Справа № 192/2395/24
Провадження № 1-в/192/405/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2024 року 17 грудня 2024 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області заяву засудженого

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Оренбург, РФ на даний час відбуває покарання в Державній установі «Солонянська виправна колонія (№21)» Міністерства юстиції України, засудженого вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 грудня 2021 року за ч. 1 ст. 309 КК України, ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі,

про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України,

за участю - прокурора ОСОБА_4 ,

засудженого - ОСОБА_3 в режимі відеоконфенції,

В С Т А Н О В И В :

Засуджений звернувся до суду з заявою про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України. В судовому засіданні пояснив, що оскільки за ст. 186 КК України сума шкоди є невеликою, тому просив звільнити його від відбування покарання за вказаною статтею.

Прокурор вважав, що заява засудженого не підлягає задоволенню у зв`язку з тим, що ст. 186 КК України не декриміналізована.

У судове засідання представник адміністрації Державної установи «Солонянська виправна колонія (№21» не з`явився. Згідно поданої заяви просив здійснювати судовий розгляд без його участі.

Враховуючи положення ч. 5 ст. 539 КПК України, згідно якої неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання, не перешкоджає проведенню судового розгляду, судом здійснено судовий розгляд у відсутність належним чином повідомлених осіб.

Суд, вислухавши пояснення прокурора та засудженого, дослідивши додані до заяви матеріали вважає, що остання не підлягає задоволенню з таких підстав.

З вироку Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 грудня 2021 року встановлено, що ОСОБА_3 був засуджений до 3 місяців арешту за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання було частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 06 серпня 2021 року та остаточно призначено покарання у вигляді позбавленні волі строком на 4 роки 1 місяць.

Вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 06 серпня 2021 року ОСОБА_3 засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Згідно положень ч.ч. 2, 3 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Закон № 3886-IX, яким було внесено зміни до ст. 51 (Дрібне викрадення чужого майна) Кодексу України про адміністративні правопорушення, набув чинності 09 серпня 2024 року.

За ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Оскільки ОСОБА_3 на даний час відбуває покарання за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 грудня 2021 року, яким його було засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України, а також за ч. 2 ст. 186 КК України на підставі ст. 71 КК України, а вказані діяння не декриміналізовані, тому заява засудженого задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_3 про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Солонянський районний суд Дніпропетровської області, а засудженим - з моменту вручення йому її копії.

Суддя ОСОБА_1