Справа № 645/189/25
Провадження № 1-кс/645/76/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2025 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м.Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові клопотання дізнавача СД ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей і документів у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000501 від 29.12.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.190 КК України,-

в с т а н о в и в:

Дізнавач СД ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області лейтенант поліції ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Немишлянської окружної прокуратури ОСОБА_4 , звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять інформацію, що становлять банківську таємницю та перебуває у володінні в ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Клопотання обґрунтоване тим, що 28.12.2024 надійшла заява від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка повідомила, що невідома особа, шахрайським шляхом представивсшись ім`ям подруги ( ОСОБА_6 ) у месенджері "Телеграм", заволоділа грошовими коштами у розмірі 6500 гривень, які були перераховані на картку № НОМЕР_1 (ІТС ІПНП №23765). Відомості за даним фактом 29.12.2024року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000501 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Згідноз матеріалами кримінального провадження встановлено, що 28.12.2024 року, перебуваючи за адресою:АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перерахувала з власної банківської картки, зареєстрованої на її ім`я, на рахунок невідомої особи, зареєстрованої у ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » № НОМЕР_1 , грошові кошти на загальну суму у розмірі 6500,00 грн. Під час досудового розслідування встановлено, що вищевказана сума коштів була переведена на банківську картку/рахунок яка зареєстрована у ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » № НОМЕР_1 .

Враховуючи викладене, в органу досудового розслідування виникла необхідність в отриманні інформації, що містить банківську таємницю, а саме: 1) даних щодо банківської картки/рахунку ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » № НОМЕР_1 коли та ким відкрито, інформацію щодо особи; 2) даних про рух грошових коштів по банківській картці/рахунку ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » № НОМЕР_1 на які було перераховано грошові кошти із зазначенням карти відправника; 3) даних про точний час надходження коштіввключаючи години, хвилини та секунди та перерахування грошових коштів по банківській картці/рахунку ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » № НОМЕР_1 з 28.12.2024 рокудо часу отримання ухвали суду за цим клопотанням; 4) перелік банківських терміналів, із зазначенням їх точного розташування, через які здійснювалось зняття та перерахування грошових коштів з рахунку ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » № НОМЕР_1 із зазначенням точних дат та часу фактів зняття грошових коштів з 28.12.2024 року до часу отримання ухвали суду за цим клопотанням; 5) надання фото - відеозаписів з даних банківських терміналів, які здійснювались під час кожного факту зняття та перерахування грошових коштів із зазначеного рахунку з 28.12.2024 року до часу отримання ухвали суду за цим клопотанням; 6) інформацію по IP-адресах входу до системи клієнт-банку за рахунком ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » № НОМЕР_1 .

Дізнавач та прокурор, з якою було погоджено клопотання, у судове засідання не з`явились, через канцелярію суду подали заяви про розгляд справи без їх участі, клопотання підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити.

Підстав для визнання явки дізнавача та прокурора обов`язковою слідчий суддя не вбачає.

Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України. Згідно з ч. 4 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання за участю сторони кримінального провадження, яка подала клопотання, та особи, у володінні якої знаходяться речі і документи, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Неприбуття за судовим викликом особи, у володінні якої знаходяться речі і документи, без поважних причин або неповідомлення нею про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду клопотання.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів та додані до нього матеріали, приходить до наступного висновку.

Згідно з частиною першою статті 160 КПК України сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 КПК України. Слідчий має право звернутися із зазначеним клопотанням за погодженням з прокурором.

Тимчасовий доступ до речей і документів є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження (стаття 131 КПК України).

Тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).

У главі 15 КПК України визначений та регульований спосіб вилучення речей і документів у особи, у володінні якої вони знаходяться, шляхом тимчасового доступу до них.

Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду (частина друга статті 159 КПК України).

Згідно з частиною третьою статті 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються (частина п`ята статті 132 КПК України).

Встановлено, що в провадженні СД ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області знаходиться кримінальне провадження №0000501 від 29.12.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.

В обґрунтування доводів клопотання суду надано: копію протоколу допиту потерпілої ОСОБА_5 від 09.01.2025 року з копією пам`ятки про процесуальні права та обов`язки останньої; копії платіжної інструкції №Р24АD8120 від 28.12.2024 року.

Інших доказів в обґрунтування клопотання суду не надано.

Так, під час допиту потерпіла ОСОБА_5 повідомила, що 28.12.2024 року вона отримала повідомлення від своєї подруги з проханням дати їй грошові кошти на картку № НОМЕР_1 у сумі 6500,00 грн, на що потерпіла погодилась та зробила переказ необхідної суми зі своєї банківської картки АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » № НОМЕР_2 .

Зі змісту платіжної інструкції АТ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » №Р24АD8120 від 28.12.2024 року вбачається, що ОСОБА_5 здійснила переказ грошових коштів зі свого рахунку у сумі 6500,00 грн, комісія 32,50 грн на рахунок отримувача з номером картки - НОМЕР_3 (надавач платіжних послуг ІНФОРМАЦІЯ_5 ).

Вказана платіжна інструкція не містить відомості про повний номер банківської картки отримувача грошових коштів, який зазначено у клопотанні.

Окрім того, матеріали клопотання не містять відомостей витребування дізнавачем з банківської установи інформації про рух коштів по банківській картці потерпілої ОСОБА_5 з якої суд міг би встановити номер карти/рахунку отримувача грошового переказу.

Відповідно до п. 5 ст. 162 КПК України до охоронюваної законом таємниці, яка міститься в речах і документах, належать відомості, які можуть становити банківську таємницю.

Відповідно до положень ст. 60 Закону України «Про банки та банківську діяльність» інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним або стала відомою третім особам при наданні послуг банку або виконанні функцій, визначених законом, а також визначена у цій статті інформація про банк є банківською таємницею.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 62 вказаного Закону інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками за рішенням суду.

При цьому, банківська таємниця розкривається банками також органам прокуратури України, Служби безпеки України, Державному бюро розслідувань, органам Національної поліції України, Національному антикорупційному бюро України, Бюро економічної безпеки України, Національному агентству з питань запобігання корупції, Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, - на їхні запити щодо банківських рахунків клієнтів та операцій, проведених на користь чи за дорученням клієнта, у тому числі операцій без відкриття рахунків, а саме відомості на конкретно визначену дату або за конкретний проміжок часу та стосовно конкретної юридичної або фізичної особи, фізичної особи - підприємця про: наявність рахунків, номери рахунків, інформацію про унікальні ідентифікатори та/або номери емісійних платіжних інструментів, залишок коштів на рахунках, операції списання з рахунків та/або зарахування на рахунки, призначення платежу, ідентифікаційні дані контрагента (для фізичних осіб - прізвище, ім`я та по батькові, ідентифікаційний номер платника податку; для юридичних осіб - повне найменування, ідентифікаційний код у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), номер рахунку контрагента, інформацію про унікальні ідентифікатори та/або номери емісійних платіжних інструментів контрагента, єдиний ідентифікатор Національного банку України (код ID НБУ) надавача платіжних послуг контрагента, найменування надавача платіжних послуг контрагента (п. 3 ст. ч. 1 ст. 62 зазначеного Закону)

Відповідно до ч. 2 ст. 62 Закону України «Про банки та банківську діяльність» вимоги до форми та змісту запиту на отримання інформації, що становить банківську таємницю, у тому числі до запитів органів державної влади, їх посадових і службових осіб, встановлюються Національним банком України.

Згідно з п. 7 розділу 3 Правил зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 14.07.2006 року № 267, запит органу державної влади, його посадових і службових осіб на отримання інформації, що становить банківську таємницю, для фізичних осіб-резидентів має містити: прізвище, ім`я, по батькові та реєстраційний номер облікової картки платника податків України або номер (та за наявності - серію) паспорта громадянина України, у якому проставлено відмітку про відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків України, або номер паспорта громадянина України у формі картки із записом про відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків України в електронному безконтактному носії.

Окрім того, під час дії надзвичайного або воєнного стану, який діє на території України з 24 лютого 2022 року на підставі Указу Президента України № 64/2022, тимчасовий доступ до речей і документів, визначених у пунктах 2, 5, 7, 8 частини першої статті 162 цього Кодексу, здійснюється на підставі постанови прокурора, погодженої з керівником прокуратури (пункт 207 розділу XI Перехідних положень КПК України).

Згідно з ч.1 ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Виходячи з вимог ч. 4 ст. 132 КПК України, при розгляді зазначених клопотань, для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

У цьому контексті потрібно враховувати, що речі і документи могли би бути отримані шляхом проведення слідчих дій, тобто без застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 223 КПК саме слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Відповідно до положень п.18 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Відповідно до принципу диспозитивності, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень КПК України.

Слідчий суддя вважає, що наданої слідчим заяви та протоколу допиту потерпілої недостатньо для задоволення клопотання слідчого та надання тимчасового доступу до інформації, яка містить охоронювану законом таємницю.

Доказів того, що слідчим вичерпано можливість отримати інформацію по номеру банківської картки, яка перебуває у потерпілої, та може бути використана для встановлення обставин у кримінальному провадженні, шляхом реалізації стороною обвинувачення своїх процесуальних повноважень, передбачених статтями 40, 93 КПК України матеріали клопотання не містять.

Верховний суд у постанові від 05 лютого 2019 року по справі № 754/12820/15-к зазначив, що з метою оцінки доказів суд, який встановлює факти, наділений повноваженнями досліджувати усі обставини, які можуть вплинути на його висновок про допустимість доказів, у тому числі і обґрунтованість ухвал слідчого судді, постановлених під час досудового розслідування (п. 41 постанови).

Таким чином, якщо ухвала слідчого судді про тимчасовий доступ до речей і документів буде ґрунтуватись на недопустимих доказах, то це в подальшому, під час розгляду справи судом по суті, призведе до визнання недопустимими доказів, отриманих на підставі такої ухвали.

Суд приходить до висновку, дізнавачем не надано доказів, що органом досудового розслідування вичерпано можливість отримати інформацію, до якої просить надати тимчасовий доступ, у межах ст.ст. 40, 93 КПК України, та, у супереч положеннь ст.ст. 2, 7 ч. 3 ст. 132; п. 5 ч. 2 ст. 160; п. 2 ч. 5, ч. 6 ст. 163 КПК України, не наведено достатніх доводів, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, причетність яких до кримінального провадження №0000501 від 29.12.2024 року не доведено.

Слід зазначити, що діючими нормами кримінального процесуального законодавства не заборонено дізнавачу/слідчому/прокурору, після усунення недоліків клопотання, у задоволенні якого судом було відмовлено, повторно звернутися до слідчого судді із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів.

Керуючись ст.ст.162 - 165, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання дізнавача про тимчасовий доступ до речей і документів у кримінальному провадженні № 0000501 від 29.12.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.190 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1