Номер провадження: 11-кп/813/486/25
Справа № 505/3150/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Балтського районного суду Одеської області від 16 жовтня 2024 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000720 від 12 вересня 2022 року, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Котовськ Одеської області, особи без громадянства, який має неповну середню освіту, непрацюючого, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 19.07.2017 року Котовським міськрайонним судом Одеської області за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік;

- 26.11.2021 року Котовським міськрайонним судом Одеської області за ст. 289 ч. 2, ст. 185 ч.ч. 2, 3, ст. 186 ч. 2, ст. 70 КК України до 6 років 1 місяця позбавлення волі;

- 06.06.2022 року Малиновським районним судом м. Одеси за ст. 309 ч. 1 КК України до штрафу у розмірі 17000 грн;

- 04.07.2022 року Котовським міськрайонним судом Одеської області за ст. 125 ч. 2 КК України до 1 року обмеження волі, згідно ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Вироком Балтського районного суду Одеської області від 16 жовтня 2024 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 71, 72 КК України, до призначеного ОСОБА_8 покарання частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Котовського міськрайонного суду Одеської області від 04.07.2022 року та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 визначено обчислювати від дати набрання вироком чинності та зараховано у строк відбування ним покарання строк попереднього ув`язнення з моменту затримання, а саме з 16.09.2022 року до набрання вироком чинності з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирішено питання щодо речових доказів та арешту майна.

Оскарженим вироком встановлено, що 11.09.2022 року в нічний час доби, точного часу в ході досудового розслідування та судового розгляду не встановлено, в умовах воєнного стану, запровадженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, яким затверджений Указ Президента України від 24.02.2022 року №64/2022, продовженого Указами Президента України №133/2022 від 14.03.2022 року, №259/2022 від 18.04.2022 року, №341/2022 від 17.05.2022 року, №573/2022 від 12.08.2022 року, ОСОБА_8 з метою протиправного заволодіння чужим майном проник на територію домогосподарства ОСОБА_10 , розташованого по АДРЕСА_2 , та пройшов до одного з будинків, де шляхом вільного доступу через незаперті двері, проник у середину будинку, звідки в одній із кімнат таємно викрав два мобільних телефони марки «Samsung Galaxy J5 (2016) SM-J510» вартістю 2000 грн за один телефон на загальну суму 4000 грн, грошові кошти в сумі 15000 грн, після чого з викраденим майном залишив місце скоєння кримінального правопорушення. Таким чином заподіяв потерпілій ОСОБА_10 матеріальні збитки на загальну суму 19000 грн.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі заступник керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 , кваліфікації його дій, вважає, що вирок підлягає скасуванню в частині призначення покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Доводи обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не застосував закон, який підлягав застосуванню, а саме ст. 71 КК України, оскільки не приєднав до призначеного покарання за даним вироком, невідбуте покарання за вироком Малиновського районного суду м. Одеси за ч. 1 ст. 309 КК України, у виді штрафу у розмірі 17000 грн.

За таких обставин, прокурор просив оскаржений вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 вважати засудженим за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71, 72 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Котовського міськрайонного суду Одеської області від 04.07.2022 у виді 6 місяців обмеження волі, що відповідно до ст. 72 КК України становить 3 місяці позбавлення волі, та повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 06.06.2022, у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, остаточно призначити покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі та штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, шо становить 17000 гривень, який відповідно до ч.3 ст. 72 КК України виконувати самостійно.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Позиції учасників апеляційного розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу прокурора.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з практикою призначення кримінальних покарань, суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

У відповідності до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, а саме не застосування ст. 71 КК України при призначенні ОСОБА_8 покарання, апеляційний суд вважає їх обґрунтованими, з огляду на таке.

Відповідно до кримінального провадження та оскаржуваного вироку обвинувачений ОСОБА_8 винним себе у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаній із проникненням у житло, вчиненої повторно в умовах воєнного стану, а саме за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України визнав у повному обсязі та підтвердив обставини вчинення злочину.

