ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 609/1641/24

1-кп/609/39/2025

21 січня 2025 року Шумський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шумськ кримінальне провадження № 0000559 внесене у Єдиний реєстр досудових розслідувань 08 грудня 2024 року відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, не депутата, з середньою-спеціальною освітою, тимчасово не працюючого, на утриманні малолітніх дітей не має, не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, за участю сторін кримінального провадження:

Прокурора: ОСОБА_4

Обвинуваченого: ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

16 травня 2024 року постановою Збаразького районного суду Тернопільської області у справі № 598/1155/24, яка набрала 26.05.2024 законної сили, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпА, та накладено відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП адміністративне стягнення у виді 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

В подальшому ОСОБА_3 , достовірно знаючи про те, що постановою Збаразького районного суду Тернопільської області № 598/1155/24, яка набрала 26.05.2024 законної сили, його притягнуто до адміністративної відповідальності та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, усвідомлюючи, що протягом зазначеного терміну зобов?язаний утриматися від керування транспортними засобами, діючи умисно, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов?язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об?єднаннями на всій території України, з метою невиконання постанови суду, що набрала законної сили, маючи реальну можливість її виконати, керував транспортним засобом.

Так, 08 грудня 2024 року о 08 год. 20 хв. на автодорозі Р 26 48 км поблизу с. Кордишів, Кременецького району Тернопільської області, на підставі п. 10 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію України» у зв?язку із порушенням ч. 5 ст. 121 КУпА, черговим нарядом з СРПП СПД № 2 (м. Шумськ) Кременецького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області у складі інспектора ОСОБА_5 та інспектора ОСОБА_6 , був зупинений автомобіль марки «Фольцваген транспортер», р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 .

В ході спілкування із ОСОБА_3 встановлено, що останній керував автомобілем у стані алкогольного сп?яніння, будучи позбавленим права керування транспортними засобами. У зв?язку із зазначеним відносно ОСОБА_3 складено протокол серії ЕПР1 № 191416 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУПАП та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі від 08.12.2024, серії ЕНА № 3623749 від 08.12.2024 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Таким чином, ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 382 КК України, а саме умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України визнав повністю та щиро розкаявся у вчиненому.

Приймаючи до уваги повне визнання вини обвинуваченим та з`ясувавши думку прокурора, судом ухвалене рішення про недоцільність дослідження інших доказів кримінального провадження, попередньо роз`яснивши учасникам положення ст. 349 КПК України, які погодилися з подальшим розглядом справи за правилами, передбаченими згаданою статтею.

При призначенні покарання у відповідності до вимог ст.ст. 65, 66, 67 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинувачену, те, що останній щиро розкаявся у вчиненому, вину визнав повністю, активно сприяв розкриттю злочину як обставини, що пом`якшують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання у діях ОСОБА_3 судом не вбачається.

Зважаючи на викладене вище суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушенні, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України доведена повністю і його дії вірно кваліфіковані органом досудового розслідування за ознакою умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, а згідно зі ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Враховуючи вищенаведене, виходячи з принципів розумності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на конкретні обставини вчинення злочину, особу обвинуваченого, його поведінку до, під час та після його скоєння, наявність по справі обставини, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 , можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим призначає йому покарання в межах санкції статті за якою він визнається винуватим у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік, звільнивши останнього на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням терміном на 1 (один) рік та покладенням передбачених п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України обов`язків.

Суд вважає, що призначене покарання ОСОБА_3 є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

З матеріалів справи вбачається, що цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Витрати на залучення експертів для проведення експертиз у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання з випробуванням на строк 1 (один) рік.

На підставі п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази по справі, а саме оптичний диск DVD-R «ALERUS» - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду або через Шумський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_7