Справа № 333/4654/24
Провадження № 1-кп/333/333/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, кримінальне провадження, яке 08.04.2024 внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000592, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Мелітополь, Запорізької області, громадянки України, українки, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, обвинуваченої у вчиненні злочину передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, за участі прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , -

В С Т А Н О В И В :

Громадянка України ОСОБА_3 , перебуваючи у м. Мелітополь Запорізької області, яке з 25.02.2022 та станом на сьогоднішній день є тимчасово окупованою територією збройними формуваннями державою-агресором російської федерації, діючи умисно, з метою підтримання окупаційної влади, встановленої збройними формуваннями російської федерації, достовірно усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, маючі відповідні навички та досвід роботи у правоохоронному органі, прийняла пропозицію невстановлених під час досудового розслідування осіб із числа представників збройних формувань російської федерації та окупаційної адміністрації держави-агресора, та приблизно у червні 2022 року добровільно зайняла посаду "інспектор ДПС" (мовою оригіналу: "инспектор ДПС") у незаконному правоохоронному органі "Головне управління внутрішніх справ по Запорізькій області" мовою оригіналу: "Главное управление внутренних дел по Запорожской области", яке створено на тимчасово окупованій території Запорізької області, розташовано за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Чернишевського, буд. 37.

Таким чином, громадянка України ОСОБА_3 , за викладених вище обставин, вчинила злочин, передбачений ч. 7 ст. 111-1 КК України - добровільне зайняття громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території.

Судовий розгляд у межах даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченої ОСОБА_3 (in absentia), яка показань суду не давала та будь-яких клопотань від останньої на адресу суду не надходило.

При цьому суд враховує, що на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 23.04.2024 у межах даного кримінального провадження проводилось спеціальне досудове розслідування.

Під час досудового розслідування повістки про виклик ОСОБА_3 на 03.04.2024, 04.04.2024, 05.04.2024 та повідомлення про підозру публікувалися в засобах масової інформації - газеті "Урядовий кур`єр" (№ 66 від 30.03.2024), на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, копії процесуальних документів, що підлягали врученню ОСОБА_3 , на виконання вимог ч.2 ст.297-5 КПК України, направлялись та вручались захиснику - адвокату ОСОБА_5 , що був забезпечений державою з Південно-Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги.

З огляду на зазначене, орган досудового розслідування вживав всіх можливих передбачених КПК України заходів для виклику та розшуку ОСОБА_3 , щоб забезпечити останній можливість безпосередньо та через захисника реалізовувати усі права підозрюваного на стадії досудового розслідування.

На підставі ухвали Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 01.08.2024 відносно ОСОБА_3 здійснювалось спеціальне судове провадження. У судовому засіданні приймав участь захисник ОСОБА_5 , який був захисником на стадії досудового розслідування і обізнаний з матеріалами кримінального провадження.

Судом також вживалися заходи про виклик обвинуваченої для забезпечення права на захист та доступ до правосуддя, у зв`язку із чим в судові засідання остання викликалася у порядку ст. 323 КПК України. Повістки про її виклик були опубліковані у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - у газеті "Урядовий кур`єр" та шляхом здійснення публікації про виклик на офіційному веб-сайті суду.

Суд вважає, що наявні у справі чисельні документи свідчать про відмову ОСОБА_3 , належним чином повідомленої про розпочате щодо неї кримінальне провадження, від реалізації права предстати перед судом та захищати себе безпосередньо в такому суді, а так само свідчать про її намір ухилитися від кримінальної відповідальності.

В той же час, ухилення обвинуваченої від правосуддя суд розцінює як реалізацію останньою невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п."g" п.3 ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст.63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

Захисник обвинувачуваної ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначив, що не мав можливості зв`язатися з обвинуваченою та з`ясувати у неї правову позицію щодо пред`явленого обвинувачення.

