ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №636/3953/24 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/305/25 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.125 КК України
ВИРОК

Іменем України

26 лютого 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченої - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харків в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 04.06.2024 року стосовно ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Аркадівка Шевченківського району Харківської області, українка, громадянка України, яка має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

засуджена за ч. 1 ст. 125 КК України до штрафу 25 (двадцять п`ять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 425 грн.

Крім того, цим же рішенням суду вирішена доля речових доказів та процесуальних витрат.

Згідно вироку, 25.02.2024 року приблизно о 16:00 годині ОСОБА_8 разом із ОСОБА_11 , знаходились на відкритій ділянці місцевості поблизу будинку АДРЕСА_2 . Між зазначеними особами виник словесний конфлікт, в ході якого в ОСОБА_8 , раптово виник умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 ..

Реалізуючи свій умисел, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , стоячи обличчям до потерпілої, почала наносити хаотичні удари кулаком правої руки в ділянку лівого ока та в область лівої надбрівної частини обличчя. Після чого, ОСОБА_8 , вхопила волосся ОСОБА_11 , та почала тягнути його, внаслідок кримінально-протиправних дій, ОСОБА_8 , вирвала пучок волосся потерпілої.

В результаті протиправних дій ОСОБА_8 , спричинила потерпілій ОСОБА_11 , наступні тілесні ушкодження: синці в ділянці проекції зовнішнього кінця лівої надбрівної дуги з поширенням на зовнішній кут лівого ока, у ділянці лівого тім`яного бугра. По ступеню тяжкості вищевказані ушкодження відносяться до категорії легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності, - ці ушкодження мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше як 6-ть днів, згідно п.п. 2.3.2. б), 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 № 6, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи № 102-2024 від 28.02.2024.

В апеляційній скарзі зі зміненими доводами прокурор просить скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосуванням судом закону, який підлягає застосуванню - ч. 2 ст. 53 КК України, що потягло невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 125 КК України покарання у виді 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн 00 коп.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав подані апеляційні вимоги прокурора, думку обвинуваченої та захисника, які заперечували проти їх задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, зважаючи на наступне.

Згідно вироку (а. с. 118 - 121), який ухвалений за результатами спрощеного провадження передбаченого ст. 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засідання або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Переглядаючи оскаржуваний вирок в межах апеляційної скарги прокурора, щодо неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів вважає обґрунтованими.

Відповідно до ч. 2 ст. 53 КК України, розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти до п`ятдесяти тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, суд першої інстанції, призначаючи покарання, не врахував положення ч. 2 ст. 53 КК України та призначивОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 25 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто, призначаючи покаранняОСОБА_8 у виді штрафу в розмірі 25 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, суд призначив покарання у виді штрафу нижче від найнижчої межі, встановленої Загальної частиною КК України, всупереч вимогам кримінального закону.

Зазначені обставини, відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України, є підставою для скасування вироку суду першої інстанції та ухвалення нового судом апеляційної інстанції.

Разом з цим, колегія суддів не погоджується з доводами апелянту щодо необхідності збільшення розміру призначеного покарання за ч. 1 ст. 125 КК України до 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Так, приписами ч. 1 ст. 65 КК України передбачено, що суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Згідно роз`яснень, що містяться в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7, при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Вони являють собою систему найбільш істотних критеріїв, що визначають порядок і межі діяльності суду при призначенні покарання.

При призначенні покаранняОСОБА_8 суд першої інстанції діяв з дотриманням вимог ст. 50, 65 КК України, а саме.

Як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваного судового рішення, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував ступінь тяжкості вчинених нею злочинів, які відповідно до класифікації за ст. 12 КК України є кримінальним проступком, особу винної та обставини, що пом`якшують покарання, у виді щирого каяття та активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також відсутність обтяжуючих обставин. Крім того, судом враховано, що обвинувачена раніше не судима, має на утриманні двох малолітніх дітей, будь-яких відомостей, що негативно характеризуютьОСОБА_8 , матеріали справи не містять.

Тобто, в апеляційній скарзі прокурора не наведено жодних нових обставини, які не були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання. Вони також не були надані стороною обвинувачення і під час апеляційного розгляду.

За таких обставини, колегія суддів вважає, що апеляційні вимоги прокурора про необхідність призначенняОСОБА_8 більш суворого покарання ніж мінімальне, передбачене відповідною нормою є необґрунтованими та безпідставними, у зв`язку з чим апеляційна скарга задовольняється частково.

Призначаючи покаранняОСОБА_8 , необхідного і достатнього для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, колегія суддів враховує відсутність обставин, які обтяжують покарання, а також наявність обставин, які пом`якшують покарання, - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Дані про особу обвинуваченої свідчать про те, що вона раніше не судима та прокурором не надано будь-яких даних, які негативно характеризують особу винної.

Ці данні про особу обвинуваченої та ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, дають підстави призначити мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 125 КК України.

Таким чином, колегія суддів, дійшла висновку про те, що покарання ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 125 КК України має бути призначено у виді штрафу в мінімальному розмірі.

Керуючись ст. 405, 407, 420, 371, 373, 374 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу задовільнити частково.

Вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 04.06.2024 року стосовно ОСОБА_8 в частині призначення покарання скасувати та ухвалити новий.

Призначити покарання ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 125 КК України - штраф 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений у касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді