Справа №295/4437/25
УХВАЛА

щодо застосування запобіжного заходу

31.03.2025 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора Житомирської спеціалізованої прокуратури

у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3

слідчого Житомирського РУП № 1 ОСОБА_4

захисника - адвоката ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000469 від 29.03.2025, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

І. Суть клопотання

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся з клопотанням, в якому просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят діб.

В клопотанні зазначено, що в провадженні Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській перебувають матеріали досудового розслідування № 0000469 від 29.03.2025, в межах якого ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Слідчий в клопотанні вказує, що 29.03.2025 близько 17:45 год ОСОБА_6 , не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом, керуючи автомобілем марки «Renault Megane», здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7 отримала травми несумісні з життям, що спричинило смерть потерпілої.

Зі змісту клопотання вбачається, що наявність обґрунтованої підозри сторона обвинувачення підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: змістом рапорту інспектора-чергового Житомирського РУП № 1 ГУ НП в Житомирській області від 29.03.2025, даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 29.03.2025, даними протоколів допитів свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 від 29.03.2025, даними протоколу огляду предмету від 09.03.2025, даними протоколу затримання особи підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 30.03.2025; даними протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_6 від 30.03.2025, даними протоколу проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_6 від 30.03.2025, змістом повідомлення про підозру ОСОБА_6 .

В обґрунтування доводів щодо застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу слідчий посилається на наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, - можливість переховуватись від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, експерта у кримінальному провадженні.

Також, на переконання слідчого, зважаючи на доведеність наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 , окрім як тримання під вартою, не зможе запобігти виникненню наведених ризиків.

ІІ. Процедура та позиції сторін

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу здійснювалось повне фіксування судового процесу технічними засобами.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав з підстав, викладених в ньому, просив задоволити. Вказав, щообгрунтованість підозри підтверджується долученими до клопотання доказами. Прокурор зауважив, що враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення та тяжкість покарання, яке йому загрожує, існує реальний ризик переховування від органів досудового розслідування/суду, а також підтверджений ризик можливого впливу на свідків в кримінальному провадженні, оскільки вони проживають в сусідніх селах, можуть бути знайомими між собою. Додатково прокурор ОСОБА_3 вказав, що також існує ризик можливості вчинення інших кримінальних правопорушень, оскільки ОСОБА_6 є військовослужбовцем, оголошений в розшук у зв`язку із самовільним залишенням військової частини, проте відомості про наявність зареєстрованого кримінального провадження за таким фактом на цей час відсутні.

Прокурор ОСОБА_3 вважає, що встановлені та наведені органом досудового розслідування обставини в сукупності свідчать про те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, заявленим в клопотанні.

Слідчий Житомирського РУП №1 ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримав і просив задоволити.

Підозрюваний ОСОБА_6 у судовому засіданні свою причетність до вчинення злочину, інкримінованого органом досудового розслідування, визнав, має намір відшкодувати шкоду родичам потерпілої. Зазначив, що дозволену швидкість не порушував, намагався уникнути зіткнення з потерпілою, яка переходила проїзну частину в недозволеному місці, але вона побігла в ту сторону, куди він вивертав для уникнення зіткнення, автомобіль занесло на повороті та відбулось зіткнення. Місце події він не залишив, сам викликав поліцію та швидку допомогу. Щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, просив застосувати домашній арешт. Пояснив, що керував автомобілем без посвідчення водія, оскільки був позбавлений водійських прав за керування в стані алкогольного сп`яніння. Зауважив, що не знайомий зі свідками в кримінальному провадженні. Додатково вказав, що вступив на військову службу в 2020 році, самовільно залишив військову частину близько трьох тижнів тому, намагається відновитись на військовій службі, але в іншій військовій частині.

Захисник ОСОБА_5 заперечував проти обрання підзахисному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вказав, що ризики, наведені органом досудового розлідування, є надуманими і не підтвердженими доказами, ОСОБА_6 співпрацює з органом досудового розслідування, причетність визнає, не має на меті переховуватись від слідчого/суду, має намір відшкодувати матеріальну шкоду родичам потерпілої. Адвокат просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний період доби. Вважає, що такий запобіжний захід абсолютно нівелює ризики, на які посилається прокурор.

ІІІ. Кримінально-процесуальне законодавство

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За правилами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

ІV. Обставини, встановлені слідчим суддею, їх оцінка, мотиви та висновки слідчого судді

Слідчим суддею встановлено, що слідчими Житомирського РУП № 1 ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000469 від 29.03.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, по факту порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть ОСОБА_7

30.03.2025 о 01 год 00 хв ОСОБА_6 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України, що підтверджується змістом протоколу затримання особи. Фактичний час затримання підозрюваний в судовому засіданні не оспорював.

30.03.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 України, - порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть ОСОБА_7 .

На підставі досліджених доказів слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_6 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкриміновано органом досудового розслідування. Крім того, сам підозрюваний не заперечує свою причетність до дорожньо-транспортної пригоди, не заперечує, що він перебував за кермом автомобіля в момент зіткнення з потерпілою.

Слідчим суддею встановлено достатньо підстав вважати, що прокурором доведений ризик, на який він посилається, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування або суду з огляду на таке.

ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, який згідно зі ст. 12 КК України, є тяжким, за скоєння такого злочину КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років.

Слідчий суддя враховує доводи слідчого та прокурора щодо наявності ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування, враховуючи тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим.

