Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/1541/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про арешт майна, подане старшим слідчим СВ Подільського УПНП у м. Києві ОСОБА_4 , погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , в кримінальному провадженні № 0002719, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.12.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2

ст. 367 Кримінального кодексу України,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ Подільського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , звернулась до слідчого судді з клопотанням у кримінальному провадженні № 0002719

від 13.12.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, про арешт майна, яке належить підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на:

- машиномісце загальною площею 14,4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 що зареєстрований під реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 00;

- машиномісце загальною площею 13,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , що зареєстрований під реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 00.

Слідчим відділом Подільського УП ГУНП у місті Києві здійснюється досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні. Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням здійснює Подільська окружна прокуратура міста Києва.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом директора Департаменту комунальної власності м. Києва № 155-ос від 18.12.2015 ОСОБА_5 призначено на посаду начальника юридичного управління Департаменту. Одним з основних завдань Департаменту є захист майнових прав територіальної громади м. Києва в межах своєї компетенції.

Рішенням Київської міської ради «Про внесення змін до додатка 1 до рішення Київської міської ради від 31.03.2011 року № 100/5487 «Про Програму приватизації комунального майна територіальної громади міста Києва» від 23.03.2017 року № 33/2255 до програми приватизації комунального майна територіальної громади м. Києва включено нежилі приміщення площею 892 кв.м., які знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Старовокзальна, 26, літ. «А» шляхом їх викупу товариством з обмеженою відповідальністю «Парус-Ріелті». Об`єкт приватизації перебуває в будівлі критої пішохідної галереї (літ. А) загальною площею 2054,80 кв. м. за адресою: м. Київ, вул. Старовокзальна, 26, право комунальної власності на яку зареєстровано в цілому на підставі свідоцтва про право власності від 14.01.2008 року.

12.05.2017 року з метою реалізації права на приватизацію вищевказаного об`єкту нерухомості, ТОВ «Парус-Ріелті» подало до Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської гади (Київської міської державної адміністрації) заяву про їх приватизацію, яка була задоволена 26.05.2017 року, про що Департаментом прийнято відповідний наказ № 27/2-пр.

Листом за № 062/11/13-4424 від 14.05.2018 року заступник директора Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) повідомив, що 07.03.2018 набрав чинності Закон України «Про приватизацію державного і комунального майна» від 18.01.2018 року № 2269-VIII, відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень якого приватизація (продаж) об`єктів, щодо яких рішення про приватизацію було прийнято до набрання чинності цим Законом, здійснюється та завершується відповідно до вимог цього Закону, крім об`єктів, за якими, зокрема, після завершення процедури продажу відбувається оформлення договору купівлі-продажу. Також, згідно зі ст. 15 цього Закону об`єкти малої приватизації (вартістю до 250 млн. грн) продаються виключно на електронних аукціонах.

ТОВ «Парус-Ріелті» звернулось з позовом до Господарського суду міста Києва із позовною вимогою зобов`язати відповідача - Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) укласти з ним договір купівлі-продажу вказаних нежитлових приміщень.

За результатами розгляду, рішенням Господарського суду м. Києва від 09.10.2018 року по справі № 910/8512/18 задоволено позов ТОВ «Парус-Ріелті» та зобов`язано Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) укласти з ТОВ «Парус-Ріелті» договір купівлі - продажу нежитлових приміщень у відповідній редакції.

21.02.2020 року між директором Департаменту комунальної власності м. Києва та директором ТОВ «Парус-Ріелті» підписано договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, предмет договору - група нежитлових приміщень 1-92 (літ. А) загальною площею 875,8 кв.м., які розташовані за адресою: м. Київ, вул. Старовокзальна, 26, вартістю 20 557 200 грн.

В подальшому, 24.02.2020 року приватним нотаріусом ОСОБА_6 внесено відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності на зазначене нерухоме майно за ТОВ «Парус-Ріелті».

Разом з тим, під час досудового розслідування встановлено, що станом на дату набрання чинності Законом України «Про приватизацію державного і комунального майна» сторонами не узгоджено істотних умов договору купівлі продажу стадія оформлення договору купівлі-продажу у відповідності до змісту п. 2 Прикінцевих та перехідних положень цього закону не настала.

Незважаючи на це, начальник юридичного управління Департаменту ОСОБА_5 у період з 22.10.2018 року по 07.11.2018 року не вжив заходів щодо апеляційного оскарження підпорядкованим йому юридичним управлянням рішення Господарського суду м. Києва

від 09.10.2018 року по справі № 910/8512/18.

Враховуючи вищевикладене, через неналежне виконання своїх службових обов`язків ОСОБА_5 , через несумлінне ставлення до них, охоронюваним законом державним інтересам спричинено тяжкі наслідки, оскільки з комунальної власності безпідставно вибуло нерухоме майно вартістю 84 001 920 грн, що у 250 разів і більше перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

06.12.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, за вищевикладеними обставинам.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 367

КК України віднесено до категорії нетяжких злочинів.

Повідомлена ОСОБА_5 підозра підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, такими як: рапортом про виявлене кримінальне правопорушення від 21.12.2023 та додатками до нього; документами, отриманими від Департаменту комунальної власності в м. Києві № 062/11-10-1367; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 07.02.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 27.03.2024; протоколом тимчасового доступу до речей і документів, що перебувають у володінні Департаменту комунальної власності м. Києва від 15.05.2024 та додатками до нього; протоколом тимчасового доступу до речей і документів, що перебувають у володінні Господарського суду міста Києва від 17.04.2024 та додатками до нього; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 19.11.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_10

від 12.11.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 08.11.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 29.03.2024; висновком експерта за результатами проведення судової будівельно-оціночної експертизи №СЕ-19/111-24/11224-ОБ

від 25.03.2024; висновком експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи №СЕ-19/111-24/32575-БТ від 18.07.2024; висновком експерта за результатами проведення судової економічної експертизи №СЕ-19/111-24/43809-ЕК від 17.10.2024; документами, отриманими від Департаменту комунальної власності м. Києві від 06.11.2024 № 062/111-18-5627, від 14.11.2024 № 062/111-20-5752, від 19.11.2024 № 062/111-20-5881 та іншими матеріалами в сукупності.

