Справа № 225/1533/22
Провадження № 1-кп/206/75/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2025 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисників-адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні питання про встановлення для державного обвинувачення розумного строку для подання доказів у кримінальному провадженні №0000562 за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 404 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

07 жовтня 2022 року до Дзержинського міського суду Донецької області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 404 КК України (кримінальне провадження №0000562 від 13 серпня 2022 року).

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 13 серпня 2022 року затримано в порядку ст. ст. 208, 615 КПК України, а ухвалами слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2022 року відносно них застосовані запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою із визначенням застави.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 08 жовтня 2024 року вказане кримінальне провадження прийнято судом до свого провадження.

Застосований відносно обвинувачених запобіжний захід у вигляді тримання під вартою неодноразово продовжувався, та востаннє його продовжено до 24 березня 2025 року відповідною ухвалою суду від 24 січня 2025 року.

За визначеним порядком дослідження доказів наразі мають бути допитані потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , зв`язок з якими втрачено, а судом вже неодноразово вживались заходи направлені на встановлення їх місцезнаходження, які не дали належних результатів.

Сторона захисту наполягає на допиті потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та просила суд встановити строк прокурору для забезпечення їх явки.

Прокурор ОСОБА_3 заперечувала проти встановлення строку для забезпечення явки потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , оскільки останні раніше подали до суду заяви про розгляд кримінального провадження без їх участі, також просила виключити допит потерпілих з порядку дослідження доказів.

Заслухавши пояснення прокурора, обвинувачених та їх захисників, суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні 25 жовтня 2024 року судом визначено порядок дослідження доказів, а саме допит свідків, допит потерпілих, дослідження доказів, допит обвинувачених.

Вказаний порядок дослідження доказів визначено з урахуванням думок сторін кримінального провадження та обставин викладених у обвинувальному акті, зокрема, враховано те, що потерпілий лейтенант ОСОБА_9 є командиром ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , якому останні чинили опір, а також старшому солдату ОСОБА_8 , який виконував покладені на нього обов`язки з військової служби за усним наказом командира лейтенанта ОСОБА_9 , у зв`язку із чим у суду відсутні підстави для зміни порядку дослідження доказів та виключення допиту потерпілих зі встановленого порядку.

Таким чином, відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вже тривалий час діє запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в той час, як завершенню розгляду справи перешкоджає ускладнення викликані втратою зв`язку із потерпілими, чиї свідчення є необхідними з метою забезпечення повного та всебічного розгляду кримінального провадження.

Прокурором явку потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до суду не забезпечено, крім того обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається в даному випадку на прокурора, проте стороною обвинувачення не вжито дієвих заходів для розгляду кримінального провадження у розумінні положень закону про розумність строків.

За змістом ч. 1 ст. 318 КПК України, судовий розгляд має бути проведений і завершений протягом розумного строку, що є надзвичайно важливим для належного здійснення правосуддя і відноситься до категорії основних прав і свобод людини.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 114 КПК України, суд вважає за доцільне для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку встановити прокурору строк для подачі до суду доказів у інкримінованих кримінальних правопорушеннях.

Критерієм оцінювання розумності строку є складність справи, що може бути зумовлена як фактичними обставинами справи, так і різними правовими аспектами, пов`язаними зі справою опосередковано. Складність справи визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачених, підсудних та інкримінованих епізодів злочинної діяльності, характеру фактичних даних, що підлягають встановленню, кількості учасників справи (потерпілих, свідків), обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення судового слідства, забезпечення допомоги перекладача, об`єднання матеріалів справи тощо.

У п. 116 рішення ЄСПЛ від 12 березня 2009 року у справі «Вергельський проти України» зазначено: «розумність тривалості провадження має оцінюватися у світлі конкретних обставин справи та з урахуванням таких критеріїв, як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів». При цьому ЄСПЛ зазначає, що відкладення розгляду справи, призначення і проведення експертизи, участь судді в розгляді інших справ, повернення кримінальної справи прокуророві з метою усунення допущених порушень кримінально-процесуального законодавства самі по собі не суперечать чинному законодавству, але не можуть призводити до порушення права особи на судочинство в розумний строк (рішення ЄСПЛ від 13 липня 1983 року у справі «Цимерман і Штайген проти Швейцарії»). Не може також бути виправданням збільшення строків судового розгляду відсутність достатньої кількості суддів та їх перевантаженість. Згідно з позицією ЄСПЛ Конвенція покладає на держави-учасниці обов`язок організувати свою судову систему таким чином, щоб суди мали змогу діяти відповідно до вимог п. 1 ст. 6 Конвенції, зокрема розглядати справи впродовж «розумного строку» (рішення від 06 вересня 2005 року у справі «Павлюлінець проти України»).

Вимоги про дотримання розумних строків провадження законодавчо закріплені у ст. 28 КПК України та відповідають існуючій практиці ЄСПЛ та нормам Конвенції стосовно дотримання прав людини у цій сфері. Підвищені вимоги до судового розгляду кримінальних справ ґрунтуються на існуючій практиці ЄСПЛ та мають враховуватися судами з огляду на положення ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Тому, враховуючи той факт, що дослідження доказів триває з порушенням вимог розумності строку, суд встановлює для державного обвинувачення строк подачі доказів до 24 березня 2025 року.

Керуючись ст. ст. 114, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Встановити строк для подачі до суду доказів прокурору по кримінальному провадженню №0000562 за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 404 Кримінального кодексу України, а саме у строк до 24 березня 2025 року включно, зобов`язати прокурора забезпечити явку до суду потерпілих ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для їх допиту в судовому засіданні.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1