Справа № 589/4351/24
Провадження № 1-кп/589/484/25
УХВАЛА

05 березня 2025 року

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5

адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 ,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні встановлено, що строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого ОСОБА_7 , закінчується 09.03.2025.

У судовому засіданні, прокурор заявив клопотання щодо продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 , посилаючись на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, встановлених при застосуванні до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Прокурор зауважив, що ОСОБА_7 має стійкі зв`язки з представниками спецслужб РФ, зокрема ГУ ГШ ЗС РФ, що може забезпечити умови для його переховування на території агресора. Крім того, обвинувачений може знищити або сховати матеріальні об`єкти та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Зазначив, що під час перебування на волі обвинувачений ОСОБА_7 зможе вільно спілкуватися та координувати дії щодо приховування слідів вчинення кримінальних правопорушень, а також матиме змогу впливати на інших підозрюваних та свідків. До того ж існує ризик передачі ОСОБА_7 іншим особам інформації, яка стала йому відома в ході проведення досудового розслідування. Зазначене свідчить про неможливість запобігання встановленим ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 заперечували проти продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просили обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

На клопотання захисника у судовому засіданні було допитано батьків обвинуваченого, які дали наступні покази.

Батько обвинуваченого - ОСОБА_8 повідомив суду, що син до затримання проживав разом з ними, допомагав, дбав про брата і хвору бабусію. До цього деякий час проживав з незрячим дідусем, якому також допомагав у побуті. Охарактеризував сина, як людину, що любить проводити час вдома, не схильну до вчинення правопорушень, відповідальну. Пояснив, що не їздив до сина на побачення у СІЗО через матеріальне становище, приходити у судові засідання не мав змоги через роботу. Зазначив, що не дивлячись на постійну зайнятість на роботі, буде особисто контролювати поведінку сина та його явку за викликами до суду у разі зміни запобіжного заходу на домашній арешт.

Мати обвинуваченого - ОСОБА_9 , у своїх показах вказала, що до затримання син проживав з ними. Зазначила, що він відповідальний, добрий, спокійний, не схильний до вчинення правопорушень. Під час навчання виконував завдання, надані викладачами, приймав активну участь у житті училища, конкурсах, олімпіадах. Опікувався молодшим братом та бабусею, доглядав за незрячим дідусем, допомагав у домашніх справах. З приводу ставлення сина до збройної агресії рф, повідомила, що він проти цього і висловлював бажання у 18 років піти воювати. Не відвідувала сина в СІЗО та не приходила на судові засідання, оскільки у неї не було можливості, бо працювала, все що потрібно дізнавалась від адвоката. Стверджує, що перебуваючи на волі син не ухилятиметься від явки до суду за викликом.

Заслухавши учасників судового засідання, суд дійшов до наступних висновків.

Статтею 176 КПК України визначено вичерпний перелік запобіжних заходів, починаючи від найбільш м`якого, яким є особисте зобов`язання та закінчуючи найбільш суворим запобіжним заходом у вигляді тримання під вартою.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання процесуальним ризикам, вичерпний перелік яких наводиться у п.п. 1-5 ч. 1 вказаної статті. Такими ризиками є спроби:

-переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

-знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

-незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

-перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

-вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 статті 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 , ухвалою колегії суддів Шосткинського міськрайонного суду Сумської області було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 09.03.2025.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, визначеним положеннями ст. 177 КПК України.

При цьому, особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року / рішення Європейського суду з прав людини у рішенні від 18 лютого 2010 року по справі « Гаркава проти України »/.

У відповідності до п. «С» ст.5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, допускається взяття особи під варту з метою запобігти особі зникнути після скоєння злочину.

Таким чином, право на свободу та особисту недоторканість не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

23.04.2022 року, набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінально-процесуального кодексів України щодо вдосконалення відповідальності за колабораційну діяльність та особливостей застосування запобіжних заходів за вчинення злочинів проти основ національної та громадської безпеки, яким внесені зміни, зокрема ст. 176 доповнено частиною 6, згідно якої під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст.109-114-1,258-258-5,260,261,437-442 КК України, за наявності ризиків зазначених у ст.177 КПК України, застосовується запобіжний захід визначений п.5 ч.1 цієї статті, тобто тримання під вартою безальтернативно.

Також ч.4 ст. 183 КПК України доповнено новим абзацом відповідно до якого під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини передбачені статтями 177-178 КПК цього кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст. 109-114-1,258-258-5,260,261,437- 442 КК України.

Зважаючи на викладене та беручи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_7 , може переховуватися від правосуддя з огляду на тяжкість покарання, яке загрожує за вчинення злочину, який йому інкримінується, продовжити злочинну діяльність, колегія суддів приходить до переконання про необхідність продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на максимальний термін 60 днів без визначення розміру застави.

Колегія суддів не бере до уваги твердження обвинуваченого та його захисника про можливість обрання обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки наявність постійного місця проживання поблизу будівлі суду не спростовує встановлених ризиків, а саме: переховування останнього від суду та продовження злочинної діяльності.

Крім того, колегія суддів, ставить під сумнів твердження батьків обвинуваченого з приводу готовності взяти на себе зобов`язання по забезпеченню контролю за поведінкою обвинуваченого під час його перебування під домашнім арештом. Останні працюють за ненормованим графіком, інколи навіть без вихідних, тому не мають змоги постійно перебувати вдома та виконувати взяті на себе зобов`язання. До того ж той факт, що батьки після затримання обвинуваченого не відвідували його у СІЗО та не з`являлись на судові засідання, свідчить, на думку суду, про відсутність міцних родинних відносин між ними.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання прокурора є обґрунтованим та виправдовує подальше застосування обраного обвинуваченому запобіжного заходу, тому клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладені підстави та обставини, передбачені ст. 177, 178 КПК України, характер обвинувачення та встановлених ризиків, з огляду на вимоги ч. 4 ст. 183 КПК України суд не визначає розмір застави.

Керуючись ст. 174-177,183, 314-317, ч.2 ст. 376, КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИВ:

Продовжити обраний обвинуваченому ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по 03 травня 2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3