"27" грудня 2024 р. Справа № 1-180/11
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2024 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вишгород клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна,-

ВСТАНОВИВ:

20 листопада 2024 року на адресу Вишгородського районного суду Київської області надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна.

В обґрунтування клопотання зазначено, що постановою про накладення арешту на майно обвинуваченого, бн від 03.03.2010 року, прийнятою у кримінальній справі №47-1067, накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_3 , про що зареєстровано обтяження №9629057 від 17.03.2010 року Бориспільською міською державною нотаріальною конторою. Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 23.08.2011 року №1-180/11 провадження у справі по обвинуваченню ОСОБА_3 закрито у зв`язкі із амністією. Враховуючи викладене, ОСОБА_3 , просить суд скасувати арешт з його майна.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином.

Власник майна в судове засідання не з`явився, подавши до суду клопотання, відповідно до якого просив суд розглянути клопотання без його участі за наявними матеріалами справи.

Дослідивши матеріали клопотання суд приходить до наступних висновків.

Статтею 132 КПК України встановлені загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 132 КПК України ухвала слідчого судді або суду про застосування заходів забезпечення кримінального провадження припиняє свою дію після закінчення строку її дії, скасування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Так, згідно ч. 1 ст.170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Крім того, відповідно до ч.ч. 1,2 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до постанови Вишгородського районного суду Київської області від 23.08.2011 року у справі №1-180/11 провадження відносно ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 367 КК України закрито у зв`язку із амністією, разом з тим, вказана постанова не містить в собі інформації щодо застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема і щодо накладення арешту на майно.

Відповідно до інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, вбачається, що на підставі постанови про накладення арешту на майно обвинуваченого, бн, 03.03.2010 року виданою Бориспільською міжрайонною прокуратурою Київської області було накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_3 , разом з тим, вказана постанова не була надана суду, як і інформація того, що останній вживав заходи щодо звернення до відповідного органу про скасування арешту майна, яким такий арешт було накладено.

Крім того, згідно акту наданого заступником керівника апарату Вишгородського району Київської області ОСОБА_4 кримінальна справа № 1-180/11 за обвинуваченням ОСОБА_3 за ст. 367 ч. 2 КК України була знищена за закінченням строків її зберігання, у зв`язку з чим суд не може пересвідчитись щодо наявності такої постанови, а з інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта вбачається виключно інформація щодо дати постанови без прив`язки до кримінального провадження.

Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що у задоволені клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна слід відмовити у зв`язку із недоведеності.

Керуючись ст.ст. 173,174, 372, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1