Справа № 569/7517/24
УХВАЛА

13 лютого 2025 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

представника заявника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засідання в м.Рівне клопотання представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про скасування арешту майна,-

В С Т А Н О В И В:

До Рівненського міського суду з клопотання про скасування арешту майна звернувся представник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 .

В обґрунтуванні клопотання зазначає, що в провадженні Старшого слідчого в ОВС СУ ГУ НП в Рівненській області (т.м. ) перебуває кримінальне провадження № 0002360, за ст. 190 КК України, яке розслідувалось Слідчим Управлінням ГУ НП у Львівській області та було передано для подальшого досудового розслідування до ГУНП у Рівненській області.

Дане кримінальне провадження зареєстровано за заявою ОСОБА_7 ,за фактом заволодіння шляхом шахрайства її квартирами розташованими за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .

В ході розслідування даного кримінального провадження, в тому числі за клопотанням потерпілої, слідчим суддею Галицького районного суду м.Львова, було накладено ареш на зазначені квартири з метою недопущення подальшого їх відчуження.

Оскільки вказані квартири вибули з володіння ОСОБА_7 , поза її волею, шляхом використання підроблених документів, в 2018 році ОСОБА_7 , звернулась до Франківського районного суду м.Львова із позовною заявою про витребування майна (даних квартир) від ОСОБА_8 , на свою користь.

За час розгляду даної цивільної справи, позивачка ОСОБА_7 , померла, її єдиною спадкоємице. являється ОСОБА_5 , що підтверджується доданими до клопотання документами.

28.06.2024 року Франківським районним судом м.Львова, у справі № 465/6234/18, позовні вимоги ОСОБА_7 , правонаступником якої є ОСОБА_9 , задоволено повністю, скасовано всі правочини на підставі яких дані квартири вибули з власності

ОСОБА_7 , витребувано квартири на користь ОСОБА_9 . Рішення Франківського районного суду у справі № 465/6234/18, вступило в закону силу 02.12.2024 року, за наслідками розгляду апеляційної скарги відповідача ОСОБА_10 .

Оскільки, в ході проведення досудового розслідування у даній справі слідчим суддею Галицького районного суду м.Львова у справі №461/6901/18, провадження №1- кс/461/7790/18, з метою розслідування даного злочину, та унеможливлення подальшого відчуження квартири, було накладено арешт на зазначену квартиру, потерпіла у даній справі ОСОБА_5 , не може зареєструвати на себе зазначену квартиру, яка вибула з її володіння незаконного на підставі підроблених документів.

Накладення арешту на зазначену квартиру було накладено в тому числі за клопотанням потерпілої.

Оскільки на даний час, враховуючи рішення Франківського районного суду м.Львова та Львівського апеляційного суду, у справі № 465/6234/18, права потерпілої на зазначену квартиру відновлено, необхідність у накладенні арешту на квартиру відпала.

Представник ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 в судовому засіданні своє клопотання підтримали в повному обсязі та просили його задоволити.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні заперечили з приводу задоволення клопотання.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, слід прийти до висновку, що клопотання підлягає до задоволення частково.

Судом встановлено, що в провадженні Старшого слідчого в ОВС СУ ГУ НП в Рівненській області (т.м. ) перебуває кримінальне провадження № 0002360, за ст. 190 КК України, яке розслідувалось Слідчим Управлінням ГУ НП у Львівській області та було передано для подальшого досудового розслідування до ГУНП у Рівненській області.

Дане кримінальне провадження зареєстровано за заявою ОСОБА_7 ,за фактом заволодіння шляхом шахрайства її квартирами розташованими за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова у справі № 461/6901/18 від 14.09.2018 року в ході розслідування даного кримінального провадження, в тому числі за клопотанням потерпілої, слідчим суддею Галицького районного суду м.Львова, накладено ареш на зазначені квартири з метою недопущення подальшого їх відчуження.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до частини першої статті 174 Кримінального процесуального кодексу України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як встановлено в судовому засіданні, що в ході розслідування даного кримінального провадження, в тому числі за клопотанням потерпілої, слідчим суддею Галицького районного суду м.Львова, було накладено ареш на зазначені квартири з метою недопущення подальшого їх відчуження.

Оскільки вказані квартири вибули з володіння ОСОБА_7 , поза її волею, шляхом використання підроблених документів, в 2018 році ОСОБА_7 , звернулась до Франківського районного суду м.Львова із позовною заявою про витребування майна (даних квартир) від ОСОБА_8 , на свою користь.

За час розгляду даної цивільної справи, позивачка ОСОБА_7 , померла, її єдиною спадкоємице. являється ОСОБА_5 , що підтверджується доданими до клопотання документами.

28.06.2024 року Франківським районним судом м.Львова, у справі № 465/6234/18, позовні вимоги ОСОБА_7 , правонаступником якої є ОСОБА_9 , задоволено повністю, скасовано всі правочини на підставі яких дані квартири вибули з власності

ОСОБА_7 , витребувано квартири на користь ОСОБА_9 . Рішення Франківського районного суду у справі № 465/6234/18, вступило в закону силу 02.12.2024 року, за наслідками розгляду апеляційної скарги відповідача ОСОБА_10 .

Оскільки, в ході проведення досудового розслідування у даній справі слідчим суддею Галицького районного суду м.Львова у справі №461/6901/18, провадження №1- кс/461/7790/18, з метою розслідування даного злочину, та унеможливлення подальшого відчуження квартири, було накладено арешт на зазначену квартиру, потерпіла у даній справі ОСОБА_5 , не може зареєструвати на себе зазначену квартиру, яка вибула з її володіння незаконного на підставі підроблених документів.

Накладення арешту на зазначену квартиру було накладено в тому числі за клопотанням потерпілої.

Ст. 17 Загальної декларації прав людини, проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини. Конвенція про захист прав і основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення. Статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції встановлено, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальним принципам міжнародного права».

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (ВгопіолУБкі) проти Польші» від 22.06.2004р.).

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно вимог ст. 321 ЦПК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», а саме частиною 3 пункту 1 зазначено, що за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, в справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 р., для з"ясування наявності порушення цього положення ЄСПЛ має встановити, чи було забезпечено справедливу рівновагу між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід"ємним принципом всієї Конвенції, що відбито в структурі ст. 1 Протоколу №1 Європейської конвенції з прав людини.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях в тому числі щодо України констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами ( див. п. 46 рішення у справі «Устименко проти України», п.п. 51,52 рішення у справі «Рябих проти Росії», п. 31 рішення у справі «Марушин проти Росії», п. 61 рішення у справі «Брумареску проти Румунії»).

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до конвенції є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини ( рішення у справах «Sperrong and Lonnroth v Sweden» від 23.09.82, «Новоселецький проти України» від 11.03.2003, «Федоренко проти України» від 1.06.2006).

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З урахуванням викладеного, в цілях не порушення гарантованого права власності особи, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання підлягає до задоволення частково.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 170, 171,174 КПК України, -

УХВАЛИВ :

Клопотання представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про скасування арешту майна задоволити частково.

Скасувати в частині користування без права відчуження та розпорядження накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова у справі № 461/6901/18 від 14.09.2018 року, арешт на: об`єкт нерухомого майна під реєстраційним номером 01 квартира АДРЕСА_3 об`єкт нерухомого майна під реєстраційним номером квартира АДРЕСА_3 .

Ухвала , відповідно до ст.309 КПК України, оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_11