Справа № 396/2209/23
Провадження № 1-кп/396/61/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2025 року м. Новоукраїнка

Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Новоукраїнка Кіровоградської області в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за №0000130 від 05.09.2023 року, відносно,

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Балашешти, Лазовського району, Молдова, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, молдаванин, освіта середня спеціальна, пенсіонер, особа з інвалідністю 3 групи загального захворювання, розлучений, утриманців не має, військовозобов`язаний, раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_5

потерпіла ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 05 вересня 2023 року вчинив умисне легке тілесне ушкодження.

Кримінальне правопорушення було вчинено за наступних обставин.

Судом встановлено, що 05.09.2023 року близько 08.10 години ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувала на території власного домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 та побачила місцевого мешканця ОСОБА_3 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , який йшов за трактором, що обробляв його земельну ділянку, яка межує із присадибною земельною ділянкою ОСОБА_6 . В цей час остання побачила, що тракторист за вказівкою ОСОБА_3 виїхав на територію її городу. ОСОБА_6 та ОСОБА_3 мають неприязні стосунки з приводу межі городів, тому ОСОБА_6 перебуваючи на відстані близько 50 метрів від ОСОБА_3 почала робити йому зауваження. Внаслідок цього, виник словесний конфлікт між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 і останній перебуваючи в агресивному стані підбіг до ОСОБА_6 та у нього виник раптовий умисел на спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень.

Реалізовуючи свій умисел, спрямований на протиправне заподіяння тілесних ушкоджень іншій людині, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, ОСОБА_3 , схопив лівою рукою ОСОБА_6 за шию та правою рукою зжатою в кулак наніс один удар в ліву частину обличчя та штовхнув. Від поштовху ОСОБА_6 впала на праву частину тулуба та ОСОБА_3 наніс один удар взутою ногою по тулубу зліва.

В результаті нанесених ударів ОСОБА_3 , ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці передньої черевної стінки ліворуч, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у вчиннні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України не визнав та пояснив, що потерпіла ОСОБА_6 є його сусідкою та вних межують городи. 05.09.2023 року він запросив ОСОБА_7 щоб він йому задискував город. Коли ОСОБА_8 почав дискувати город до нього прийшла ОСОБА_6 та почала сваритись, оскільки вважала, що його трактор дискує частину її городу. В подальшому він взяв її за плечі та відштовхнув на тереторію її земельної ділянки. Потім ОСОБА_6 викликала працівників поліції. Крім того вказав, що ОСОБА_6 вдарила його ножницями в обличчя, а він їй ніяких тілесних ушкоджень не завдавав, а також вказав, що він підібрав палку для того щоб захищатись від ОСОБА_9 .

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що її домоволодіння знаходиться по сусідству від домоволодіння ОСОБА_10 та в них межують городи. 05.09.2023 року вона побачила, як по її земельній ділянці їздить трактор ОСОБА_3 та вона вийшла на город щоб з ним поговорити. Після того, як вона підішла до ОСОБА_3 він схопив її за шию та завдав їй удару кулакм в обличчя та після вказаного удару вона впала. В подальшому, коли вона лежала не землі, ОСОБА_3 також завдав її удару ногою в ліву частину тулубу. Крім того вказала, що до неї підбігла її сусудка ОСОБА_11 та допомогла їй дійти додому та потім вона викликала працівників поліції, а також додала що ОСОБА_3 знайшов палку та хотів нею її вдарити.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що вона проживає по сусідству з потерпілою ОСОБА_6 та 05.09.2023 року вона перебувала в себе на городі та бачила, як ОСОБА_3 дискували город. В подальшому вона побачила, як ОСОБА_6 лежала на землі, а ОСОБА_3 бив її ногою та потім він підняв пилицю та побачивши її викинув в строну. Крім того вказала, що ОСОБА_12 кричала ОСОБА_3 чому він заліз на її город, а також додала, що свідком вказаних подій був тракторист ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що 05.09.2023 року він на тракторі, який належить ОСОБА_3 , дискував йому город та коли він розпочав працювати ОСОБА_6 вийшла до себе на город та почала сперечатись з ОСОБА_3 . В подальшому ОСОБА_3 збив з ніг ОСОБА_6 та почав наности удари ногами по ребрах. Потім до них прийшла ОСОБА_11 та забрала ОСОБА_13 додому. Крім того вказав, що бачив у ОСОБА_3 розцарапане обличчя під носом.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснив, що про побиття ОСОБА_3 йому розповіла ОСОБА_6 . Крім того вказав, що коли він приїхав до ОСОБА_15 додому то вона була вся в крові, а також було видно синець під оком.