Відповідно до Інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, за громадянином ОСОБА_5 зареєстроване машиномісце загальною площею 14,4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 , що зареєстрований під реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 00, та машиномісце загальною площею 13,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , що зареєстрований під реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 00.

Прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва подано в порядку ст. 128

КПК України цивільний позов у цьому кримінальному провадженні з вимогою стягнути з ОСОБА_5 на користь Київської міської ради матеріальну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, в розмірі 63 444 720 грн.

Отже, клопотання обґрунтоване потребою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367

КК України, та стосовно якого заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням в рамках кримінального провадження.

У клопотанні також порушено питання про його розгляд без повідомлення власника та володільця майна на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна, зокрема, запобіганню його протиправного відчуження до розгляду клопотання по суті.

Слідчим суддею встановлено наступне.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

При цьому, положеннями ч. 1 ст. 131 КПК України визначено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

За змістом ч. 3 ст. 131 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно із ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

З огляду на положення ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуженню, передачі, перетворенню, використанню, втрати, приховуванню) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні. Арешт майна з підстав, передбачених положеннями п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, фактично, вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Відповідно до вимог ч.ч. 10, 11 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку, зокрема, на нерухоме майно. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до його відчуження, передачі, приховування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

За змістом ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб

Як встановлено, 06.12.2024 ОСОБА_5 повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

Застосування арешту у цій справі обґрунтовується необхідністю відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення. При цьому, у кримінальному провадженні № 0002719 від 13.12.2024 року прокурором в інтересах держави в особі Київської міської ради заявлено цивільний позов щодо стягнення з ОСОБА_5 на користь Київської міської ради матеріальної шкоди, завданої вчиненим ним кримінальним правопорушенням в розмірі 63 444 720 грн.

Водночас під час розгляду справи стало відомо, що ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 24.01.2025 у справі № 758/913/25, у цьому кримінальному провадженні № 0002719 від 13.12.2024, вже розглянуто по суті клопотання про арешт майна, яке належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме машиномісць (гаражів) №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 за адресою: м. Київ, Оболонська набережна, буд. 1-А.

У задоволенні клопотання відмовлено. Рішення не набрало законної сили; у справі подано апеляційну скаргу.

Під час розгляду зазначеної справи № 758/913/25 слідчим суддею надано оцінку, зокрема правовим підставам для арешту майна, повноваженням прокурора представляти інтереси держави в особі Київської міської ради, заявляти цивільний позов в інтересах держави в особі Київської міської ради, надано оцінку розумності та співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також зроблено висновок, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують вказане втручання у права та інтереси підозрюваного ОСОБА_5 та не може бути виконане завдання щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, оскільки органом досудового розслідування вжито достатніх заходів для збереження нерухомого майна, яке є предметом кримінального правопорушення і за рахунок якого буде відшкодована майнова шкода, зокрема шляхом повернення такого майна територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради (керівником Подільської окружної прокуратури міста Києва подано апеляційну скаргу на рішення Господарського суду м. Києва від 09.10.2018 у справі № 910/8512/18).

Водночас у клопотанні, що розглядається у цій справі, не наведено підстав для застосування арешту майна, яке належить ОСОБА_5 , а саме машиномісць (гаражів) №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 за адресою: м. Київ, Оболонська набережна, буд. 1-А, яким не було надано оцінку судом в ухвалі від 24.01.2025 (у справі № 758/913/25). Прийняття рішення у цій справі не буде обґрунтованим та таким, що базується на дослідженні усіх обставин справи, буде дочасним та таким, що порушує принцип правової визначеності, оскільки порушене питання знаходиться на розгляді Київського апеляційного суду, і у разі прийняття рішення у цій справі, що суперечитиме рішенню апеляційної інстанції, породить існування двох рішень, що матимуть обов`язковий характер, однак матимуть протилежні за змістом вказівки до врегулювання правовідносин.

Крім того, у клопотанні порушено питання про його розгляд без повідомлення власника та володільця майна на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, оскільки, як зазначено, це є необхідним з метою забезпечення арешту майна, зокрема, запобіганню його протиправному відчуженню до розгляду клопотання по суті. При цьому не зазначено, в чому саме розгляд цієї справи без повідомлення власника уможливить запобігти протиправному відчуженню майна, зважаючи на те, що власник майна - підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник - адвокат ОСОБА_13 , були присутні на судовому засіданні при розгляді справи № 758/913/25 та прийнятті рішення від 24.01.2025. Зокрема, вони заперечили щодо задоволення клопотання, посилались на необґрунтованість підозри, а також на те, що потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи ОСОБА_5 .

Отже, клопотання не містить обґрунтування підстав для повторного звернення до суду з клопотанням про арешт майна, яке вже розглядається судом апеляційної інстанції, що є підставою для його повернення для усунення вказаних недоліків.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 7, 16, 131, 132, 170-173, 309, 370 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Подільського УПНП у м. Києві ОСОБА_4 , погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , в кримінальному провадженні № 0002719, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2

ст. 367 Кримінального кодексу України, про арешт майна - повернути для усунення вказаних недоліків.

Ухвала в апеляційному порядку оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1