За таких обставин суд першої інстанції за погодженням із учасниками судового провадження, у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження інших доказів, обмежившись лише допитом обвинуваченого відносно фактичних обставин кримінального правопорушення та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки в апеляційній скарзі не оспорюються фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, встановлені судом першої інстанції, доведеність вини обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій, апеляційний суд не переглядає оскаржений вирок в цій частині.

Відповідно до резолютивної частини оскарженого вироку суд першої інстанції призначив ОСОБА_8 остаточне покарання на підставі ст.ст. 71, 72 КК України, та приєднав не відбуту частину покарання за вироком Котовського міськрайонного суду Одеської області від 04.07.2022 року.

Разом з тим, як убачається зі змісту оскарженого вироку, ОСОБА_8 06.06.2022 року був засуджений Малиновським районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу у розмірі 17000 грн.

При цьому, в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які відомості про те, що ОСОБА_8 сплатив штраф.

Оскарженим вироком Балтського районного суду Одеської області від 16.10.2024 року обвинувачений ОСОБА_8 був визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, вчиненого після постановлення вироку Котовського міськрайонного суду Одеської області від 04.07.2022 року та вироку Малиновського районного суду м. Одеси від 06.06.2022 року.

З огляду на викладене, апеляційний суд зазначає про те, що обвинувачений ОСОБА_8 вчинив нове кримінальне правопорушення, не відбувши покарання за попередніми вироками.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Положеннями ч. 3 ст. 72 КК України встановлено, що основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Апеляційний суд зазначає про те, що суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_8 покарання на підставі ст. 71,72 КК України частково приєднав невідбуте покарання лише за вироком Котовського міськрайонного суду Одеської області від 04.07.2022 року.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, оскільки не приєднав до призначеного покарання за оскарженим вироком невідбуте ОСОБА_8 покарання за вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 06.06.2022 року.

Разом з тим, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити про те, що Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 09 серпня 2022 року у справі №359/4720/20 вказав на те, що у випадках, коли засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, застосовується призначення покарання за сукупністю вироків. У цьому разі суд відповідно до ч. 1 ст. 71 КК до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. При складанні покарань у порядку ч. 1 ст. 71 КК остаточне покарання має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

За правилами ч. 3 ст. 72 КК основне покарання у виді штрафу при призначенні його за сукупністю злочинів і сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

При цьому положення ч. 3 ст. 72 КК України не тільки не виключають можливості застосування положень ст. 70, 71 КК щодо призначення покарання за сукупністю злочинів та за сукупністю вироків, але й прямо вказують на необхідність такого застосування. Водночас ч. 3 ст. 72 КК передбачає не самостійне виконання вироків, якщо одним чи кількома з них призначено покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, а лише неможливість складення цих покарань з іншими видами покарань при призначенні їх за сукупністю злочинів або за сукупністю вироків і необхідність самостійного (окремого) виконання цих покарань.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначення ОСОБА_8 покарання, з ухваленням нового вироку, яким необхідно до призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за оскарженим вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Котовського міськрайонного суду Одеської області від 04.07.2022 року у виді 6 місяців обмеження волі, що відповідно до ст. 72 КК України становить 3 місяці позбавлення волі, та повністю приєднати покарання за вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 06.06.2022 року у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 17000 гривень, який виконувати самостійно.

Керуючись статтями 370, 372, 404, 405, 407, 409, 413, 418, 420, 532, 615 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Балтського районного суду Одеської області від 16 жовтня 2024 року, яким ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України скасувати в частині призначення покарання.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_8 вважати засудженим за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71, 72 КК України до покарання, призначеного ОСОБА_8 за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Котовського міськрайонного суду Одеської області від 04.07.2022 у виді 6 місяців обмеження волі, що відповідно до ст. 72 КК України становить 3 місяці позбавлення волі, та повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 06.06.2022, у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, та остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі та штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, шо становить 17000 гривень, який відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України виконувати самостійно.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати його копію в суді.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк, з моменту отримання її копії.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4