Водночас, захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні, реалізуючи право обвинуваченої на захист, висловив свою позицію з приводу пред`явленого обвинувачення. На думку захисника, винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не доведена допустимими та належними доказами. Стороною обвинувачення не надано належних, допустимих та переконливих доказів добровільності зайняття ОСОБА_3 відповідної посади y незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території. Свідки сторони обвинувачення не повідомили за яких обставин ОСОБА_3 могла зайняти посаду, в достатньому обсязі не підтвердили факт добровільного виконання обвинуваченою обов`язків у незаконному правоохоронному органі. Натомість свідок ОСОБА_6 повідомив, що ОСОБА_3 повідомляла йому про свою співпрацю з окупаційною адміністрацією "Бо так вийшло іншого вибору у мене не було". Така обставина може свідчити, що обвинувачена зайняла посаду у незаконному правоохоронному органі на окупованій території під тиском та примусом з боку окупаційної влади. Отже, його підзахисна за ч.7 ст.111-1 КК України підлягає виправданню.

Відповідно до ч.2 ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом.

Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч.3 ст.323 КПК України) суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, сприяє забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст.2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.

Разом з тим, суд враховує, що тимчасова окупація з боку РФ частини території України, яка розпочалася із збройного конфлікту, викликаного російською військовою агресією, починаючи з 20 лютого 2014 року та повномасштабного вторгнення РФ на територію України 24 лютого 2022 року, а також анексія з боку РФ частини території України є загальновідомими фактами, які за хронологією подій: а) констатовані нормативними, хоча і засудженими з точки зору міжнародного права, актами РФ, а також "нормативними актами" самопроголошених суб`єктів на території України, законність яких не визнається державою Україна, проте прийнятих судом у даному випадку до уваги, оскільки вирішується питання про відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, внаслідок якого були прийняті такі акти; б) встановлені національними нормативно-правовими актами, які є обов`язковими для застосування на території України; в) засуджені міжнародними актами колективного реагування, у зв`язку з чим ці факти не потребують окремого доказування в межах даного кримінального провадження.

Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309, "Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією", м. Мелітополь, Запорізької області, визнане тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України з 25.02.2022.

Також загальновідомим є факт створення на окупованих територіях України окупаційних адміністрацій, правоохоронних та інших владних органів.

Встановлені судом обставини підтверджуються показами свідків, отриманих під час їх допиту, а також дослідженими документами.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду показав, що йому відомо як в 2022 році ОСОБА_3 перейшла на бік РФ і почала працювати на посаді інспектора ДПС. Свідок вказав, що добре знає обвинувачену, оскільки з 2007 року працювали в одному правоохоронному підрозділі, до початку повномасштабної війни постійно спілкувалися, дружили родинами. При спілкуванні з його дружиною ОСОБА_3 повідомила, що добровільно пішла працювати у незаконний правоохоронний орган на окупованій території бо так склалися обставини, її вмовив колега ОСОБА_8 . В липні 2023 року свідок особисто розмовляв по телефону з обвинуваченою і вона йому повідомила, що працює інспектором в адмінпрактиці ДПС РФ по Запорізькій області. До цього часу свідок в інтернеті, зокрема в телеграм спільноті "РІА-Мелітополь", бачив інформацію про те, що ОСОБА_3 зайняла посаду у вказаному органі, бачив відео де вона отримувала нагороду за свою роботу і давала інтерв`ю.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду показав, що добре знає ОСОБА_3 та її родину, вони працювали в одному підрозділі поліції у м. Мелітополі з 2004 року, а з 2015 року вона перебувала в його підпорядкуванні. Свідок після повномасштабного вторгнення РФ на територію України знаходився у м. Мелітополі до 06.04.2024. Після окупації міста вона почала оформляти пенсію та встигла піти на пенсію до звільнення з роботи всіх співробітників, які не виїхали. Свідок ще раз обдзвонював всіх підлеглих працівників і наголошував на необхідності виїхати на підконтрольну Україні територію, ОСОБА_3 повідомила, що не хоче виїздити бо має майно у м. Мелітополь і вже пенсійного віку, тому не хоче скитатися по світу. В червні 2022 року свідок від місцевих мешканців дізнався, що ОСОБА_3 пішла працювати в "Госавтоинспекцию Мелитополя" на посаду начальника відділу адміністративної практики.

