Справа № 527/1117/25
провадження № 1-кс/527/242/25
УХВАЛА

іменем України

09 квітня 2025 року м. Глобине

Слідчий суддя Глобинського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глобине клопотання дізнавача СД ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Глобинської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно за матеріалами кримінального провадження № 0000071, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 04 квітня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання дізнавача СД ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Глобинської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно за матеріалами кримінального провадження № 0000071, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 04 квітня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України.

У своєму клопотанні дізнавач зазначив, що у провадженні СД відділу поліції №1 КРУП ГУ НП в Полтавській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000071 від 04 квітня 2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 04.04.2025 року близько 04 години 55 хвилин на лінію 102 надійшло повідомлення від працівника поліції на воді, стосовно того, що за адресою с. Святилівка, вулиця Шкільна, навпроти будинку №4 працівниками СПД Кременчуцького РУП виявлено мотоцикл «МТ-11» д.н.з. НОМЕР_1 з причіпом в кому знаходились мішки з сітками та свіжовиловленою рибою.

В ході досудового розслідування встановлено, що 04.04.2025 року проведено огляд місця події за адресою: с. Святилівка, Кременчуцького району, Полтавської області а саме по вул. Шкільній, навпроти будинку №4, за вище вказаною адресою було виявлено та вилучено мотоцикл «МТ11» д.н.з. НОМЕР_1 , мішки з мисі новими сітками 6шт. довжиною - 65м., висотою 2м., вічко 70мм.; свіжовиловлену рибу: лящ 134 одиниці, короп - 15 одиниця, судак -6 одиниць, окунь - 2 одиниці, плотва - 4 одиниці.

04.04.2024 рішенням Дізнавача СД ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 вилучене в ході огляду майно визнано та залучено до кримінального провадження в якості речових доказів.

Фіксація речових доказів, а саме: вилученої в ході огляду свіжо виловленої риби, проведена шляхом фіксації на фотозйомку, опису її в протоколі огляду місця події. Кімната зберігання речових доказів відділу поліції № 1 Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області не має обладнання, яке б забезпечило тривале зберігання свіжої не чищеної риби без її неминучого псування, а тому виникла необхідність у передачі свіжо виловленої риби на зберігання державному інспектору з ОППС ЦО ОСОБА_5 .

Досудовим розслідуванням встановити власника майна не вдалось можливим, надалі вилучене майно потрібне для проведення судових експертиз.

Оскільки в кримінальному провадженні є достатньо даних вважати, що тимчасово вилучене майно є доказом вчинення кримінального правопорушення і відповідає вимогам ст. 167 КПК України, з метою збереження речових доказів, а також запобігання можливості їх приховування, знищення, пошкодження, псування, втрати, передачі, пересування, відчуження, а також для проведення екологічної експертизи, виникла необхідність у накладенні арешту на майно, а саме: мотоцикл «МТ11» д.н.з. НОМЕР_1 , мішки з мисі новими сітками 6шт. довжиною 65 м., висотою 2 м., вічко 70 мм.; свіжо виловлену рибу: лящ 134 одиниці, короп - 15 одиниця, судак - 6 одиниць, окунь - 2 одиниці, плотва - 4 одиниці.

У судове засідання дізнавач не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, клопотання підтримувала.

Власник майна не відомий.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та додані до нього матеріали, дійшов висновку, що воно підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Як визначено ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів, 2) спеціальної конфіскації, 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 1 статті 96-1 КК України передбачено, що спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.

Речовими доказами відповідно до ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчим суддею встановлено, що вилучене під час огляду 04 квітня 2025 року майно відповідає критеріям, зазначеним у п.1 ч.2 ст. 167 КПК, може мати значення речових доказів у кримінальному правопорушенні та підлягати дослідженню, а тому незастосування арешту може призвести до його втрати чи пошкодження. Клопотання слідчого подане до суду у строк, визначений ч.5 ст. 171 КПК України. Слідчим доведено наявність обставин, викладених в ч.11 ст. 170 КПК України.

Відповідно з ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відповідно до ч. ч. 6, 7 ст. 100 КПК України реалізація речових доказів у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню, здійснюється за клопотанням слідчого або прокурора до слідчого судді місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, яке розглядається згідно зі ст. ст. 171-173 КПК України.

Відповідно з ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відповідно до ч. ч. 6, 7 ст. 100 КПК України реалізація речових доказів у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню, здійснюється за клопотанням слідчого або прокурора до слідчого судді місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, яке розглядається згідно зі ст. ст. 171-173 КПК України.

Передача майна указаної категорії для реалізації за рішенням слідчого судді передбачена також п. 28 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1104 від 19.11.2012 "Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України".

Враховуючи зазначене, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання дізнавача підлягає задоволенню в частині накладення арешту на майно, шляхом заборони будь яким особам можливості користуватися та розпоряджатися будь-яким способом зазначеним майном, окрім можливості вчинення відповідними особами необхідних дій із вказаними предметами як речовими доказами (огляд, слідчий експеримент, призначення експертиз, експертні дослідження тощо).

Враховуючи швидкість псування вилученої під час огляду місця події 04.04.2025, риби породи лящ 134 одиниці, короп - 15 одиниця, судак - 6 одиниць, окунь - 2 одиниці, плотва - 4 одиниці, дозволити її реалізацію державному інспектору з ОППС ЦО ОСОБА_5 , кошти від реалізації перерахувати на депозитний рахунок ГУНП в Полтавській області.

Керуючись ст.ст. 131-132, 170-175, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання дізнавача СД ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Глобинської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно за матеріалами кримінального провадження № 0000071, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 04 квітня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на свіжовиловлену рибу породи: лящ 134 одиниці, короп - 15 одиниця, судак - 6 одиниць, окунь - 2 одиниці, плотва - 4 одиниці та дозволити реалізацію державному інспектору з ОППС ЦО ОСОБА_5 .

Кошти від реалізації перерахувати на депозитний рахунок ГУНП в Полтавській області.

Накласти арешт на майно, вилучене 04.04.2025 під час огляду місця події, а саме: знаряддя лову мисинову сітки в кількості 6шт: довжиною - 65м., висотою 2м., вічко 70мм, позбавивши будь-яких інших осіб можливості відчуження, розпорядження та користування вказаним майном до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку, з залишенням вище вказаного майна на території рибгоспу ім. Бормишева за адресою: вул. Набережна (колишня Мічуріна), 59, с. Вереміївка Черкаської області.

В задоволенні клопотання в іншій частині відмовити.

Вилучений 04.04.2025 мотоцикл «МТ11» д.н.з. НОМЕР_1 негайно повернути власнику.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1