Справа № 196/100/25
№ провадження 1-кп/196/30/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 року с-ще Царичанка

Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого:? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? судді Костюкова Д.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання:? ? Дорошенко В.В.,

прокурора:? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ОСОБА_1 ,

? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? обвинуваченого:? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ОСОБА_2 ,

захисника:? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? адвоката Сінцової Т.В.,

потерпілих:? ? ? ? ? ? ОСОБА_3 , ОСОБА_3 ,

законного представника

неповнолітньої потерпілої: ОСОБА_4 ,

представника потерпілих: адвоката Майорова С.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі Царичанського районного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000151, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Троїцьк Челябінської області, громадянина України, який має вищу освіту, пенсіонера, фізичної особи - підприємця, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

29 січня 2025 року до Царичанського районного суду Дніпропетровської області надійшов затверджений обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Ухвалою судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2025 року по вказаному провадженню було призначено підготовче судове засідання.

17.03.2025 через систему "Електронний суд" від захисника обвинуваченого - адвоката Сінцової Т.В. надійшло клопотання про повернення обвинувального акту прокурора. В обґрунтування клопотання захисник зазначила, що в порушення п.6 ч.2 ст.291 КПК України в обвинувальному акті відсутні обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, які становлять зміст обвинувального акту та є обов`язковими. Крім того, в обвинувальному акті має зазначатися розмір завданої шкоди (п.7 ч.2 ст.291, п.3 ч.1 ст.91 КПК України), який має бути встановлений та доведений незалежно від наявності цивільного позову. Однак, в описовій частині інкримінованого діяння обвинувального акту описані лише тілесні ушкодження, але про фізичну шкоду в обвинувальному акті нічого не зазначено, що свідчить про недоліки розслідування і такий обвинувальний акт має бути повернутий прокурору для усунення недоліків. Також, в обвинувальному акті відсутні згадки про цивільний позов. Таким чином, вважає, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ч.ч.1, 2, 4 ст.291 КПК України, а тому має бути повернутим прокурору для приведення у відповідність до вимог КПК України, у зв`язку з чим призначити судовий розгляд по даному кримінальному провадженню не є можливими.

Прокурор Манзюк С.В. в підготовчому засіданні заперечувала проти клопотання захисника про повернення обвинувального акту, у зв`язку з його не обґрунтованістю та безпідставністю, у задоволенні якого слід відмовити та вважала за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, вказуючи, що по кримінальному провадженню під час досудового розслідування, а також при складенні обвинувального акта, дотримані всі вимоги, передбаченні ст.ст.32, 291 КПК України, підстави для прийняття рішень, передбачених п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, відсутні.

Обвинувачений ОСОБА_2 та його захисник Сінцова Т.В. в підготовчому засіданні підтримали клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, у зв`язку з чим заперечували проти призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Представник потерпілих - адвокат Майоров С.В. в підготовчому засіданні заперечував проти повернення обвинувального акту прокурору, клопотання захисника обвинуваченого вважав безпідставним, вважав можливим призначити кримінальне провадження до судового розгляду. Також, підтримав цивільний позов потерпілих ОСОБА_3 , ОСОБА_3 до АТ "Страхова група "ТАС", ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, та прохав прийняти до розгляду у кримінальному провадженні.

Потерпілі ОСОБА_3 , ОСОБА_3 та законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_4 в підготовочму засіданні підтримали думку прокурора та їх представника, не заперечували проти призначення кримінального провадження до судового розгляду та просили прийняти до розгляду цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого, його захисника, потерпілих, їх представника та законного представника, вивчивши клопотання захисника обвинуваченого, обвинувальний акт, суд дійшов до наступного висновку.

Так, положеннями ст. 314 КПК України передбачено, що суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. При цьому обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, що повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Обвинувальний акт підписується слідчим, дізнавачем та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акта додається: 1) реєстр матеріалів досудового розслідування; 2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; 3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу).

Підстави для повернення обвинувального акту прокурору, як вже зазначалося вище, визначені п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, яким передбачено, що суд має право прийняти рішення повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу. Таким чином, вказаною нормою закону визначено вичерпний перелік підстав для повернення обвинувального акту прокурору, а саме невідповідність обвинувального акту вимогам закону. В ст.ст. 109, 291 КПК України викладено вичерпні вимоги до змісту обвинувального акта та його додатків. Повернення обвинувального акта прокурору зі стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції допускається лише у разі порушення прокурором чи слідчим цих вимог. Отже, суд може повернути прокурору обвинувальний акт виключно з підстав його невідповідності вимогам ст. 291 КПК України, для чого є необхідність встановлення невідповідності такого акту положенням цієї статті. При цьому повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

З наданого суду обвинувального акту та доданого до нього реєстру матеріалів досудового розслідування, не вбачається суттєвих та очевидних підстав для його повернення прокурору.

Суд вважає, що посилання сторони захисту на необхідність повернення обвинувального акту прокурору за підстав, вказаних в клопотання, є необґрунтованим, оскільки зазначені обставини не є перешкодою для призначення судового розгляду, а тому суд відмовляє в задоволенні клопотання.

Разом з тим, угод про визнання винуватості у порядку ст.ст. 468-475 КПК України до суду не надійшло. Підстав для закриття кримінального провадження не вбачається. Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінально-процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону. Підстав для направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено. Дане кримінальне провадження підсудне Царичанському районному суду Дніпропетровської області.

Таким чином, в наявності достатні підстави для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

Враховуючи думку учасників судового провадження, судовий розгляд слід провести у відкритому судовому засіданні.

Під час досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_2 було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Прокурор Манзюк С.В. в підготовчому засіданні подала клопотання про продовження ОСОБА_2 , обвинуваченому у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. В обґрунтування клопотання вказує, що з моменту обрання відносно ОСОБА_2 запобіжного заходу ризики, які були підставою для прийняття такого рішення, не зменшилися та продовжують існувати, а саме ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України. В обґрунтуванняризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від суду, вказав, що ОСОБА_2 вчинив тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, вказане дає підстави стороні обвинувачення вважати, що ОСОБА_2 може не виконувати покладених на нього процесуальних обов`язків та переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Крім того ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 та являється внутрішньо переміщеною особою, а тому без будь-яких перешкод не маючи запобіжного заходу може змінити місце проживання. А також місце проживання ОСОБА_2 має значну віддаленість від органу досудового розслідування, що може викликати труднощі у здійсненні виклику останнього та прибутті його до органу досудового розслідування, суду без наявності запобіжного заходу. Крім того ОСОБА_2 має паспорт громадянина України для виїзду за кордон та досяг шістдесятирічного віку і без будь-яких перешкод може перетнути Державний кордон України. Вказане дає підстави стороні обвинувачення вважати, що ОСОБА_2 може не виконувати покладених на нього процесуальних обов`язків та переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Також, ОСОБА_2 бачив в обличчя свідків та потерпілих, йому відомо де проживають потерпілі, свідки та може незаконно впливати на них у цьому кримінальному провадженні шляхом вмовляння чи підкупу, з метою зміни ними раніше наданих свідчень на свою користь, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України. Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_2 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч. 2 ст. 286 КК України, а також тяжкість вчиненого діяння, тяжкі наслідки завдані злочином, наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, неможливо запобігти даним ризикам шляхом застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, у зв`язку з чим є необхідність у продовженні строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Прокурор в судовому засіданні підтримала подане клопотання та прохала його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_2 та його захисник Сінцова Т.В. в підготовчому засіданні заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку домашнього арешту, оскільки прокурором не доведено, що протягом досудового розслідування та з часу надходження обвинувального акту до суду, обвинувачений вчиняв спроби переховування від органів досудового розслідування, суду та впливу на свідків у кримінальному провадженні, повторно вчиняв кримінальні правопорушення, а також не надано доказів, які б об`єктивно свідчили про можливість вчинення обвинуваченим відповідних дій, в клопотанні не наведено та не долучено до нього. Сама по собі тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, не є достатньою підставою вважати, що існують ризики, передбачені п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Згідно з ч. 1, 2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

За змістом ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали суду про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 22.01.2025 обвинуваченому ОСОБА_2 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати фактичне місце проживання у період часу з 23-00 години до 06-00 години, з одночасним покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, строком до 22 березня 2025 року.

Суд вважає, що наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження обвинуваченому ОСОБА_2 такого запобіжного заходу, як домашній арешт є належним чином обґрунтовані та мотивовані.

Заявлені ризики на теперішній час не зменшилися, при цьому суд враховує тяжкість інкримінованого обвинуваченому злочину, характер цього злочину, а також особу обвинуваченого, який є пенсіонером, досяг шістдесятирічного віку, не військовозобов`язаний, має паспорт для виїзду за кордон, є фізичною особою-підприємцем, а отже отримує дохід.

Зазначене в сукупності дає достатні підстави вважати, що відповідно до вимог ст.177 КПК України слід запобігти спробам з боку обвинуваченого ОСОБА_2 переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, які на даній стадії судового провадження ще не допитані.

Суд не бере до уваги заяви сторони захисту про відсутність порушень обов`язків обвинуваченим, а також відсутність фактів вчинення ним будь-яких дій, що зазначені в ст.177 КПК України та приходить до висновку, що зазначене свідчить про достатність обраного щодо ОСОБА_2 запобіжного заходу для запобігання визначеним ризикам.

З наведеного вище, суд вважає, що ОСОБА_2 слід продовжити запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та покладені на нього обов`язки, оскільки більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст.177 КПК України та належного забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

Щодо цивільного позову слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.ч.1, 5 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Форма і зміст позовної заяви відповідає вимогам встановленим до позовів, які пред`являються в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 61 КПК України, цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди та, яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 62 КПК України, цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом. Права та обов`язки цивільного відповідача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.

Ознайомившись з матеріалами позовної заяви, судом встановлено, що позовна заява ОСОБА_3 , ОСОБА_3 подана з додержанням вимог ст. 128 КПК України, із додержанням строків передбачених КПК України, а саме до початку судового розгляду, відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України, підстав для залишення її без руху, повернення позивачу, а також будь-яких інших підстав, що перешкоджають прийняттю даного позову до розгляду, судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що цивільний позов ОСОБА_3 , ОСОБА_3 до АТ "Страхова група "ТАС", ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, який поданий їх представником адвокатом Майоровим С.В.,слід прийняти до розгляду, визнавши ОСОБА_3 , ОСОБА_3 цивільними позивачами, а обвинуваченого ОСОБА_2 цивільним відповідачем та залучити до участі в кримінальному провадженні в якості цивільного відповідача АТ "Страхова група "ТАС".

Керуючись ст.ст. 177, 181, 291, 314 - 316 КПК України, суд, -

? ? ? ? ? ? ? ? П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_2 - адвоката Сінцової Т.В. про повернення обвинувального акту прокурору - відмовити.

Призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні №0000151 відносно ОСОБА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у відкритому судовому засіданні на 27 березня 2025 року на 13.30 годину в приміщенні Царичанського районного суду Дніпропетровської області за адресою: Дніпропетровська область, с-ще Царичанка, вул. Театральна, 14 а.

Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.

Цивільний позов ОСОБА_3 , ОСОБА_3 до АТ "Страхова група "ТАС", ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, прийняти до розгляду разом із кримінальним провадженням №0000151 від 16.09.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Визнати потерпілих ОСОБА_3 , ОСОБА_3 цивільними позивачами.

Визнати обвинуваченого ОСОБА_2 цивільним відповідачем.

Залучити до участі у кримінальному провадженні у якості цивільного відповідача Акціонерне товариство "Страхова група "ТАС" (, адреса: 03117, м.Київ, пр.Берестейський, буд.65).

Копію даної ухвали та цивільного позову направити на адресу Акціонерного товариства "Страхова група "ТАС".

В судове засідання викликати потерпілих, їх представника, законного представника неповнолітньої потерпілої, обвинуваченого, його захисника, представника цивільного відповідача АТ "Страхова група "ТАС" та про розгляд справи повідомити прокурора.

Клопотання прокурора Манзюк Сніжани Володимирівни про продовження обвинуваченому ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , у період часу з 23-00 години до 06-00 години.

Зобов`язати ОСОБА_2 прибувати до суду за першою вимогою, а також виконувати наступні обов`язки:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця проживання;

- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками в даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну на час дії запобіжного заходу.

Ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту діє до 22 травня 2025 року включно.

Контроль за виконанням ухвали в частині запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту покласти на Солом`янське управління поліції ГУ НП в м.Києві.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

? ? ? ? ? ? ? ? ? Суддя:? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? Д.Г. Костюков