Справа № 577/6228/24
Провадження № 1-кп/577/543/24

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 грудня 2024 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Миропілля, Краснопільського району, Сумської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, освіта середня, розлученого, не працюючого, маючого на утримані малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше судимого 22.04.2024 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді одного року пробаційного нагляду,
за ознаками скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 389 КК України, -
ОСОБА_4 , 22.04.2024 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України до 1 року пробаційного нагляду.
Відповідно до ч. 2,3 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
ОСОБА_4 12.07.2024 року роз`яснено порядок та умови відбування покарання у виді пробаційного нагляду, те, що згідно ст. 46-1 КВК України є систематичне невиконання засудженим обов`язків, передбачених ст. 49-1 цього Кодексу, або вчинення адміністративних правопорушень, зникнення з місця проживання, створення умисних перешкод для функціонування електронного засобу контролю та нагляду, роз`яснена кримінальна відповідальність за ухилення від пробаційного нагляду, передбачена ч.3 ст. 389 КК України, про що відібрана відповідна підписка.
Постановою від 12.07.2024 року встановлено дні явки на реєстрацію, відповідно до яких засуджений ОСОБА_4 зобов`язаний з`являтися на реєстрацію до Конотопського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Сумській області і призначено йому дні явки 2 і 4 п`ятницю кожного місяця.
Однак, незважаючи на те, що ОСОБА_4 роз`яснено порядок відбуття покарання та відповідальність за ч.3 ст.389 КК України, останній ухилився від відбування покарання у виді пробаційного нагляду та не з`явився для реєстрації до Конотопського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Сумській області не маючи поважних на те причин.
Так, в порушення обов`язків, визначених ст. п. 1 ч. 4 ст. 49-3 КВК України ОСОБА_4 13.09.2024 року, 27.09.2024 року, 11.10.2024 року та 25.10.2024 року не прибув на реєстрацію без поважних причин до Конотопського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Сумській області.
Крім того, ОСОБА_4 у кінці серпня 2024 року залишив своє місце проживання по АДРЕСА_2 , не повідомивши про це орган пробації, тобто не виконав покладений на нього вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 22.04.2024 року обов`язок.
У поясненні засуджений вказав, що він дійсно не прибував на реєстрації до Конотопського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Сумській області у зв`язку з тим, що займався власними справами, офіційно не працював та не лікувався, забував про явку.
Згідно листка реєстрації ОСОБА_4 був відсутній на реєстрації 13.09.2024 року, 27.09.2024 року, 11.10.2024 року та 25.10.2024 року.
Засуджений ОСОБА_4 без поважних причин не з`являвся на реєстрацію 13.09.2024 року, 27.09.2024 року, 11.10.2024 року та 25.10.2024 року до Конотопського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Сумській області та залишив своє місце проживання по АДРЕСА_2 , не повідомивши про це орган пробації, що відповідно до ч. 3 ст. 49-3 КВК України є систематичне невиконання засудженим обов`язків, передбачених статтею 49-1 цього Кодексу, тобто ухиленням від відбування покарання у виді пробаційного нагляду.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю, при обставинах, визначених в обвинувальному акті, вказавши, що події, а також час та спосіб скоєння ним кримінального правопорушення, зазначені в обвинувальному акті, викладені вірно та відповідають дійсності, він їх в повному обсязі підтверджує. Щиро розкаюється у вчиненому та пояснив, що вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 22.04.2024 року його засуджено за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року пробаційного нагляду. Йому було роз`яснено порядок та умови відбуття покарання у виді пробаційного нагляду, роз`яснена кримінальна відповідальність за ухилення від пробаційного нагляду, передбачена ч. 3 ст. 389 КК України. Постановою від 12.07.2024 року встановлено дні явки на реєстрацію до Конотопського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Сумській області і призначено дні явки 2 і 4 п`ятницю кожного місяця. Однак, в призначені дати 13.09.2024 року, 27.09.2024 року, 11.10.2024 року та 25.10.2024 року не приходив на реєстрацію, оскільки в кінці серпня поїхав до друзів, залишивши своє місце проживання по АДРЕСА_2 . Про те, що залишив своє місце проживання не повідомляв орган пробації.
Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються, у суду відсутні сумніви в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності позиції обвинуваченого.
З`ясувавши думки учасників судового провадження про обсяг та порядок дослідження доказів по справі, враховуючи, що ОСОБА_4 визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, ніхто з учасників не піддає сумніву й не оспорює фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, вірно розуміють зміст цих обставин, у суду немає сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників процесу, а тому, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважає за недоцільне проводити дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись лише допитом обвинуваченого ОСОБА_4 , дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого, стосуються речових доказів та судових витрат у провадженні. Крім того, судом роз`яснено, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Такий висновок суду ґрунтується також і на практиці Європейського суду з прав людини, викладеній, зокрема, у рішенні в справі «Коваль проти України» від 19.10.2006 року, відповідно до п. 113 якого вбачається, що «основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у межах кримінального провадження забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість будь-якого кримінального обвинувачення. Стаття 6 Конвенції в цілому гарантує обвинуваченому ефективну участь у кримінальному провадженні. Основним аспектом права на справедливий суд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи елементи кримінального провадження, які відносяться до процедури, повинен бути змагальним і в ньому має забезпечуватись рівність сторін обвинувачення і захисту (рішення від 16 лютого 2000 року у справі «Роув і Дейвіс проти Сполученого Королівства»).
Судовий розгляд проведено стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і в межах пред`явленого обвинувачення за ч. 3 ст. 389 КК України, відповідно до вимог ст. 337 КПК України.
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акта підтверджено факт вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 389 КК України, тобто ухилення засудженого від відбування покарання у виді пробаційного нагляду.
Така юридична оцінка дій обвинуваченого відповідає фактичним обставинам, встановленим по справі.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст.ст. 65, 68 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.
Згідно ст. 12 КК України обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке віднесене до проступку.
Обставинами, що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставини, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлені.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Вивчаючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 судом встановлено, що останній раніше притягувався до кримінальної відповідальності, не відбув покарання у виді пробаційного нагляду, вчинене ним кримінальне правопорушення, згідно ст.12 КК України, відноситься, до кримінального проступку, має зареєстроване й постійне місце проживання, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно, вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав повністю, сприяв розкриттю злочину, дійсно щиро розкаявся, усвідомив свій негативний вчинок і запевнив не повторювати протиправну поведінку в майбутньому, відсутність тяжких наслідків, тобто наявність такої сукупності обставин істотно знижують фактичну ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і ступінь небезпечності винної особи для суспільства.
При обранні виду та міри покарання для ОСОБА_4 суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.
Враховуючи всі ці обставини, а також виходячи з принципів індивідуалізації і співмірності заходів примусу характеру вчинених дій, суд вважає, що необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч.3 ст.389 КК України.
Також суд бере до уваги те, що ОСОБА_4 раніше судимий 22.04.2024 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді одного року пробаційного нагляду.
Враховуючи вищевикладене, оскільки кримінальне правопорушення було вчинено до повного відбуття покарання, остаточне покарання слід призначити за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України із застосуванням п.5 ч. 1 ст. 72 КК України, частково приєднавши невідбуту частину покарання за вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 22.04.2024 року.
Саме така міра покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для подальшого виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами.
Цивільний позов у справі не заявлений.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 371 КПК України, суд,-
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 389 КК України і призначити покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі ст. 71 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 72 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 22.04.2024 року у виді 3 (трьох) місяців пробаційного нагляду та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 1 (одного) року 3 (трьох) місяців обмеження волі.
Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня прибуття і постановки на облік у виправному центрі.
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Конотопський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 цього Кодексу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1