ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 року

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського міського суду Рівненської області кримінальне провадження № 0000552 від 12.07.2024 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гвардійське Хмельницького району Хмельницької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, одруженого, на утриманні якого перебуває двоє неповнолітніх дітей, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період Збройних Сил України, головного сержанта роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , у військовому званні «старший сержант», учасника бойових дій, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України,

розгляд кримінального провадження відбувся за участю:

прокурора - ОСОБА_4 ,

потерпілої - ОСОБА_5 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 ,

потерпілого - ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

представника цивільного позивача ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_12 ,

ВСТАНОВИВ:

11.07.2024, обвинувачений ОСОБА_3 , який проходив військову службу у Збройних силах України, в темну пору доби, приблизно о 23 год. 15 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння середнього степеню (1,85 ‰ етилового спирту в крові), керуючи автомобілем Renault Megane Scenic, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у порушення вимог дорожньої розмітки 1.1, пунктів: 2.9 а), 10.1, 14.6 г), Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - Правила дорожнього руху), рухаючись проїзною частиною вул. Соборної у м. Рівному, зі сторони вул. Млинівської в напрямку вул. Київської, зі швидкістю 80-90 км/год, що перевищує допустиму швидкість на даній ділянці дороги, що становить 50 км/год., поблизу бетонного стовпа вуличного освітлення № 34, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, перетнувши дорожню розмітку 1.1 (вузька суцільна лінія), перетинати яку забороняється, у кінці підйому розпочав обгін попутного автомобіля BMW 320 D, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_13 , де виконання такого обгону заборонено, виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення із автомобілем Renault Megane, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_7 , який рухався у зустрічному напрямку та не мав технічної можливості уникнути зіткнення.

Після чого, автомобіль марки Renault Megane, реєстраційний номер НОМЕР_3 , внаслідок попереднього зіткнення відкинуло на смугу призначену для руху зі сторони вул. Млинівської в напрямку вул. Київської, де відбулося його зіткнення із вищевказаним автомобілем BMW 320 D, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_13 , яка не мала технічної можливості уникнути зіткнення.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля Renault Scenic, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримала тілесні ушкодження, у результаті яких загинула на місці події, а водій автомобіля Renault Megane, реєстраційний номер НОМЕР_4 , ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Порушення ОСОБА_3 , вимог Правил дорожнього руху, а саме: дорожньої розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія), перетинати яку забороняється; пункту 10.1, що вимагає від водія перед будь-якою зміною напрямку руху переконатися, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху; пункту 14.6 г), що забороняє обгін у кінці підйому, перебувають у прямому безпосередньому причинному зв`язку із виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням суспільно-небезпечних наслідків.

Своїми діями, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 286-1 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого та спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, фактичні обставини справи, що викладені у обвинувальному акті, не оспорював, дав показання, що він 11.07.2024, в темну пору доби, приблизно о 23 год. 15 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння керував автомобілем марки Renault Megane Scenic, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Рухався по вул. Соборній у м. Рівному, зі сторони вул. Млинівської в напрямку вул. Київської.

В транспортному засобі разом з ним перебувала пасажир ОСОБА_14 . Перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, перетнув дорожню розмітку вузька суцільна лінія та у кінці підйому розпочав обгін попутного автомобіля марки «BMW» та допустив зіткнення із автомобілем «Renault Megane», який рухався у зустрічному напрямку. Додатково зазначив, що транспортний засіб був в справному стані, гальмівна система працювала. Після дорожньо-транспортної пригоди лише пам`ятає, як витягували з автомобіля. У вчиненому щиро розкаюється, просив вибачення у потерпілих, та суворо не карати.

Цивільний позов ОСОБА_7 про стягнення майнової шкоди в розмірі 5 256 доларів США, що еквівалентно згідно курсу НБУ станом на 11.07.2024 213 971 гривень, 76 копійок, та 100 000 гривень моральної шкоди визнав повністю.

