Справа № 155/1122/24
Провадження № 1-кп/156/87/24
У Х В А Л А

Іменем України

19 грудня 2024 року сел.Іваничі

Колегія суддів Іваничівського районного суду Волинської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_5 у кримінальному провадженні за № 0000128 від 06.05.2024 року про обвинувачення ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України,

учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_6 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

захисник ОСОБА_7 ,

потерпілий ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а :

В провадженні Іваничівського районного суду Волинської області перебуває вказане кримінальне провадження.

В судовому засіданні 19.12.2024 прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_5 на строк два місяці.

Клопотання прокурор обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 05.05.2024 року, близько 22:10 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись перед вхідними дверима до буд. АДРЕСА_1 , діючи з прямим умислом на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосувавши заздалегідь підготовлену горловину із розбитої скляної пляшки, наніс останньою два удари в область шиї потерпілого спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді множинних різаних ран передньої поверхні шиї з інтенсивною кровотечою, та долонної поверхні лівої кисті. Вважаючи свої дії, спрямовані на вбивство ОСОБА_8 достатніми для умисного протиправного заподіяння смерті потерпілого, ОСОБА_5 втік з місця події, однак своєчасно надана ОСОБА_8 медична допомога запобігла настанню смерті останнього.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що він своїми умисними протиправними діями, які виразились у вчиненні закінченого замаху на умисне вбивство, тобто виконавши уci дії, які вважав необхідними для доведення умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині до кінця, яке не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 KK України - у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

На думку прокурора, вина ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме: протоколами огляду місця події, протоколами допиту свідків, протоколом допиту потерпілого, протоколом затримання, іншими речовими доказами та матеріалами кримінального провадження, які будуть предметом даного судового розгляду.

Строк обраного під час судового розгляду запобіжного заходу ОСОБА_5 у виді домашнього арешту спливає 24.12.2024, однак ризики, які були враховані йому при обранні запобіжного заходу, не відпали та продовжують існувати.

Зокрема, частиною 2 ст. 177 KПK України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Як зазначає прокурор, щодо обвинуваченого ОСОБА_5 продовжують існувати ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 KПK України, а саме:

- ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років. Разом з цим після вчинення злочину проти життя та здоров`я відносно потерпілого ОСОБА_8 , обвинувачений ОСОБА_5 безперешкодно залишив місце вчинення злочину та в період часу з 22:00 год. 05.05.2024 по 09:43 год. 06.05.2024 переховувався від органу досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності, отже є всі підстави вважати, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи невідворотність покарання, з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин може переховуватись від суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 KПK України).

- ОСОБА_5 раніше знайомий з потерпілим в кримінальному провадженні, під впливом неприємних відносин з останнім може повторно вчинити посягання на потерпілого ОСОБА_8 .

Враховуючи наведене, на думку прокурора, більш м`який запобіжний захід, у тому чиcлі особисте зобов`язання не забезпечить виконання обвинуваченим його обов`язків та не дасть змоги запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_5 з підстав, викладених у ньому.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив щодо поданого прокурором клопотання, зазначив, що хоче проживати із своєю сім`єю, яка мешкає у с. Цегів, просив суд застосувати до нього особисте зобов`язання.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні також заперечив проти клопотання прокурора, просив призначити більш м`який запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні поклався на розсуд суду, щодо призначення ОСОБА_5 запобіжного заходу.

Заслухавши думку всіх учасників, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Статтею 132 КПК України визначено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Згідно зі ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 статті 177 КПК визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до частиною 1 статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Виходячи з поняття «обґрунтована підозра», наведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», це поняття означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Під час судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право в тому числі, продовжити заходи забезпечення кримінального провадження в тому числі запобіжний захід обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом 2 КПК України.

Оцінюючи наведені прокурором підстави для продовження у даній конкретній справі відносно ОСОБА_5 раніше обраного запобіжного заходу у виді домашнього арешту колегія суддів звертає увагу на таке.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Органи державної влади, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Основного Закону). Стаття 29 Конституції України гарантується право кожної людини на свободу та особисту недоторканність.

Згідно зі ст. 9 Основного Закону чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Україною 17.07.1997 ратифікована Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 1950), яка набрала чинності для України 11.09.1997. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу під час розгляду відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини. Саме така правова позиція висловлена у п. 1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України».

Вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри, поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення, наведеного у п.175 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04) від 21.04.2011, де зазначено, що обґрунтована підозра - це існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти і інформація, якими сторона обвинувачення обґрунтовує причетність ОСОБА_5 до вчинення особливо тяжкого злочину, в обвинувальному акті та реєстрі матеріалів досудового розслідування відображені з достатньою мірою для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 28.10.1994 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (Murray v. the United Kingdom), заява № 14310/88, зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження, що є завданням наступних етапів кримінального процесу. Як вбачається із додатків до обвинувального акта, стороною обвинувачення зібрані певні докази у кримінальному провадженні, котрі дозволяють об`єктивному спостерігачу з великим ступенем упевненості стверджувати про причетність ОСОБА_5 до скоєння кримінального правопорушення, однак ці докази мають бути предметом судового розгляду на подальших стадіях кримінального провадження.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини тяжкість покарання за кримінальне правопорушення, інкриміноване особі, підлягає врахуванню як один із суттєвих критеріїв при обранні запобіжного заходу. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 р. Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів.

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_5 органом досудового розслідування пред`явлене обвинувачення у скоєнні особливо тяжкого злочину, санкція відповідної частини статті КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

Обвинувачений є особою середнього віку, не є офіційно працевлаштованим, зареєстрований у м. Луцьку, однак згідно з долученими документами, у попередніх судових засіданнях, вказав що має власний будинок у с. Цегів, є колишнім військовослужбовцем ЗС України, учасником бойових дій, має сім`ю та міцні соціальні зв`язки, запобіжний захід не порушував, виконує покладені на нього обов`язки.

В даній конкретній справі, оцінюючи існування ризику з боку ОСОБА_5 переховуватися від суду, колегія суддів звертає увагу на те, що з плином часу ризик переховуватися від правосуддя, котрий існував з боку ОСОБА_5 , істотно зменшився, обвинувачений умови домашнього арешту не порушував.

Відтак, прокурором доведено існування щодо ОСОБА_5 ризику переховуватись від правосуддя, водночас такий ризик з плином часу істотно зменшився.

Стороною обвинувачення не надано до суду жодних доказів, котрі дозволяли б поза розумним сумнівом припускати можливість впливу обвинуваченого на потерпілого у кримінальному провадженні, про наявність протиправного тиску на нього з боку обвинуваченого (звернень з цього приводу до правоохоронних органів тощо).

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, на даній стадії судового процесу, на думку колегії суддів, є недостатнім для забезпечення виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків у вказаному кримінальному провадженні з огляду на серйозність висунутих обвинувачень.

Частиною 5 ст. 194 КПК України передбачено можливість покладення на обвинуваченого додаткових обов`язків під час застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Відповідно до ч. 7 ст. 194 КПК України такі обов`язки можуть бути покладені на обвинуваченого на строк не більше двох місяців, який також може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 КПК України.

Враховуючи вищевикладені обставини, особу обвинуваченого ОСОБА_5 з огляду на суть інкримінованого кримінального правопорушення, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, колегія суддів приходить до висновку, що обвинуваченому необхідно продовжити запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною у нічний час доби (з 19:00 години вечора до 07:00 години ранку наступної доби) залишати місце свого проживання за адресою АДРЕСА_2 , на строк два місяці з продовженням покладених обов`язків, які передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись статтями 176 - 178, 181, 193, 194, 196, 318, 331, 372, 376 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) у виді домашнього арешту на строк два місяці, тобто до 19 лютого 2025 року включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , на строк два місяці тобто до 19 лютого 2025 року включно, такі обов`язки:

- щодоби на час з 19-ї години вечора до 7-ї години ранку наступної доби не залишати обране місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ;

- утриматись від спілкування зі потерпілим у даному кримінальному провадженні;

- прибувати на виклики до суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання, роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвалу про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо обвинуваченого ОСОБА_5 передати для виконання органу Національної поліції України за місцем його фактичного проживання - АДРЕСА_2 .

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду виготовлено 19.12.2024 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1

cудді ОСОБА_2

ОСОБА_3