Справа №345/7043/24
Провадження № 1-кп/345/126/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.02.2025 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000019 від 17.01.2023 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Негівці Калуського району Івано-Франківської області, українця, громадянина України, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 розлученого, з середньою спеціальною освітою, проходить військову службу за призовом під час мобілізації на посаді сержанта резерву запасної роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, раніше судимого:

06.05.2022 Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області за ч.5 ст.407 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 1 рік;

04.08.2023 Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області за ч.4 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць, на підставі ст.71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком від 06.05.2022 та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 , військовослужбовець, який проходив військову службу за призовом під час мобілізації у лавах Збройних Сил України на посаді сержанта резерву запасної роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, порушуючи вимог ст. 65 Конституції України, ст.9,11,16,49 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, ст.1,4 Дисциплінарного Статуту Збройних сил України, п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасового ухилення від виконання обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, оголошеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2024 року, який діє і сьогодні, 07.05.2022 приблизно о 08 години 30 хвилин, без поважних причин, самовільно залишив місце служби військове містечко № НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та незаконно, без поважних причин перебував поза межами її розташування до 23.12.2022, проводячи час на власний розсуд за місцем постійного проживання у с.Негівці Верхнянської територіальної громади Калуського району Івано-Франківської області до моменту доставки його 23.12.2022 працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 до пункту постійної дислокації запасної роти військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , де продовжив проходити військову службу в Збройних Силах України.

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч. 5 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем без поважних причин тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю та дав суду показання по суті пред`явленого обвинувачення, які відповідають фактичним обставинам справи і не суперечать їм. Повідомив, щопісля самовільного залишення місця проходження військової служби за мобілізацією перебував постійно вдома за місцем проживання, на облік в територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем проживання не ставав, правоохоронні органи з даного приводу також не повідомляв.У вчиненомурозкаюється. Свій вчинок пояснив необхідністю догляду за хворою матір`ю, хоча детальних відомостей про який саме догляд йдеться пояснити не зміг. Просив врахувати це і суворо його не карати. Хоче продовжувати військову службу в Збройних Силах України.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України в судовому засіданні не досліджувались інші зібрані у кримінальному провадженні докази, оскільки, за згодою учасників процесу, дослідження останніх визнано недоцільним, так як фактичні обставини справи ніким не оспорюються і в суду відсутні сумніви щодо добровільної позиції учасників судового провадження, яким роз`яснено, що у такому випадку вони позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає, що вина обвинуваченого в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду справи.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст.66-67 КК України, суд не встановив.

При призначенні покарання обвинуваченому суд виходить із такого.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При цьому, відповідно до вимог ст.65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, обставини та мотиви, за яких вчинено злочин.

Суд також враховує особу обвинуваченого, який раніше після його засудження вироком суду 06.05.2022 за ч.5 ст.407 КК Україниіз звільненням від відбування покарання на підставі ст.75 КК України та встановленням іспитового строку, наступного дня після ухвалення цього вироку знову вчинив аналогічний злочин, характеризується за місцем служби негативно, не має статусу учасника бойових дій і участі в таких діях взагалі не брав; суд враховує вік та стан здоров`я обвинуваченого, який на обліку нарколога та психіатра не перебуває, та визнання ним своєї вини і вважає, що йому необхідно призначити покарання в межах санкції ч.5 ст.407 КК України у виді позбавлення волі.

Згідно з інформацією сектору інформаційної підтримки ГУНП в Івано-Франківській області не відбутий строк покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці згідно з вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04.08.2023 становить 4 роки 3 місяці станом на 27.05.2024 згідно з ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27.05.2024 про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом. Вказане звільнення відбулося 04.06.2024.

Отже, за вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04.08.2023 ОСОБА_4 фактично відбуто 11 місяців 7 днів із призначеного йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці.

Інкриміноване та визнане доведеним вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення (злочин), передбаченого ч.5 ст.407 КК України, є триваючим. Таким визнається вчинення винною особою суспільно небезпечного діяння, пов`язаного з подальшим невиконання впродовж певного часу покладених на особу обов`язків, які вона повинна вчинити під загрозою кримінальної відповідальності. Триваюче кримінальне правопорушення характеризується безпосереднім здійсненням протягом визначеного часу певного злочинного посягання, коли його об`єктивна сторона розтягнута в часі. Відповідне правопорушення вважається закінченим, якщо припинене злочинне посягання або припинення цього правопорушення відбулося завдяки суб`єктивним чи об`єктивним моментам (добровільно, внаслідок дій правоохоронних органів тощо).

У контексті обставин цієї справи ОСОБА_4 , як військовослужбовець Збройних Сил України, самовільно залишив без поважних причин, в умовах воєнного стану, військову частину (у місці проходження служби) та незаконно перебував за місцем свого постійного проживання до 23.12.2022. Вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення тривало упродовж періоду часу з 07.05.2022 до 23.12.2022, скоєний обвинуваченим злочин було припинено і відповідне правопорушення необхідно вважати закінченим.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими у частинах першій третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Зважаючи на момент закінчення 23.12.2022 інкримінованого ОСОБА_4 та визнаного доведеним у цій справі кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, попереднім вироком у розумінні положень ч.4 ст.70 КК України необхідно вважати саме вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04.08.2023.

Відтак, суд дійшов висновку, що обвинуваченому необхідно призначити остаточне покарання за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень.

Запобіжні заходи до обвинуваченого у цьому кримінальному провадженні не застосовувалися. Речові докази та понесені процесуальні витрати у кримінальному провадженні також відсутні.

Керуючись ст.368, 370 КПК України,-

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 3 (три) місяці.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04.08.2023 остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 6 (шести) років 5 (місяців) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання за цим вироком рахувати з моменту набрання ним законної сили.

Зарахувати у строк покарання, остаточно призначеного цим вироком за сукупністю кримінальних правопорушень, 11 місяців 7 днів покарання у виді позбавлення волі, відбутих ОСОБА_4 згідно з вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04.08.2023.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його оголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Копію цього вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя