Житомирський апеляційний суд
Справа №286/816/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/204/25
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2025 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (дистанційно),

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Житомирі судове провадження №286/816/25 за апеляційною скаргою прокурора Овруцького відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Овруцького районного суду Житомирської області від 06 березня 2025 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання заступника начальника СВ ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано до підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,

запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 06.05.2025 року включно, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що слідчим суддею не в достатній мірі враховано, що ОСОБА_7 обгрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, а також наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України. Вказує, що слідчім суддею не враховано, що останній підозрюється у вчиненні умисного кримінального правопорушення проти недоторканності державних кордонів України під час воєнного стану з метою сприяння особам ухиленню від мобілізації з корисливих мотивів, міцних соціальних зв`язків не має, неодружений та не працює. Вважає, що застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку та запобігти зазначеним ризикам.

В ухвалі слідчого судді зазначено, що заступник начальника СВ ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання слідчій зазначив, що у провадженні СВ ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження №0000077 від 06.03.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що у зв`язку з військовою агресією рф проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1,17, 20 частини першої статті 106 Конституції України Президентом України 24.02.2022 постановлено Указ № 65/2022 про оголошення та проведення загальної мобілізації протягом 90 днів з дня набрання чинності Указу, зокрема, на території Житомирської області, дія якого в подальшому продовжувалася Указами Президента України.

Відповідно до Постанови Кабінету міністрів України № 57 від 27.01.1995 року «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», перетинання громадянами України державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю, якщо інше не передбачено законом, за визначеним переліком документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну військовозобов`язаним. Також відповідно до вказаної постанови виїжджати за межі України дозволено чоловікам, які не підлягають призову або мають право на відстрочку.

В порушення вказаних вище вимог, у точно невстановлені досудовим розслідуванням дату та час у ОСОБА_7 , за попередньою змовою з невстановленою досудовим слідством особою, з корисливих мотивів, виник злочинний умисел, направлений на сприяння незаконного переправлення кількох осіб через державний кордон України порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод.

Так, у достовірно невстановлені досудовим розслідуванням дату та час ОСОБА_10 , діючи з прямим умислом, з метою особистого збагачення за рахунок здійснених кримінально-протиправних дій, усвідомлюючи їх суспільно небезпечний характер, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, використовуючи засоби зв`язку, зв`язався з невстановленою досудовим розслідуванням особою, яка в свою чергу організувала його зустріч з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , з якими попередньо обумовила організаційні процеси щодо сприяння їхньому переправленню через державний кордон України у напрямку Республіки Білорусь, визначивши дату особистої зустрічі із ОСОБА_7 в місті Київ.

У подальшому, ОСОБА_7 реалізовуючи свій злочинний умисел, після попередньої домовленості засобами зв`язку з невстановленою досудовим розслідуванням особою, 5 березня 2025 року, в період часу з 15 до 16 години, на прилеглій території до магазину «АТБ», що в м. Київ, по вулиці Соборна, зустрів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , з яких отримав грошові кошти в еквіваленті 8000 грн. з кожного у якості оплати за сприяння їхньому переправленню через державний кордон України, після чого ОСОБА_7 загально отримані кошти в сумі 16 тис. грн. та 200 Євро тримав при собі та, використовуючи фактично перебуваючий у його користуванні легковий автомобіль «Рено» моделі «Меган», реєстраційний номер НОМЕР_1 , попередньо визначивши маршрут руху та оминаючи стаціонарні блок-пости, вирушив в напрямку державного кордону України з Республікою Білорусь для перевезення вищевказаної групи осіб з трьох чоловік, тим самим сприяв у незаконному переправленні зазначених осіб через державний кордон України шляхом наданням засобів та усуненням перешкод.

Таким чином, ОСОБА_7 своїми порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод сприяв незаконному переправленню ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , через державний кордон України, однак, під час руху у напрямку до державного кордону України, в с. Ігнатпіль Овруцької територіальної громади Коростенського району Житомирської області, керований ним автомобіль 05.03.2025 о 21 год. 30 хв. було зупинено працівниками Державної прикордонної служби України.

06.03.2025 о 00 год.20 хв. ОСОБА_7 було затримано в порядку ст.208 КПК України та цього ж дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Слідчій зазначив, що обгрунтваність підозри доведена доказами, які містяться в матеріалах клопотання. Разом з цим, мають місце ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити вчиняти кримінальне правопорушення у якому підозрюється, а тому інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вказаним ризикам.

Враховуючи тяжкість злочину, у вчиненні якого обгрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , наявність ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, та дані про особу підозрюваного, слідчий суддя вважав, що слідчим у клопотанні та прокурором в судовому засіданні не доведено та слідчим суддею у судовому засіданні не встановлено об`єктивних даних, які б свідчили про те, що забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного можливе виключно в умовах його тримання під вартою, а тому застосував відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора ОСОБА_6 в підтримання апеляційної скарги, думку захисника ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_7 в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали клопотання слідчого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з матеріалів клопотання, СВ ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000077 від 06.03.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

06.03.2025 року ОСОБА_7 було затримано в порядку ст.208 КПК України та цього ж дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

При розгляді клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , слідчим суддею було встановлено, що існує обґрунтована підозра ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, копії яких містяться в матеріалах провадження.

Крім того, обґрунтованість підозри стороною захисту не оспорюється, оскільки апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді стороною захисту не подавалася.

Вказане кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, а також прокурором на переконання апеляційного суду, доведено наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Наявність ризику щодо можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду обґрунтована тяжкістю можливого покарання за ч.3 ст.332 КК України, у разі доведеності його вини, а також відсутністю у ОСОБА_7 міцних соціальних зв`язків, що дає йому можливість зміни місця проживання.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Ризик можливого незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що підозрюваному відомі засоби зв`язку зі свідками та місце їхнього проживання, а тому перебуваючи на волі останній зможе впливати на них з метою зміни останніми показань за для уникнення кримінальної відповідальності, а також вказані свідки ще не допитані судом.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення у якому ОСОБА_7 підозрюється, обґрунтовується тим, що останній неодноразово протягом 2025 року здійснював в`їзд на територію Коростенського району Житомирської області на різних автомобілях та фігурує в інших кримінальних провадженнях даної категорії зареєстрованих в СВ ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області, а також офіційно не працює та постійного джерела доходу не має.

Крім того, колегія суддів враховує обставини, мету та мотив кримінального правопорушення, у якому обгрунтовано підозрюється ОСОБА_7 .

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо буде доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Враховуючи обгрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, а саме в умисних діях, виражених у сприянні незаконному переправленню осіб через державний кордон України порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, вчинених з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб та щодо кількох осіб, під час воєнного стану, а також доведеність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про те, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не зможе запобігти вказаним ризикам.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

За таких обставин, на думку колегії суддів, висновки слідчого судді про те, що до підозрюваного ОСОБА_7 достатньо застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, є необґрунтованими, оскільки, в ухвалі не наведено наявності достатніх стримуючих факторів від порушень з боку підозрюваного своїх зобов`язань в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає можливим визначити підозрюваному розмір застави в межах, передбачених п.2 ч.5 ст.182 КПК України, з урахуванням особи обвинуваченого та тяжкості кримінального правопорушення, в якому обгрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , який буде достатнім для запобігання вказаним ризикам.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою клопотання слідчого слід задовольнити частково та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Овруцького відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Овруцького районного суду Житомирської області від 06 березня 2025 року, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 06.05.2025 року включно, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого заступника начальника СВ ВП №1 Коростенського РУН ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 06 травня 2025 (включно).

Одночасно визначити підозрюваному ОСОБА_7 заставу у розмірі 40 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що у грошовому виразі складає 121 120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою на відповідний депозитний рахунок (код отримувача , Банк отримувача ДКСУ у м.Києві, код банку отримувача МФО 820172, рахунок отримувача UA0085932).

3 моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_7 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_7 такі обов`язки:

-прибувати до слідчого та прокурора, що здійснюватимуть досудове розслідування у даному кримінальному провадженні за першим викликом та до суду за кожною вимогою;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/ або роботи;

-не відлучатись за межі населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває (м.Вінниця);

-утримуватися від спілкування зі свідками та іншими особами у даному кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади (Державної міграційної служби України її підрозділу) свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України (за наявності).

Роз`яснити заставодавцю обов`язок із забезпечення належної поведінки підозрюваного та його явки за викликом.

У разі внесення застави підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Строк дії ухвали до 06.05.2025 року (включно)

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: