УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 486/648/25

Провадження № 1-кс/486/138/2025

16 квітня 2025 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: слідчого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши клопотання прокурора Южноукраїнського відділу Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000133, внесеному від 14.04.2025 року до ЄРДР, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

15.04.2025 року року до суду надійшло клопотання прокурора Южноукраїнського відділу Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000133, внесеному від 14.04.2025 року до ЄРДР, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, про арешт майна.

Клопотання мотивоване тим, що слідчим відділенням ВП № 3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000133, внесеному від 14.04.2025 року до ЄРДР, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що 14.04.2025 року до ВП № 3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області, надійшла заява від ОСОБА_4 , про те що в період часу з 13:00 год. 15.03.2025 року по 11:00 год. 16.03.2025 року невідома особа, таємно, в умовах військового стану, шляхом вільного доступу, перебуваючи у приміщення кв. АДРЕСА_1 , вчинила крадіжку належного заявникові пневматичного пістолету «Ruger Mark IV». Сума матеріального збитку становить 3500 гривень.

14.04.2025 року в ході допиту потерпілого стало відомо, що вказаний пістолет останній купував 14.03.2025 року в магазині «Охота і Рибалка» на території міста Південноукраїнськ. 15.03.2025 року до нього в гості зайшов ОСОБА_5 , з яким потерпілий спілкувався. 16.03.2025 року потерпілий виявив, що пневматичний пістолет «Ruger Mark IV» відсутній, після чого потерпілий зрозумів, що вказаний пістолет забрав ОСОБА_5 , так як окрім нього більше ніхто не заходив до квартири.

15.04.2025 в ході допиту свідка ОСОБА_6 стало відомо, що в березні місяці в нічний час доби останній зустрів раніше невідомого йому чоловіка, який перебував в стані алкогольного сп`яніння, останній почав нецензурно виражатись в адресу свідка, після чого дістав з кишені пневматичний пістолет «Ruger Mark IV» та подарував його свідку.

Посилаючись на те, що даний пневматичний пістолет має значення речових доказів, з метою з`ясування всіх обставин кримінального провадження, прокурор просить накласти на нього арешт.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив про його задоволення.

Власник майна у судове засідання не з`явився, заяв чи клопотань від останнього не надходило до суду.

Дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, заслухавши прокурора, слідчий суддя приходить до наступного.

Встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення внесенні до ЄРДР за №0000133 від 14.04.2025 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

15.04.2025 року під час огляду речі було оглянуто пневматичний пістолет «Ruger Mark IV», який після огляду поміщено до сейф пакету PSP 2003562.

15.04.2025 року слідчим СВ відділення поліції № 3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області вилучені матеріальні об`єкт, який, в подальшому, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Прокурор посилається на те, що незастосування арешту на майно може призвести до його приховування, зникнення, втрати, відчуження майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Частиною 1 ст. 172 КПК України передбачено, що клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

З огляду на встановлені законом стислі строки розгляду клопотання про арешт майна, та враховуючи, що неявка власника майна не перешкоджає розглядові клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про можливість розгляду даного клопотання без участі власника майна ОСОБА_4 .

Згідно ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Частиною 1 ст. 167 КПК України визначено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно частини 2 вказаної статті, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, тобто є речовим доказом. Так, ч.1 ст. 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що надані прокурором матеріали містять достатньо розумних підстав і підозр вважати, що вилучені в ході огляду речі можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що вказує на їх відповідність критеріям ст. 98 КПК України, а відтак вважає, що стороною обвинувачення доведено ті обставини, що вказане майно має ознаки речових доказів. Незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

В силу ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

В даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вищевказане майно відповідає критеріям визначеним у ст. 98 КПК України (тобто є речовими доказами), а тому арешт на це майно слідчим суддею накладається обґрунтовано, за наявності для цього достатніх правових підстав.

Арешт майна з підстав передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд із забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

При цьому слід зауважити, що до завдань суду на даному етапі провадження не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження. Його завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та, які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про арешт майна.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора Южноукраїнського відділу Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000133, внесеному від 14.04.2025 року до ЄРДР, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, про арешт майна, - задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні за №0000133, внесеному від 14.04.2025 року до ЄРДР, розпочате за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, на виданий під час огляду речі 15.04.2025 року, а саме: пневматичний пістолет «Ruger Mark IV», який було упаковано до сейф пакету PSP 2003562, що полягає у забороні користування та розпорядження вказаним майном, з метою позбавлення можливості його приховування, зникнення, втрати та відчуження вказаного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Вилучене майно залишити на зберіганні у відділенні поліції №3 Вознесенського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області, заборонивши відчуження, користування та розпоряджання даним майном.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Южноукраїнського

міського суду ОСОБА_1