Потім 29.07.2022 ОСОБА_3 зателефонувала ОСОБА_9 і в ході розмови сказала, що сама пішла на роботу в правоохоронний орган, повідомила, що там дуже добре, агітувала перейти до них роботу, мотивуючи хорошим заробітком і гарним ставленням керівництва, можливістю кар`єрного росту. На що свідок відповів відмовою і попередив її про кримінальну відповідальність за такі дії.

На різних Інтернет-ресурсах він бачив інформацію про її роботу в так званому "ГАИ РФ", переглядав відео, де вона у формі поліцейського Росії отримувала грамоту і сказала "служу росии".

Свідок вказав, що ОСОБА_3 йому особисто повідомила, що пішла в червні 2022 року працювати в правоохоронний орган створений державою-агресором добровільно, ще жалкувала, що не пішла раніше - в травні, як деякі її колеги, котрі їй також пропонували обійняти посаду ще в травні 2022 року.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду показав, що влітку 2022 року він дізнався від колег, а також в телеграм каналі і інших медіа ресурсах про те, що ОСОБА_3 зайняла посаду у правоохоронному органі створеному на окупованій території у м. Мелітополі. Зокрема, сам бачив новини у виданні РІА Мелітополь, де вона у поліцейській формі РФ разом з іншими співробітниками отримувала грамоту чи якусь іншу нагороду за сумлінну працю. Свідок впізнав ОСОБА_3 і написав їй повідомлення на телефон, в якому запитав чи це вона на фотографіях і відео у формі поліцейського держави-агресора і чому вона так вчинила. На що ОСОБА_3 підтвердила своє працевлаштування в такому правоохоронному органі на посаді "инспектор ГИПДД", пояснила це тим, що так вийшло, у неї не було іншого вибору.

Під час судового розгляду були досліджені наступні документи:

- група документів, що засвідчують відповідність окремих проведених слідчих (розшукових) та процесуальних дій вимогам закону та належними особами, початок і рух кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів, наявність інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, такі як: витяги з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000592 від 27.03.2024 та від 08.04.2024, за № 0000061 від 13.03.2022, 21.04.2022, 31.05.2022, за № 0001555 від 18.09.2023; доручення начальника слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області про проведення досудового розслідування від 08.04.2024; повідомлення начальника слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області про прийняття до провадження кримінального провадження разом з постановою про створення групи слідчих, яким доручено проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні від 08.04.2024, 13.03.2022, 18.09.2023; постанови про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні від 09.04.2024, 13.03.2022, 01.04.2022, 18.09.2023; постанова про зміну групи прокурорів від 05.05.2022, 01.07.2022, 13.10.2022, 29.06.2022; постанови слідчого про уточнення відомостей, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні від 08.04.2024, 24.11.2023; повідомлення про вчинення кримінального правопорушення від 13.03.2022; рапорт слідчого про виявлення кримінального правопорушення від 18.09.2023; постанови про зміну групи слідчих, яким доручено проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні від 20.04.2022, 20.12.2022, 29.11.2023; постанови про об`єднання матеріалів досудового розслідування від 03.08.2022, 31.05.2022, 18.08.2022, 05.01.2023; постанови про доручення проведення слідчих (розшукових) дій від 13.03.2022, 01.06.2022, 20.12.2022, 18.11.2023 разом з супровідними листами; запит на отримання доказів в порядку ст.93 КПК України від 30.05.2022 і відповідь ГУНП в Запорізькій області на нього від 06.06.2022 про те що Мелітопольське РУП ГУНП в Запорізькій області на території міста Мелітополь правоохоронну діяльність не здійснює з 26.02.2022; постанова слідчого про зміну правової кваліфікації від 03.01.2023; постанови прокурора про виділення матеріалів кримінального провадження в межах одного органу досудового розслідування від 18.09.2023, 08.04.2024; повідомлення про підозру від 08.03.2024, яке вручене захиснику 01.04.2024; постанови про доручення призначити адвоката для здійснення захисту за призначенням та доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги особі у кримінальному провадженні від 01.04.2024, 08.04.2024 (т.2 а.с.1-110);

