним такого повідомлення про підозру або ознайомлення з його змістом іншим шляхом, а тому немає підстав вважати, що дане письмове повідомлення про підозру було вручено у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень. З цього слід зробити висновок, що стороною обвинувачення не було доведено, що ОСОБА_5 був повідомлений про підозру у порядку, передбаченому статтями 276-279 КПК України, як того вимагають положення ст. 42 КПК України щодо набуття особою статусу підозрюваного у кримінальному провадженні.

Також прокурором не було доведено, що зазначені у клопотанні обставини вказують на наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_5 переховується від органів досудового розслідування чи суду, оскільки до матеріалів долучено лише копію постанови про зупинення досудового розслідування та оголошення підозрюваного у розшук, інформації щодо перетинання кордону України від 10.04.2020, доручення оперативному підрозділу на проведення слідчих (розшукових) дій від 28.10.2024 та рапорта оперуповноваженого про знаходження в його провадженні ОРС «Розшук» відносно ОСОБА_5 без дати, що не може бути достатнім доказом цим обставинам.

Таким чином, прокурором не доведено належними та достатніми доказами факту набуття ОСОБА_5 процесуального статусу підозрюваного, що є безумовною підставою для відмови у задоволенні вказаного клопотання.

Окрім того, слідчий суддя звертає увагу, що в матеріалах наявна копія постанови про залучення захисника для захисту ОСОБА_5 від 01.05.2017, однак відсутні відомості щодо її виконання, що позбавило суд можливості залучити захисника ОСОБА_5 (у разі його призначення) до участі у розгляді даного клопотання.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Тому, приймаючи до уваги вищенаведене, а також необґрунтованість поданого клопотання та недоведеність застосування даного запобіжного заходу, слідчий суддя не знаходить правових підстав для задоволення вказаного клопотання.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 193-194, 196, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Броварського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Броварської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (у порядку ч. 6 ст. 193 КПК України) - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1