Справа № 161/30/25
Провадження № 1-кп/161/484/25
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2025 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000703 від 22 лютого 2024 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, жителя та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, із професійно-технічною освітою, неодруженого, не працює, на утримані перебуває донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст.122 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 ,

законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_3 , 21 лютого 2024 року, близько 22 год. 00 хв., перебуваючи в кімнаті буд. АДРЕСА_1 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, діючи з прямим умислом, з метою нанесення тілесних ушкоджень іншій людині, в присутності малолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в ході словесного конфлікту, який виник на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин із сином (у розумінні п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству») ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, умисно обома руками, взявши за одяг малолітнього потерпілого, підняв його перед собою та кинув об підлогу. Після цього, продовжуючи реалізовувати свій єдиний кримінально-протиправний умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, знову взяв обома руками за одяг потерпілого, підняв його перед собою та кинув об підлогу кімнати, в результаті чого малолітній потерпілий ОСОБА_10 впав та вдарився об її поверхню, при цьому, отримавши тілесні ушкодження у вигляді черезвиросткового перелому правої плечової кістки із зміщенням, яке згідно висновку судово-медичного експерта № 828 від 12 грудня 2024 року відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, оскільки для їх загоєння необхідний час більше 21-ї доби.

За таких обставин, суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні умисних дій, які виразились у заподіянні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, та кваліфікує їх, як вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України визнав частково та показав, що він дійсно в місці і часі, вказаних в обвинувальному акті, забавлявся з дитиною, ОСОБА_10 , під час чого, необережно впав на останнього, вважає, що саме в цей момент останній отримав тілесні ушкодження. Заявлений до нього цивільний позов медичного закладу визнав повністю, а позов представника про відшкодування моральної шкоди - частково.

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому органами досудового розслідування злочині, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, його винність у його вчиненні повністю підтверджується, зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими під час судового розгляду доказами в кримінальному провадженні.

Зокрема, протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 22 лютого 2024 року, відібраної від ОСОБА_11 , з якого вбачається, що 21 лютого 2024 року, близько 22 год., ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем проживання, а саме, за адресою: АДРЕСА_1 , наніс ОСОБА_10 удари, що призвели до тілесних ушкоджень у вигляді перелому руки.

Із висновку експерта № 828 від 12 грудня 2024 року вбачається, що у ОСОБА_10 виявлено тілесне ушкодження: закритий черезвиростковий перелом правої плечової кістки з повним зміщенням. Дане тілесне ушкодження виникло в результаті удару об предмет з необмеженою травмуючою поверхнею, в час вказаний в постанові та в медичній документації, а саме 21 лютого 2024року. За стугенем тяжкості дане тілесне ушкодження відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров?я, оскільки для загоєння перелому необхідний час більше 21 доби. Згідно даних спеціальної медичної літератури такі переломи у дітей виникають в результаті падіння на зігнутий лікоть, чи при падінні на розігнуту в ліктьовому суглобі руку. Зважаючи на вищезазначену інформацію можна судити, що черезвиростковий перелом правої плечової кістки, виявлений у ОСОБА_10 виник в результаті падіння, що можливо за обставин, які вказані як в протоколах допиту малолітнього потерпілого ОСОБА_10 та малолітнього свідка ОСОБА_9 , так і в протоколі допиту підозрюваного ОСОБА_3 . На момент проведення судово-медичної експертизи даних про можливість виникнення виявленого у ОСОБА_10 тілесного ушкодження під час падіння з висоти власного зросту (як з прискоренням так і без) - немає.

Протоколом допиту малолітнього потерпілого ОСОБА_10 , проведеного 12 червня 2024 року, за моделлю Барнахус, та долученим до нього і оглянутим в судовому засіданні DVD-R диском.

Протоколом допиту малолітнього свідка ОСОБА_9 , проведеного 12 червня 2024 року, за моделлю Барнахус, та долученим до нього і оглянутим в судовому засіданні DVD-R диском.

Дослідивши письмові та речові докази, висновки експертів, оптичні носії, оцінивши їх в сукупності, кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору взаємозв`язку та достатності для ухвалення даного вироку, суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч. 1 ст. 122 КК України, поза розумним сумнівом.

Суд критично оцінює доводи обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що він випадково впав на малолітнього потерпілого, чим і завдав йому шкоди, і розглядає їх як засіб захисту від пред`явленого обвинувачення, з метою уникнути відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, оскільки такі твердження нічим не доводяться, а навпаки спростовуються вищевказаними дослідженими в судовому засіданні доказами.

У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжкого злочину, дані про його особу та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд не вбачає.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відносить вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння, вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини та в присутності дитини.