Суд вважає, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєному кримінальному правопорушенні крім показів потерпілої та свідків підтверджується іншими перевіреними в судовому засіданні доказами, які суд визнає правдивими, достовірними, а саме:

- висновком експерта № 774 від 05.09.2023 року відповідно до якого: у гр. ОСОБА_6 мається тілесне ушкодження у вигляді синця в ділянці передньої черевної стінки ліворуч. Дане тілесне ушкодження утворилось від дії тупого (-их) предмету (-ів) індивідуальні властивості якого (яких) в ушкодженні не відобразились. Порівнюючи характер ушкодження з даними літератури дане тілесне ушкодження утворилось орієнтовно до 12 годин до моменту огляду, та відноситься до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, згідно п. 2.3.5..«Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних у шкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995року № 6. Тілесні ушкодження утворились від не менш одного травматичного впливу. Враховуючи локалізацію тілесного ушкодження виключається можливість його утворення при падінні з положення стоячи на площину ( том № 1 а.с. 16).

- протоколом проведення слідчого експерименту від 25.09.2023 року та ілюстративною таблицею до нього за участі потерпілої ОСОБА_9 (том № 1 а.с. 29-35).

- протокол проведення слідчого експерименту від 12.10.2023 року та ілюстративною таблицею до нього за участі свідка ОСОБА_11 (том № 1 а.с. 36-41).

- висновком експерта № 101/774 від 24.10.2023 року відповідно до якого: при судово-медичній експертизі гр. ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження в вигляді: синця на передній черевній стінці зліва. Тілесне ушкодження у гр. ОСОБА_6 могло утворитися як за обставин, зазначених потерпілою під час проведення слідчого експерименту від 25.09.2023 року, так і за обставин, зазначених свідком ОСОБА_11 під час проведення слідчого експерименту від 12.10.2023 року. Тілесних ушкоджень у вигляді синців, саден, ран у ділянці обличчя гр. ОСОБА_6 немає, тому судити, чи був здійснений травматичний вплив у дану ділянку не представляється можливим ( том №1 а.с. 44).

- протоколом огляду місця події від 09.11.2023 року та фототаблиця до ОМП від 09.11.2023 року ( том № 1 а.с. 49-53).

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозвязку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 в скоєнні кримінального правопорушення (проступку) передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом. Дії обвинуваченого за ч.1 ст. 125 КК України суд кваліфікує як вчинення умисного легкого тілесного ушкодження.

Твердження обвинуваченого надані в судовому засіданні про те, що він не спричиняв потерпілій тілесних ушкоджень, суд оцінює критично та розцінює їх як обраний ним спосіб захисту від предявленого йому обвинувачення, так як його покази в цій частині повністю спростовуються дослідженими судом доказами, які не викликають сумнівів у суду, оскільки вони в своїй сукупності доповнюють один одного та підтверджують пред"явлене обвинувачення. Так, згідно протоколу проведення слідчого експеременту від 25.09.2023 року та ілюстративної фототаблиці до протоколу проведення слідчого експеременту згідно якого потерпіла вказує, що обвинувачений ОСОБА_3 наніс їй удар в обличчя після якого вона впала, а потім наніс один удар в область лівої частини живота. Вказані події також підтвердили свідки, які були допитані судом.

Відповідно до ст.ст. 22, 93 КПК України, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, обвинувачений не довів суду, що він не спричиняв потерпілій тілесного ушкодження.

Даючи оцінку показанням обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає, що не визнання своєї вини в судовому засіданні в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України направлена на ухилення від відповідальності за скоєне та покращення свого процесуального становища, так як він розуміючи, що скоїв кримінальне правопорушення повинен нести відповідальність.

Також судом на клопотання сторони захисту досліджено аудиозапис телефонної розмови ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , в ході якої ОСОБА_7 повідомив, що в його присутності ОСОБА_14 погрожував нанести ОСОБА_3 тілесні ушкодження. Даючи оцінку вказаному доказу суд вважає його слід визнати неналежним та недопустимим, оскільки захистом не доведено, коли він був здійснений, на який пристрій, та чи стосувався він предмета дослідження в рамках даного кримінального провадження щодо пред"явленого обвинувачення ОСОБА_3 з приводу нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання необхідне і достатнє для його виправлення і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини його вчинення, наслідки, які настали, дані, що характеризують особу обвинуваченого, стан здоров`я, умови життя, ставлення обвинуваченого до вчиненого ним діяння, а також пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Згідно положенням ст. 12 КК України, скоєно кримінальний проступок.

Обставинами, що пом`якшують покарання передбачені ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставинами, що обтяжують покарання передбачені ст. 67 КК України - судом не встановлено.

Дослідивши дані про особу обвинуваченого, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується посередньо, пенсіонер, особа з інвалідністю 3 групи загального захворювання, розлучений, утриманців не має, військовозобов`язаний, на "Д" обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, раніше не судимий.

Таким чином, зваживши у сукупності викладені обставини, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку про те, що покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 125 КК України слід призначити у межах санкції даної статті у виді штрафу, який обвинувачений має змогу сплатити так як отримує матеріальний дохід у вигляді пенсії.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Речові докази у справі відсутні.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Захід забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання.

Керуючись ст.ст.373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1