- ухвала слідчого судді Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 02.05.2024 по справі № 331/2240/24, згідно якої до ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави разом з клопотанням та супровідним листом (т.2 а.с.111-125);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.01.2024, згідно з яким свідок ОСОБА_7 серед пред`явлених фотознімків впізнав ОСОБА_3 під № 2, про яку давав покази на допиті (т.2 а.с.126-130);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.01.2024, згідно з яким свідок ОСОБА_9 серед пред`явлених фотознімків впізнав ОСОБА_3 під № 2, про яку давав покази на допиті (т.2 а.с.131-135);

- протокол огляду від 22.02.2024 з відповідними фототаблицями та оптичним диском DVD-R зі збереженими файлами, згідно якого слідчим оглянуто зміст посту від 11.11.2023 в Telegram-каналі "Госавтоинспекция Запорожской области", який містився у вільному доступі всесвітньої мережі Інтернет. Вказаний пост містить текстове повідомлення і фотознімки стосовно нагородження "начальником ГУ МВД Росии по Запорожской области сотрудников Запорожской Госавтоинспекции, которые отличились во время несения службы в зоне проведения специальной военной операции". На вказаних фотознімках зображена група людей у форменому одязі правоохоронного органу Російської Федерації з відповідними шевронами і іншими знаками розрізнення, які знаходяться на урочистих заходах з приводу отримання вказаних нагород. В протоколі зазначено, що на фотографії № 2 зображена громадянка України ОСОБА_3 (т.2 а.с.136-142);

- протокол огляду від 23.02.2024 за участю свідка ОСОБА_10 , згідно якого слідчим оглянуто "Додаток до протоколу огляду" на якому містяться публікації і фото з Telegram-каналу "Госавтоинспекция Запорожской области", які опубліковані у вільному доступі всесвітньої мережі Інтернет. Після перегляду публікацій свідок пояснив, що одна з осіб, які у форменому одязі правоохоронного органу Російської Федерації з відповідними шевронами і іншими знаками розрізнення присутні на урочистих заходах з приводу отримання нагород є громадянка України ОСОБА_3 (т.2 а.с.143-144);

- протокол огляду від 23.02.2024 за участю свідка ОСОБА_11 , згідно якого слідчим оглянуто "Додаток до протоколу огляду" на якому містяться публікації і фото з Telegram-каналу "Госавтоинспекция Запорожской области", які опубліковані у вільному доступі всесвітньої мережі Інтернет. Після перегляду публікацій свідок пояснив, що одна з осіб, які у форменому одязі правоохоронного органу Російської Федерації з відповідними шевронами і іншими знаками розрізнення присутні на урочистих заходах з приводу отримання нагород є громадянка України ОСОБА_3 (т.2 а.с.145-146);

- протокол огляду від 30.03.2024 за участю спеціаліста ОСОБА_12 , згідно якого слідчим оглянуто інформацію розміщену у всесвітній мережі Інтернет, яка містить дані про нормативно-правові акти, які регламентують діяльність незаконно створених правоохоронних органів на території м. Мелітополь та Мелітопольського району. Під час огляду з офіційного сайту "Единный государственный реестр юридических лиц" завантажено файл "Выписка из Единого государственного реестра юридических лиц о юридическом лице Главное управление министерства внутренних дел росийской федерации по Запорожской области", розташоване за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Чернишевського, буд. 37. Вказаний файл записаний на оптичний диск DVD-R, який долучено до даного протоколу (т.2 а.с.149-162);