Цивільний позов ОСОБА_5 про стягнення 650 000 гривень моральної шкоди визнав повністю.

Цивільний позов ОСОБА_10 до ПрАТ «СК «УНІКА», ОСОБА_3 про відшкодування 229 060 гривень майнової шкоди, 8 600 гривень витрат на оплату експертного автотоварозначого дослідження, 2 400 гривень витрати за розбору майстрами СТО «ФОП ОСОБА_15 автомобіля для огляду експертами, 15 000 гривень моральної шкоди, 41 186 грн. які будуть понесені при оплаті послуг за правничу допомогу - визнав повністю.

Потерпіла ОСОБА_5 дала показання, що являється матір`ю ОСОБА_14 . Донька була розлученою, виховувала неповнолітнього сина. Колишній чоловік доньки позбавлений батьківських прав по відношенню до неповнолітнього сина. З приводу обставин дорожньо-транспортної пригоди вказала, що 12.07.2024 року біля 01 год. 00 хв. на мобільний телефон передзвонили працівники поліції та повідомили, про те що донька загинула в дорожній транспортній пригоді. Вказала, що обвинувачений матеріальну та моральну шкоду не відшкодував, просила призначити покарання у виді позбавлення волі строком на сім років, погодилась з позицією прокурора.

Не заперечувала проти проведення судового розгляду за спрощеною процедурою, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, зміст цих обставин та їх наслідки їй зрозумілі.

Просила задовольнити цивільний позов про стягнення з ОСОБА_3 650 000 ( шістсот п`ятдесят тисяч) гривень моральної шкоди.

Потерпілий ОСОБА_7 дав показання, що 11.07 2024 року приблизно о 23 год.15 хв. керуючи автомобілем марки Renault Megane, реєстраційний номер НОМЕР_3 , рухався проїзною частиною по вул..Соборної в м.Рівне, зі сторони вул..Київської в напрямку вул..Млинівської зі швидкістю 50 км/год, та увімкненим ближнім світлом фар. Під час руху, він виїхав на підйом та розпочав рух на спуск, та в цей час раптово побачив на його смузі руху світло фар зустрічного автомобіля, який рухався по його смузі. Через раптовість виникнення небезпеки для його руху, він не встиг загальмувати, ні прийняти інших дій, внаслідок чого відбулося зіткнення автомобілів. Його транспортний засіб зупинився у перекинутому стані. Сторонні особи допомагали вибити переднє вітрове скло та допомогли вибратися з автомобіля. У результаті ДТП отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до лікарні. Додатково вказав, що обвинувачений матеріальну та моральну шкоду не відшкодував, просив призначити покарання у виді позбавлення волі.

Просив задовольнити цивільний позов про стягнення з ОСОБА_3 майнової шкоди в розмірі 5 256 доларів США, що еквівалентно згідно курсу НБУ станом на 11.07.2024 213 971 гривень, 76 копійок, та 100 000 ( сто тисяч) гривень моральної шкоди.

Не заперечував проти проведення судового розгляду за спрощеною процедурою, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, зміст цих обставин та їх наслідки йому зрозумілі.

Представник цивільного позивача ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_11 просив задовольнити цивільний позов ОСОБА_10 , а саме стягнути з ПрАТ « СК Уніка» - 156 800 ( сто п`ятдесят шість тисяч вісімсот) гривень в тому числі 8000 грн. витрати пов`язані з послугами транспортування евакуатором транспортного засобу, стягнути з ОСОБА_3 229 060 (двісті двадцять дев`ять тисяч шістдесят) гривень в рахунок відшкодування майнової шкоди, 8600 грн. відшкодування витрат за оплату експертного авто товарознавчого дослідження та 2400 грн. понесені витрати за розбору транспортного засобу та також 15 000 грн. витрат в рахунок відшкодування моральної шкоди та витрати понесені при оплаті послуг адвоката в розмірі 41 186 грн.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі.

Учасникам розгляду справи роз`яснено, що вони позбавлені права оспорювати обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним згідно положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Допитавши в судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілих, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч.3 ст. 286-1 КК України, та беззаперечно доводять його винуватість у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого та спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Суд, при вирішенні питання відповідальності обвинуваченого звертає увагу на роз`яснення, наведені у п.п. 20, 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», якими передбачено, що при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України, суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 КК України, необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.

Відповідно до положень ч.2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Під час судового розгляду, встановлено, що ОСОБА_3 , є учасником бойових дій, останній визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні та вказав, що щиро розкаюється, надав критичну оцінку своїй протиправній поведінці. На думку суду, дані обставини знайшли підтвердження в судовому засіданні.

Отже, обставиною, яка пом`якшує покарання, у відповідності до ст.66 КК України є щире каяття обвинуваченого у вчиненому.

Обставин, які б обтяжували покарання, у відповідності до ст.67 КК України не встановлено.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує вимоги пунктів 1, 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», та практику ЄСПЛ, зокрема рішення «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року про те, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає співмірним, а також положення ст.65 КК України, характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, який згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином вчинений з необережності; конкретні обставини його вчинення, та наслідки, що на час вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 перебував в стані алкогольного сп`яніння середнього степеню (1,85% етилового спирту в крові), дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий; є військовослужбовцем Збройних Сил України, учасником бойових дій; на диспансерному обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває; обставини, що пом`якшують покарання якими суд визнає щире каяття.

Згідно досудової доповіді провідного інспектора Рівненського районного відділу №1 філії ДУ «Центр пробації» у Рівненській області, з дослідження інформації, що характеризують особу, умов життєдіяльності, відносин у суспільстві, свідчать про можливість виправлення ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства.

Враховуючи вищенаведене, за наявності обставин, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, ставлення обвинуваченого до вчиненого з осудом, беручи до уваги позицію потерпілих, щодо призначення обвинуваченому покарання, обставини вчиненні злочину, не бажання обвинуваченого відшкодувати шкоду на стадії досудового розслідування та судового розгляду, відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який є військовослужбовцем, учасником бойових дій, суд дійшов висновку про необхідність призначити покарання ОСОБА_3 у виді позбавленні волі на строк сім років з застосуванням додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на сім років, що відповідатиме меті покарання, ступеню тяжкості кримінального правопорушення, сприятиме виправленню останнього та попередженню скоєння нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами.

Потерпілим ОСОБА_7 подано цивільний позов, в порядку ст. 128 КПК України, у якому він просить стягнути з ОСОБА_3 на свою користь майнову шкоду завдану вчиненням кримінального правопорушення в розмірі 5 256 доларів США, що еквівалентно згідно курсу НБУ станом на 11.07.2024 213 971 гривень, 76 копійок, та 100 000 гривень моральної шкоди. У позові вказує, що внаслідок дорожньо транспортної пригоди, яка сталась з вини ОСОБА_3 він отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, зазнав майнової шкоди яка виражається у понесених витратах на лікуванні та тотальному знищенні транспортного засобу, яким він керував. Через отриманні тілесні ушкодження, він перебував на лікуванні, переніс хірургічне втручання, після чого проходив довготривале лікування. Підтверджень понесених витрат на лікування в повній мірі не збереглось. Транспортний засіб Renault Megane, яким він керував на момент ДТП, внаслідок механічних пошкоджень, ремонту не підлягає, а тому враховуючи середню вартість аналогічного транспортного засобу, Renault Megane, 2006 року випуску, загальна сума завданої майнової шкоди, становить 5 256 доларів США, що еквівалентно згідно курсу НБУ станом на 11.07.2024 - 213 971, 76 гривень. Моральну шкоду оцінює у 100 000 гривень, яка виражається у спричиненні моральних та фізичних стражданнях, вимушених негативних змінах у його житті, переживаннях, спогадах про подію, пережитому стресі та переживаннях, які змінили його звичне життя та вплинули на психоемоційне почуття.

Потерпілою ОСОБА_5 подано цивільний позов, про стягнення з ОСОБА_3 650 000 гривень моральної шкоди, яка полягає у тому, що внаслідок дорожньо транспортної пригоди, яка сталась з вини ОСОБА_3 , загинула її донька ОСОБА_14 . Смерть дочки стала руйнівною її психологічного та фізичного здоров`я. Після смерті дочки, на її утриманні залишився онук ОСОБА_16 , 2016 року народження, який має розлади аутистичного спектру. Вона призначена опікуном внука.

Цивільний позивач ОСОБА_10 , яка є власником транспортного засобу BMW 320 D, реєстраційний номер НОМЕР_2 , яки на час дорожнього транспортної пригоди керувала ОСОБА_13 подано цивільний позов до ПрАТ «СК «УНІКА», та обвинуваченого ОСОБА_3 , у якому остання просить стягнути на свою користь - з ПрАТ «СК «УНІКА» 156 800 гривень страхового відшкодування (в т.ч. 8 000 гривень пов`язані з послугами транспортування евакуатором автомобіля), з ОСОБА_3 - 229 060 гривень майнової шкоди, 8 600 гривень витрат на оплату експертного автотоварозначого дослідження, 2 400 гривень витрати за розбору майстрами СТО ФОП ОСОБА_15 автомобіля для огляду експертами, 15 000 гривень моральної шкоди, 41 186 грн. які будуть понесені при оплаті послуг за правничу допомогу.

12.07.2024, між ОСОБА_10 та адвокатом ОСОБА_11 укладено Договір про надання правової допомоги, 24.10.2024, укладено Додатковий Договір до договору про надання правової допомоги від 12.07.2024, згідно якого сторони домовились про вартість послуг (гонорару) за надання правової допомоги у кримінальному провадженні № 0000552 від 12.07.2024 10 % від ціни позову, що становить 41 186 гривень.

Вирішуючи подані цивільні позови потерпілих та цивільного позивача, суд виходить із наступних обставин справи та вимог закону.

Згідно ч.2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, в залежності від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю, або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ч.5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Статтею 1177 ЦК України, визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна, шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її заподіяла за наявності її вини.

У відповідності до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч.3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справи «Войтенко проти України», «Науменко проти України»).

Відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

У відповідності до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом, залежно від характеру заподіяних фізичних та душевних страждань, їх глибини та погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, а також інших негативних наслідків, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, при визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Гроші виступають еквівалентом завданої моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та справедливої сатисфакції потерпілому. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості.

Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19).

Таким чином, розмір відшкодування моральної шкоди не є сталою величиною, а визначається судом в кожному конкретному випадку з урахуванням всіх обставин справи.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, однак, при цьому суд має

виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З урахуванням характеру й обсягу фізичних та моральних страждань потерпілого ОСОБА_7 , котрий внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, через що тривалий час перебував на лікуванні, був порушений звичний спосіб його життя, він пережив фізичні болі та переживання, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, беручи також до уваги повне визнання позову обвинуваченим, суд приходить до переконання про можливість задоволення цивільного позову в частині відшкодування майнової та моральної шкоди повністю, стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 - 5 256 доларів США, що еквівалентно згідно курсу НБУ станом на 11.07.2024 - 213 971, 76 гривень, та моральної шкоди в сумі 100 000 грн.

Враховуючи характер та обсяг фізичних та моральних страждань потерпілої ОСОБА_5 , у якої в результаті дорожньо - транспортної пригоди загинула донька ОСОБА_14 , 1993 року народження, після смерті якої на її утриманні залишився малолітній внук ОСОБА_16 , 2016 року народження, опікуном якого вона призначена на підставі Розпорядження Рівненського міського голови (батько позбавлений батьківських прав рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 16.04.2024, справа №569/23648/23), невідворотність втрати рідної людини, беручи також до уваги повне визнання позову обвинуваченим, суд приходить до переконання про можливість задоволення цивільного позову ОСОБА_5 повністю, стягнення з обвинуваченого на користь потерпілої ОСОБА_5 650 000 гривень моральної шкоди.

Цивільний позов ОСОБА_10 , про стягнення ПрАТ «СК «УНІКА» 156 800 гривень страхового відшкодування (в т.ч. 8 000 гривень пов`язані з послугами транспортування евакуатором автомобіля), з обвинуваченого ОСОБА_3 - 229 060 гривень майнової шкоди, 8 600 гривень витрат на оплату експертного автотоварозначого дослідження, 2 400 гривень витрати за розбору майстрами СТО ФОП ОСОБА_15 автомобіля для огляду експертами, 15 000 гривень моральної шкоди, підлягає до задоволення повністю.

Відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» п. 1.2. страховики - страхові організації, що мають право на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до вимог, встановлених цим Законом та Законом України "Про страхування".

Відповідно до ст. 22 цього Закону п. 22.1. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Визначений Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядок звернення потерпілого до страхової кампанії із заявою про здійснення страхового відшкодування є не досудовим порядком урегулювання спору, визначеним як обов`язковий в розумінністатті 124 Конституції України, а позасудовою процедурою здійснення страхового відшкодування, яка загалом не виключає право особи безпосередньо звернутися до суду з позовом про стягнення відповідного відшкодування.

Обов`язок відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, у тому числі, якщо йдеться про вчинення злочину, передбаченого ст. 286 КК України, обумовлений не порушенням певного договірного зобов`язання, а фактом спричинення шкоди майну, здоров`ю та життю людини.

Застосування положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у кримінальному судочинстві не повинно суперечити його засадам і обмежувати права потерпілого.

Право особи у випадку завдання шкоди кримінальним правопорушенням, передбаченим ст. 286 КК України, порушене саме фактом заподіяння такої шкоди. А тому особа вправі самостійно обирати способи відшкодування такої шкоди. Це також узгоджується зі статтями 15,16 ЦК України.

У відповідності до висновку судового експерта № 519.24СЕ від 17 жовтня 2024 (копія додається) Вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля BMW 320D,ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_6 , пошкодженого в ДТП 11.07.2024 року, станом на момент ДТП, становить: 518986,26 грн. (П`ятсот вiсiмнадцять тисяч дев`ятсот вiсiмдесят шiсть гривень 26 копiйок). Ринкова вартість автомобіля BMW 320D, ідентифікаційний НОМЕР_7 , реєстраційний номер НОМЕР_6 з врахуванням пошкоджень наявних після ДТП 11.07.2024 року, станом на момент ДТП, становить: 141125,88 грн. (Сто сорок одна тисяча сто двадцять п`ять гривень 88 копiйок). Вартість відновлювального ремонту (СВР) досліджуваного колісного транспортного засобу BMW 320D, ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_6 пошкодженого в ДТП 11.07.2024 року в цінах станом на 11.07.2024 року з урахуванням особливостей його стану, які можливо було встановити при органолептичному експертному огляді 17.09.2024 року, складає: 880263,08 грн. Коефіцієнт фізичного зносу (ЕЗ) досліджуваного колісного транспортного засобу BMW 320D, ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_6 пошкодженого в ДТП 11.07.2024 року з урахуванням особливостей його стану, які можливо було встановити при органолептичному експертному огляді 17.09.2024 року, складає: 0,6692. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу (СВРЗ) досліджуваного колісного транспортного засобу BMW 320D, ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_6 пошкодженого в ДТП 11.07.2024 року в цінах станом на 11.07.2024 року, з урахуванням особливостей його стану, які можливо було встановити при органолептичному експертному огляді 17.09.2024 року, складає: 377 860,38 грн. Величина втрати товарної вартості (ВТВ) автомобіля BMW 320D, ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_6 в результаті його пошкодження в ДТП 11.07.2024 року і наступного впливу наслідків ремонту, в цінах станом на 11.07.2024 року, складає: 0,00 грн. Позивач понесла витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження пошкодженого автомобіля в сумі 8 600 грн., розборку авто на СТО ФОП ОСОБА_15 для огляду експертами 2400 грн. транспортування евакуатором з м.Рівне до штрафмайданчика с.Городок 7000 грн. (транспортування евакуатором з штрафмайданчика с.Городок до м.Рівне 1000 грн. 15 липня 2024, позивач звернулася із заявою до ПрАТ «СК УНІКА» щодо виплати страхового відшкодування. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (стаття 29 Закону про страхування відповідальності власників ТЗ). Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди (пункт 30.1 статті 30 Закону про страхування відповідальності власників ТЗ). Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди (пункт 30.2 статті 30 Закону про страхування відповідальності власників ТЗ). Отже, з урахуванням права на отримання позивачем страхового відшкодування від Страховика в сумі 156 800 грн., відповідач ОСОБА_3 зобов`язаний відшкодувати 377 860грн. (сума збитку) грн. 156800грн.(страховка) = 221060 грн. Крім того, відшкодуванню на користь позивачки ОСОБА_10 підлягають додаткові витрати на оплату здійснення автотоварознавчого дослідження, що підтверджується платіжною інструкцією № 0.0..1 від 17.09.2024 на суму 8 600,00 грн. витрати на розборку авто на СТО ФОП ОСОБА_15 для огляду експертами 2400 грн., платіжна інструкція № 0.0..1, витрати пов`язані із транспортування автомобіля евакуатором з м.Рівне до штрафмайданчика с.Городок 7000 грн., транспортування евакуатором з штрафмайданчика с.Городок до м.Рівне 1000 грн. Загальна сума додаткових витрат 8 600 + 2 400 + 7000 + 1000 = 19 000 грн. Вирішуючи позов в частині оплати послуг за правничу допомогу, в сумі 41 186 грн. які будуть понесені при оплаті послуг за правничу допомогу, суд виходить з наступного.

Як зазначалось раніше, 12.07.2024, між ОСОБА_10 та адвокатом ОСОБА_11 укладено Договір про надання правової допомоги, 24.10.2024, укладено Додатковий Договір до договору про надання правової допомоги від 12.07.2024, згідно якого сторони домовились про вартість послуг (гонорару) за надання правової допомоги у кримінальному провадженні № 0000552 від 12.07.2024 10 % від ціни позову, що становить 41 186 гривень.

Положеннями ч. 1 ст. 124 КПК України, встановлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

До таких витрат відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 118 КПК України, належать витрати на правову допомогу.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України, розмір процесуальних витрат, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Правовою підставою відшкодування витрат на правову допомогу є договір, укладений між потерпілим та адвокатом-представником, а також документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, для визначення розміру процесуальних витрат на правову допомогу, що підлягають відшкодуванню, крім договору про надання правової допомоги, особа має надати і оригінали документів, які підтверджують ці витрати, а також процесуально підтвердити надання правових послуг (складений процесуальний документ, вчинена процесуальна дія (участь у слідчих (розшукових) діях чи ознайомлення із процесуальними документами тощо)).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України № 5076-VI від 05.07.2012 «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги, домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного вище Закону).

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009, №23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

У рішенні ЄСПЛ "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При визначенні необхідного розміру витрат на правову допомогу, суд керується відповідними правовими позиціями, які зафіксовані Верховним Судом, зокрема в Постанові у справі № 915/237/18 від 01.09.2019, де зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Також констатовано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

Таким чином, керуючись принципами справедливості та верховенством права, виходячи з критерію реальності адвокатських послуг, суд вважає, що розмір витрат на правову допомогу є обґрунтованим таким, що підлягає до задоволення.

Заходи забезпечення кримінального провадження, арешти майна, слід скасувати відповідно до ст. 174 КПК України.

Долю речових доказів вирішити згідно ст. 100 КПК України.

На підставі ч.2 ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави, витрати, пов`язані із залученням експерта в розмірі 29 533 гривень 92 копійки.

Запобіжний захід, у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 слід продовжити, оскільки в даному випадку не припинив існувати один із ризиків, що були підставою для обрання та, відповідно, продовження обраного запобіжного заходу у виді тримання обвинуваченого під вартою, а саме ризик можливості переховуватись від суду, з огляду на тяжкість інкримінованого діяння та можливого покарання за це діяння.

З огляду на наведене, слід залишити обраний запобіжний захід до набрання вироком законної сили, але не довше, аніж на 60 діб.

Керуючись ст. ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України і призначити йому покарання у виді позбавленні волі на строк 7 (сім років) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 7 (сім) років.

Строк відбування покарання відносно ОСОБА_3 рахувати з дня затримання - 12 липня 2024 року.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , продовжити до набрання цим вироком законної сили, але не більше 60 діб, а саме до 16 лютого 2025 року - включно.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 майнову шкоду в розмірі 5 256 доларів США, що еквівалентно згідно курсу НБУ станом на 11.07.2024 213 971 ( двісті тринадцять тисяч дев`ятсот сімдесят одна) гривня, 76 копійок, та 100 000 ( сто тисяч) гривень моральної шкоди.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 650 000 ( шістсот п`ятдесят тисяч) гривень моральної шкоди.

Цивільний позов ОСОБА_10 до ПрАТ «СК «УНІКА», ОСОБА_3 про відшкодування шкоди задовольнити.

Стягнути з ПрАТ «СК УНІКА» на користь ОСОБА_10 156 800 (сто п`ятдесят шість тисяч вісімсот) гривень страхового відшкодування.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_10 229 060 ( двісті двадцять дев`ять тисяч шістдесят гривень) майнової шкоди, 8 600 ( вісім тисяч шістсот) гривень витрат на оплату експертного автотоварозначого дослідження, 2 400 ( дві тисячі чотириста) гривень витрати за розбору майстрами СТО ФОП ОСОБА_15 автомобіля для огляду експертами, 15 000 ( п`ятнадцять тисяч) гривень моральної шкоди, а також 41 186 ( сорок одна тисяча сто вісімдесят шість ) грн. витрат за правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 29 533,92 (двадцять дев`ять тисяч п`ятсот тридцять три гривні 92 копійки) гривень 92 копійки, витрат на залучення експерта.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді від 16.07.2024 (№569/13047/24, 1-кс/569/4810/24) на автомобіль Renault Megane Scenic, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належав ОСОБА_14 , 1993 року народження,

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді від 16.07.2024 (№569/13047/24, 1-кс/569/4811/24) на автомобіль Renault Megane, реєстраційний номер НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_17 .

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді від 16.07.2024 (№569/13047/24, 1-кс/569/4812/24) на автомобіль BMW 320 D, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_10 .

Транспортні засоби, марки Renault Megane Scenic, реєстраційний номер НОМЕР_1 , марки Renault Megane, реєстраційний номер НОМЕР_3 , марки BMW 320 D, реєстраційний номер НОМЕР_2 повернути власникам/законним володільцям/родичам загиблої.

Речові докази:

-оптичний диск з відеозаписом із нагрудних камер поліцейських, що виїжджали на ДТП, що мала місце 11.07.2024, - зберігати в матеріалах кримінального провадження;

-зразки букального епітелію ОСОБА_3 , упаковані до паперового конверту СУ НПУ, що зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів СУ ГУНП в Рівненській області, знищити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1