Справа № 946/1657/25
Провадження № 1-кс/946/561/25
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2025 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання Т.в.о слідчого відділення поліції №1 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:

Відділенням №1 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000265 від 18.02.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України

Досудовим розслідуванням встановлено, що 17.02.2025 до ЧЧ ВП № 1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення від лісничого «Вилківського лісництва» ОСОБА_4 щодо притягнення до відповідальності осіб, які 17.02.2025 перебуваючи за адресою: квартал 12, відділ 3 Вилківського лісництва-урочище «Вилківські піски» Ізмаїльського району Одеської області, здійснили незаконну порубку трьох дерев породи «Ясень» та «Акація» за допомогою акумуляторної пили марки «PRO-CRAFT». Сума майнової шкоди складає 113120 грн.

07.03.2025 в ході проведення слідчих дій, а саме додаткового огляду місця події за адресою: квартал 12, відділ 3 Вилківського лісництва-урочище «Вилківські піски» Ізмаїльського району Одеської області, вилучено 3 фрагменти пнів дерева, сторона спилу, які утворено в ході відібрання зразків, помічених П-1, П-2, П-3, (сторона, що не підлягає дослідженню), та які упаковано до полімерного мішка білого кольору та опечатано клейкою стрічкою «Національна поліція» і опечатано пломбою «NPU-0311413», для подальшого проведення експертиз.

07.03.2025 в ході проведення слідчих дій, а саме огляду місця події за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, м. Вилкове, вул. Різдвяна, 176, на території Вилківського лісництва, в місці де зберігаються вилучені колоди дерев, за участю спеціаліста здійснено відібрання зразків для проведення експертиз, шляхом спилювання частини колоди дерева, таким чином в ході огляду вилучено 3 фрагменти колоди дерев, сторона спилу яких утворена в ході відібрання зразків, помічена К-1, К-2, К-3, (сторона, що не підлягає дослідженню), та які упаковано до полімерного мішка білого кольору та опечатано клейкою стрічкою «Національна поліція» і опечатано пломбою «NPU-0311414», для подальшого проведення експертиз.

Постановою слідчого відділення № 1 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області від 07.03.2025 вказане майно, а саме відібрані зразки для проведення експертизи, які отримано в ході проведення слідчих дій, визнано речовим доказом.

Оскільки вказані предмети мають значення речових доказів по вищевказаному кримінальному провадженню, та є доказами, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, слідчий просить накласти арешт на вказане майно.

Слідчий та прокурор про час та місце розгляду клопотання були повідомлені належним чином, однак в судове засідання не з`явились, в клопотанні просили розглянути клопотання без їх участі.

В силу ст. 107 КПК технічні засоби фіксування процесу не застосовувалися.

Вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про арешт майна підлягає частковому задоволенню.

Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Як передбачено п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається, в тому числі, з метою збереження речових доказів. Арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально - протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною другою ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З урахуванням положень ст.ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Виходячи з наведеного та приймаючи до уваги, що завданням кримінального судочинства є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення тощо, а також зважаючи на те, що видане майно має значення речових доказів у кримінальному провадженні, та незастосування арешту щодо цього майна може призвести до зникнення, втрати або його пошкодження або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, слідчий суддя вважає що клопотання слідчого про арешт майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.170 - 173 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання Т.в.о слідчого відділення поліції №1 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме:

- 3 фрагменти пнів дерева, сторона спилу, які утворено в ході відібрання зразків, помічених П-1, П-2, П-3, (сторона, що не підлягає дослідженню), та які упаковано до полімерного мішка білого кольору та опечатано клейкою стрічкою «Національна поліція» і опечатано пломбою «NPU-0311413»;

- 3 фрагменти колоди дерев, сторона спилу яких утворена в ході відібрання зразків, помічена К-1, К-2, К-3, (сторона, що не підлягає дослідженню), та які упаковано до полімерного мішка білого кольору та опечатано клейкою стрічкою «Національна поліція» і опечатано пломбою «NPU-0311414».

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня проголошення або отримання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1