- ухвала слідчого судді Запорізького апеляційного суду від 17.04.2024 ЄУН 4807/2634/24 та клопотання прокурора про використання результатів негласних слідчих (розшукових) дій в інших цілях або передання інформації. Вказаною ухвалою надано дозвіл на використання у кримінальному провадженні № 0000592 від 08.04.2024 за підозрою ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, інформації яка міститься у протоколі про результати зняття інформації з електронних інформаційних систем № 59/28-3181т від 24.07.2023, додатку до нього - DVD-R диску № 59/28-633т від 24.07.2023, а також процесуальних документів, на підставі яких вказана інформація отримана, а саме клопотання слідчого № 59/14/К-995т від 03.07.2023 та ухвали слідчого судді Запорізького апеляційного суду № 10/3406т від 13.07.2023, отриманих і складених у рамках досудового розслідування кримінального провадження № 0000061 від 13.03.2022 (яке 18.09.2024 прокурором було виділено в окреме кримінальне провадження № 0001555 від 18.09.2023). Зазначені документи, а також протокол виготовлення копії додатку до протоколу проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 17.04.2024 долучені разом з цією ухвалою і досліджені судом (т.2 а.с.163-179);

- протокол огляду від 19.04.2024, згідно якого слідчим оглянуто протокол про результати зняття інформації з електронних інформаційних систем № 59/28-3181т від 24.07.2023, додатку до нього - DVD-R диску № 59/28-633т від 24.07.2023. За результатами проведення вказаної негласної слідчої (розшукової) дії у мобільному додатку "Telegram" виявлено користувача, який зареєстрований на абонентський номер оператора мобільного зв`язку НОМЕР_1 , яким особисто користується ОСОБА_13 , під обліковим записом з ім`ям " ОСОБА_14 " та в переписці якого міститься інформація щодо співробітництва з окупаційною владою на тимчасово окупованій території. Під час огляду в чаті з назвою " ІНФОРМАЦІЯ_3 " виявлено лист від особи з нікнеймом " ОСОБА_16 ", надісланий 10.07.2023 о 10 год. 41, у якому містилася фотографія таблиці з наступним написом, мовою оригіналу: "Ведомость … личным составом ОГИБДД УМВД России "Мелитопольское"…" на якому у 11 графі зазначено "майор полиции ОСОБА_3 " (т.2 а.с.180-182);

- ухвала слідчого судді Запорізького апеляційного суду від 17.04.2024 ЄУН 4807/2630/24 та клопотання прокурора про використання результатів негласних слідчих (розшукових) дій в інших цілях або передання інформації. Вказаною ухвалою надано дозвіл на використання у кримінальному провадженні № 0000592 від 08.04.2024 за підозрою ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, інформації яка міститься у протоколі про результати зняття інформації з електронних інформаційних систем № 59/14-683т від 17.05.2023, додатку до нього - DVD-R диску № 59/14-326т від 17.05.2023, а також процесуальних документів, на підставі яких вказана інформація отримана, а саме клопотання слідчого № 59/14/К-939т від 10.05.2023 та ухвали слідчого судді Запорізького апеляційного суду № 10/2050т від 11.05.2023, отриманих і складених у рамках досудового розслідування кримінального провадження № 0002189 від 09.11.2022 (які 17.04.2024 прокурором було виділено в окреме кримінальне провадження). Зазначені документи, а також протокол виготовлення копії додатку до протоколу проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 17.04.2024 долучені разом з цією ухвалою і досліджені судом (т.2 а.с.183-197);

- протокол огляду від 19.04.2024, згідно якого слідчим оглянуто протокол про результати зняття інформації з електронних інформаційних систем № 59/14-683т від 17.05.2023, додатку до нього - DVD-R диску № 59/14-326т від 17.05.2023. За результатами проведення вказаної негласної слідчої (розшукової) дії отримано доступ до облікового запису електронної поштової скриньки " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", яка перебуває у користуванні громадянки України ОСОБА_17 , а також до всієї наявної у листуванні вказаної особи інформації, яка зберігається у відправлених та отриманих повідомленнях з іншими користувачами електронної пошти, а також в чорнових записах (чернетках).

Під час огляду в листі відправленому з вказаної поштової скриньки 13.10.2022 о 09 год. 31 хв. виявлено вкладення файлу під назвою "ГУВД сентябрь. xlsx". Зокрема, серед іншого, зафіксовано відомості щодо співробітників, які отримували заробітні плати від Головного управління внутрішніх справ по Запорізькій області, а саме: встановлено, що під порядковим номером 969 зазначено НЗУ № , повне найменування платника Головне управління внутрішніх справ по Запорізькій області, скорочене найменування платника "ГУВД по Запорожской области" (вказано мовою оригіналу), номер мобільного телефону НОМЕР_2 та вересень 2022 року за який ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з паспортними даними НОМЕР_3 було нараховано 70163,06 (т.2 а.с.198-201);

- ухвала слідчого судді Запорізького апеляційного суду від 17.04.2024 ЄУН 4807/2638/24 та клопотання прокурора про використання результатів негласних слідчих (розшукових) дій в інших цілях або передання інформації. Вказаною ухвалою надано дозвіл на використання у кримінальному провадженні № 0000592 від 08.04.2024 за підозрою ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, інформації яка міститься у протоколі про результати зняття інформації з електронних інформаційних систем № 59/14-993т від 10.11.2022, додатку до нього - DVD-R диску № 59/14-531т від 10.11.2022, а також процесуальних документів, на підставі яких вказана інформація отримана, а саме клопотання слідчого № 59/14/К-1499т від 31.10.2022 та ухвали слідчого судді Запорізького апеляційного суду № 10/4437т від 02.11.2022, отриманих і складених у рамках досудового розслідування кримінального провадження № 0000031 від 02.03.2022 (які 17.04.2024 прокурором було виділено в окреме кримінальне провадження). Зазначені документи, а також протокол виготовлення копії додатку до протоколу проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 17.04.2024 долучені разом з цією ухвалою і досліджені судом (т.2 а.с.202-222);

- протокол огляду від 17.04.2024, згідно якого слідчим оглянуто протокол про результати зняття інформації з електронних інформаційних систем № 59/14-993т від 10.11.2022, додатку до нього - DVD-R диску № 59/14-531т від 10.11.2022. За результатами проведення вказаної негласної слідчої (розшукової) дії отримано доступ до інформації з месенджеру "Telegram" мобільного телефону НОМЕР_4 , яким користується громадянин рф ОСОБА_18 , який призначений окупаційною владою на посаду заступника голови т.зв. "військово-цивільної адміністрації Запорізької області". Зокрема, серед іншого, зафіксовано відомості щодо співробітників, які отримували виплату матеріальної допомоги від Головного управління внутрішніх справ по Запорізькій області на 09 червня 2022 року, а саме: встановлено, що під порядковим номером таблиці Excel 199, номер таблиці 187 зазначено "Инспектор ДПС" ОСОБА_3 , було нараховано 10 000,00 російських рублів (т.2 а.с.223-230);

- запит і лист управління державної міграційної служби України в Запорізькій області від 16.11.2023 № 2301.2.1-6622/23.1-23, відповідно до якого, за наявними обліками ВППРЕ УДМС у Запорізькій області та за даними бази ІП "Заява про видачу паспорта громадянина України - зразка 1994 року" ЄІАС УМП ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, документована паспортом громадянина України серії НОМЕР_3 , виданим 06.02.2003 Мелітопольським РВ УМВС України в Запорізькій області та паспортами громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_5 , виданим 03.07.2014 та серії НОМЕР_6 виданим 02.07.2019 органом 2318 (т.2 а.с.237-239);

- документи, що характеризують особу обвинуваченої чи містять інформацію щодо місця проживання і роботи, наявність майна тощо, а саме: лист ГУНП в Запорізькій області від 07.08.2023 № 3452/05/3-23, в якому зазначено, що ОСОБА_3 проходила службу в Національній поліції України в період з 07.11.2015 по 18.04.2022, звільнена за власним бажанням з посади начальника сектору адміністративної практики Мелітопольського районного управління поліції, в спеціальному званні "капітан поліції"; лист органу ДРАЦС щодо наявних в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян відносно ОСОБА_3 актових записів про її народження, укладення шлюбу і народження доньки; довідки щодо відсутності судимостей та місця проживання обвинуваченої; довідки від лікаря нарколога та лікаря психіатра щодо відсутності обвинуваченої на їх обліку; довідки про відсутність зареєстрованих транспортних засобів і нерухомого майна в обвинуваченої; довідка про те, що обвинувачена не є депутатом місцевої ради (т.2 а.с.231-236, 240-249).