Водночас, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, інформацію про його стан здоров`я, який не перебуває на обліку у лікаря психіатра, нарколога та за допомогою до них не звертався, інформацію про притягнення раніше до кримінальної відповідальності, хоча судимість в порядку ст. 89 КК України вважається погашена.

З урахуванням наведеного, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_3 , покарання, в межах санкції частини статті, за якою його засуджується у виді позбавлення волі, при цьому, на підставі ст. 75 КК України звільняє його від відбування призначеного покарання із випробуванням, встановивши обвинуваченому однорічний іспитовий строк, із покладенням на нього обов`язків, згідно ст. 76 КК України.

Разом з цим, відповідно до вимог ч. 1 ст. 91-1 КК України, в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства; 2) обмеження спілкування з дитиною у разі, якщо домашнє насильство вчинено стосовно дитини або у її присутності; 3) заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин; 4) заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб; 5) направлення для проходження програми для кривдників.

Враховуючи вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства по відношенню до малолітнього потерпілого ОСОБА_10 , суд дійшов висновку, що в інтересах малолітнього потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, необхідно застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 обмежувальні заходи, передбачені п.п. 2, 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, а саме: направити ОСОБА_3 для проходження програми для кривдників на строк три місяці та обмежити спілкування з дитиною ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на цей же строк.

Суд вважає, що такі обмежувальні заходи, із покладенням обов`язків, будуть сприяти виправленню обвинуваченого, покращенню психологічного здоров`я малолітнього потерпілого ОСОБА_10 .

На думку суду, призначене судом покарання та обмежувальні заходи є необхідними і достатніми для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

До початку судового розгляду представник КП "Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства" Волинської обласної ради ОСОБА_12 подала цивільний позов до ОСОБА_3 про відшкодування коштів, витрачених закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину неповнолітнього ОСОБА_10 в сумі 2522 грн. 38 коп.

Крім цього, до початку судового розгляду, представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 - ОСОБА_6 подала цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди в сумі 100000 грн.

Свої позовні вимоги представник обґрунтовує тим, що внаслідок дій обвинуваченого, малолітньому потерпілому ОСОБА_10 спричинено значну моральну шкоду, оскільки ОСОБА_3 завдав значної шкоди його фізичному здоров`ю, через що, враховуючи вік потерпілого і його не стійку психіку, пройшли зміни в його емоційному стані, останній був позбавлений спокою.

В судовому засіданні представник ОСОБА_6 підтримала поданий цивільний позов у повному обсязі, обвинувачений, заявлений до нього цивільний позов медичного закладу визнав повністю, а позов щодо стягнення моральної шкоди - частково.

Заслухавши думки учасників судового провадження, оглянувши та дослідивши подані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність повного задоволення цивільних позовів.

Відповідності до вимог ст. 128 КПК України особа, якій правопорушенням завдано шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов.

Згідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

У відповідності до роз`яснень, що містяться в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Статтею 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Частинами 1, 2 ст. 1168 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 1193 ЦК України, суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину.

Беручи до уваги вищевказані вимоги Закону, визначаючи розмір грошового відшкодування в рахунок моральної шкоди малолітньому потерпілому ОСОБА_10 на підставі вимог ст. 1167 ЦК України, суд враховує вимоги розумності та справедливості, тяжкість вчиненого злочину, глибину фізичних і душевних страждань малолітнього потерпілого, зміни в його повсякденному житті, порушення нормальних життєвих зв`язків, вік потерпілого, інші обставини справи, ступінь вини обвинуваченого та оцінює їх в розмірі 100000 грн., які слід стягнути з ОСОБА_3 на користь малолітнього потерпілого ОСОБА_10 , а тому цивільний позов підлягає до повного задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 128, 368, 370 КПК України, ст.ст. 23, 1166, 1167 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він, протягом іспитового строку, тривалістю 1 (один) рік, не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі п.п. 2, 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України застосувати до ОСОБА_3 обмежувальні заходи, поклавши на нього обов`язок пройти програму для кривдників на строк 3 (три) місяці та обмеження спілкування з дитиною ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на строк 3 (три) місяці.

Цивільний позов КП "Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства" Волинської обласної ради до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування коштів, витрачених закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину неповнолітнього ОСОБА_10 - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь КП "Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства" Волинської обласної ради майнову шкоду - кошти, витрачені закладом охорони здоров`я на лікування потерпілої від злочину неповнолітнього ОСОБА_10 в сумі 2522 (дві тисячі п`ятсот двадцять дві) грн. 38 коп.

Цивільний позов представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_10 до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь неповнолітнього ОСОБА_10 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_7 та представник ОСОБА_6 моральну шкоду в сумі 100000 (сто тисяч) грн.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити учасникам судового провадження.

Головуючий:/підпис/

Згідно з оригіналом:

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1