Надаючи правову оцінку дослідженим доказам, суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Статтею 92 КПК України передбачено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів, що передбачено ст. 85 КПК України.

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом (ст. 86 КПК України).

Достовірність доказів - це їхня здатність правильно та об`єктивно відображати інформацію про певні факти.

Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ст. 94 КПК України).

Оцінюючи показання свідків, що були отримані в порядку передбаченому КПК України, шляхом безпосереднього допиту в судовому засіданні під час судового розгляду даного кримінального провадження, суд враховує, що вказані особи особисто спілкувалися з обвинуваченою, яка їм повідомила, що добровільно зайняла посаду у незаконному правоохоронному органі, яке було створено на тимчасово окупованій території Запорізької області, тобто вказані свідки повідомили фактичні дані як щодо події кримінального правопорушення так і винуватості обвинуваченої у його вчиненні, а також розповіли про факти отримання інформації щодо цих обставин в засобах масової інформації та від місцевих мешканців, тому суд вважає їх належними та допустимими доказами і приймає ці показання як такі, що прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для цього кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Оцінюючи надані сторонами кримінального провадження документи з точки зору належності, допустимості, достовірності, суд приходить до висновку про те, що всі вони за своїм змістом несуть інформацію, яка має доказове значення, зокрема підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, тобто є належними доказами в розумінні ст. 85 КПК України.

При цьому, суд відхиляє доводи захисника обвинуваченої про відсутність доказів добровільного зайняття ОСОБА_3 посади в незаконних правоохоронних органах.

Такого висновку суд дійшов виходячи з наступного.

Суд вважає, що обвинувачена усвідомлювала факт окупації та агресії з боку Російської Федерації, створення окупаційною владою незаконних органів, зайняття посади у незаконному органі, створеному на тимчасово окупованій території здійснювала свідомо, умисно, добровільно за власним волевиявленням. Про вказані обставини свідчать покази свідків і досліджені документи, зокрема матеріали НСРД. Покази свідка ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_3 повідомляла йому про свою співпрацю з окупаційною адміністрацією "Бо так вийшло іншого вибору у мене не було", не є свідченням тиску, примусу чи погроз з боку окупаційної влади, а пов`язане з небажанням виїздити з окупованої території і залишати там своє майно, зокрема квартиру.

У матеріалах провадження відсутні об`єктивні дані, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_3 діяла не добровільно, виконувала обов`язки під психічним впливом та фізичним примусом, та дії були необхідними для усунення небезпеки, що безпосередньо загрожувала їй чи іншим особам, або інтересам держави.

Також суд враховує і те, що обвинувачена ОСОБА_3 не вживала заходів, спрямованих на виїзд з тимчасово окупованої території України.

Вказані обставини у сукупності вказують на необґрунтованість доводів захисника ОСОБА_5 , який заперечував добровільність зайняття посади обвинуваченою ОСОБА_3 у незаконно створеному правоохоронному органі на тимчасово окупованій території.

Слід зазначити, що чинний КПК не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин на підставі сукупності непрямих (стосовно конкретного факту) доказів, які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку.

Як засвідчує судова практика, доказування тих чи інших обставин злочину досить часто ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі саме сукупності всіх, у тому числі непрямих доказів, на підставі чого й робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність (згідно з цим стандартом доказування) факту вчинення злочину конкретною особою.

Таким чином, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про те, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , мало місце, це діяння містить склад злочину, передбачений ч.7 ст.111-1 КК України, обвинувачена вина у його вчиненні, тому вважає за необхідне ухвалити обвинувальний вирок і призначити покарання обвинуваченій.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нового кримінального правопорушення (ст.65 КК України).

При призначенні ОСОБА_3 покарання суд враховує обставини, характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного нею злочину, мотиви вчиненого нею кримінального правопорушення, яке віднесене до категорії особливо тяжких злочинів, об`єктом якого стали суспільні відносини, пов`язані зі збройною агресією росії та національною безпекою України, спрямованість умислу, наслідки вчиненого нею діяння, її ставлення до вчиненого, відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, позицію сторони обвинувачення та захисту з приводу покарання, також суд враховує характеристику особи обвинуваченої, яка полягає в тому, що вона є особою працездатного віку, одружена, немає на утриманні неповнолітніх дітей, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра, до кримінальної відповідальності раніше не притягувалась, переховується на тимчасово окупованій території України.

З урахуванням усіх обставин, загальних засад призначення покарання, приймаючи до уваги, що обвинувачена вчинила даний злочин умисно, усвідомлюючи свої дії, які полягли у колабораційній діяльності, тобто у добровільному зайняті громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, суд вважає, що обвинуваченій ОСОБА_3 необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 7 ст. 111-1 КК України у вигляді позбавлення волі на певний строк з конфіскацією майна та з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю. Цей захід примусу внесе корективи в соціально-психологічні властивості обвинуваченої, нейтралізує негативні настанови та змусить додержуватись положень Закону про кримінальну відповідальність і позбавить можливості вчиняти нові злочини.

Відповідно до ст. 59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу. Санкцією ч. 7 ст. 111-1 КК України передбачена можливість застосування додаткового покарання у вигляді конфіскації майна.

Таке додаткове покарання щодо ОСОБА_3 є необхідним та достатнім для її виправлення і попередження вчинення нею кримінальних правопорушень, оскільки забезпечить у сукупності з іншими складовими покарання найбільший виховний ефект покарання.

При цьому, визначаючи розмір призначеного покарання, суд враховує той факт, що обвинувачена ОСОБА_3 як громадянка України, вчинила злочин в період встановленого в Україні воєнного стану, що суперечить порядку, встановленому Конституцією України, і що свідчить про те, що злочин має підвищену суспільну небезпечність, вчинила цей злочин умисно з прямим умислом, а тому суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченої неможливе без реального відбування покарання.

Також з огляду на вчинення ОСОБА_3 суспільно-небезпечного кримінального правопорушення у сфері злочинів проти основ Національної безпеки України, а також відсутність обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, суд, при призначенні покарання обвинуваченій, не вбачає підстав для застосування положень ст.ст.69, 75 КК України.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).

Крім того, враховуючи, що ОСОБА_3 вчинила особливо тяжкий злочин, який пов`язаний в добровільному зайнятті нею посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованих територіях, суд вважає необхідним на підставі ст. 54 КК України, позбавити ОСОБА_3 спеціального звання - "капітан поліції".

Оскільки суд дійшов висновку про призначення ОСОБА_3 основного покарання у вигляді позбавлення волі, то строк відбування нею покарання слід рахувати з часу її фактичного затримання.

Строк додаткового покарання слід обчислювати відповідно до ч. 3 ст. 55 КК України.

Враховуючи те, що ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 02.05.2024 в порядку, визначеному ч. 6 ст. 193 КПК України, обвинуваченій обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, вказаний запобіжний захід до набрання вироком законної сили слід залишити незмінним.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся. Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.297-1, 323, 368, 370-371, 373, 374 376, 395, 532 КПК України, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України та призначити їй покарання у вигляді 13 (тринадцяти) років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати будь-які посади в правоохоронних органах, органах державної влади та місцевого самоврядування, а також організаціях, що надають публічні послуги строком на 14 (чотирнадцять) років, з конфіскацією всього майна, що належить їй на праві власності.

На підставі ст. 54 КК України позбавити ОСОБА_3 спеціального звання - "капітан поліції".

Строк відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі обчислювати ОСОБА_3 з моменту її фактичного затримання в порядку виконання цього вироку.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Строк додаткового покарання у вигляді позбавлення права обіймати будь-які посади в правоохоронних органах, органах державної влади та місцевого самоврядування, а також організаціях, що надають публічні послуги обчислювати з моменту відбуття ОСОБА_3 основного покарання у вигляді позбавлення волі.

Вирок суду може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд міста Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Інформацію про ухвалення вироку розмістити у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті суду.

Суддя ОСОБА_1