Отже, усвідомлення можливого призначення покарання у вигляді позбавлення волі, на думку слідчого судді, може свідчити, що ОСОБА_6 з метою уникнення кримінальної відповідальності може вчиняти спроби переховування від органу досудового розслідування та/або суду.

На переконання слідчого судді прокурором не доведений ризик, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків в кримінальному провадженні, зважаючи на те, що він власну причетність не заперечує, розкаюється у вчиненому, бажає відшкодувати шкоду родичам потерпілої, матеріли клопотання не містять переконливих доводів, що ОСОБА_6 знайомий зі свідками в кримінальному провадженні і може чинити вплив на них.

Слідчий суддя вважає, що прокурором не доведений ризик, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки на підставі наданих слідчому судді матеріалів не встановлено, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, сам по собі факт перебування в розшуку за самовільне залишення військової частини не вказує на те, що він схильний до вчинення злочинів. Також слідчий суддя бере до уваги, що злочин за ст. 286 КК України належить до злочинів, які вчиняються з необережності.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід, в тому числі у вигляді тримання під вартою, є засобом для забезпечення процесуальної поведінки підозрюваного під час проведення досудового розслідування та судового провадження, а не мірою відповідальності за скоєне, а тому тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, в якому підозрюється особа, можливе притягнення до кримінальної відповідальності, не можуть бути домінуючим критерієм для обрання запобіжного заходу.

Аналогічна правова позиція висловлена в рішенні Європейського суду з прав людини Мамедов проти Росії від 01.06.2006 року, відповідно до якого посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що обвинувачений переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини, є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Зі змісту рішення Європейського суду з прав людини Клішин проти України від 23.02.2012 вбачається, що підстави для тримання під вартою мають бути підтверджені фактами.

В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 року № 511-550/0/4-13 "Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України" слідчим суддям нижчих інстанцій надано роз`яснення, що вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний, серед іншого, зважати, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК. При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").

Слідчому судді, суду при розгляді відповідного клопотання слід ретельно перевіряти достовірність підстав для його задоволення, оскільки одним із найбільш частих порушень прав людини, визнаних ЄСПЛ у справах проти України, є необґрунтоване ухвалення судами рішень про обрання та/або продовження строку тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою, а також те, що можливість застосування запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою у багатьох випадках навіть не розглядалася.

Крім того, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що 30.01.2020 у пілотному рішенні "Сукачов проти України" ЄСПЛ вказав на заходи загального характеру, які Україна має вжити протягом 18 місяців. Так у п.147 даного рішення зазначено, що проблема переповненості протягом попереднього ув`язнення тісно пов`язана з іншою проблемою, яка часто виявляється у рішеннях проти України стосовно скарг відповідно до статті 5, а саме, надмірною тривалістю попереднього ув`язнення. Зокрема, він неодноразово визнавав порушення статті 5 § 3 Конвенції у зв`язку з відсутністю належного виправдання як для коротких, так і для довгих періодів попереднього ув`язнення в Україні (див., наприклад, Kharchenko v. Ukraine, no. 40107/02, § 99, 10 лютого 2011; Komarova v. Ukraine, № 13371/06, §§ 77-81, 16 травня 2013; Osakovskiy v. Ukraine, № 13406/06, §§ 82-85, 17 липня 2014; Yaroshovets and Others v. Ukraine, №№ 74820/10 та 4 інших, §§ 123-28, 3 грудня 2015; Ignatov v. Ukraine, № 40583/15, §§ 40-42, 15 грудня 2016; Zherdev v. Ukraine, № 34015/07, §§ 121-24, 27 квітня 2017; Makarenko v. Ukraine, № 622/11, §§ 91-94, 30 січня 2018; та Krivolapov v. Ukraine, № 5406/07, §§ 106-08, 2 жовтня 2018).

ЄСПЛ визнав порушення статті 5 § 3 Конвенції у більш ніж дев`яноста справах проти України.

Дослідивши матеріали справи слідчий суддя вважає, що прокурором не доведено наявність обґрунтованих фактів, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, доведеним прокурором, а відтак застосування до підозрюваного ОСОБА_6 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необґрунтованим.

Вирішуючи питання про застосування стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує, що прокурором доведено наявність лише одного ризику - що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування, враховуючи особу підозрюваного, його молодий вік, наявність в нього постійного місця проживання, який має на утриманні малолітню дитину, проходить військову службу в Збройних Силах України за контрактом з 18 років, не будучи особою мобілізаційного віку, що в сукупності вказує на його міцні соціальні зв`язки, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, беручи до уваги обставини дорожньо-транспортної пригоди, те, що підозрюваний не перебував у стані сп`яніння, потерпіла переходила проїзну частину дороги у невстановленому місці, а відтак слідчий суддя вважає невиправданим застосування відносно нього виняткового запобіжного заходу.

З урахуванням викладених обставин, слідчий суддя не вбачає підстав для застосування щодо підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу, пов`язаного з позбавленням волі у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 194 КПК України для досягнення мети застосування запобіжного заходу, яка вказана у ст. 177 КПК України, тобто забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, слідчий суддя вважає за доцільне застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід, який не пов`язаний з триманням під вартою.

Згідно зі ст. 181 КПК України домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

З огляду на встановлені під час розгляду клопотання та викладені вище обставини, слідчий суддя вважає за доцільне обрати стосовно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце постійного проживання цілодобово без застосування електронних засобів контролю за адресою: АДРЕСА_1 .

Одночасно із застосуванням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слідчий суддя покладає на підозрюваного обов`язки, передбачені п.п. 1, 4 ч. 5 ст. 194 КПК України.

На думку слідчого судді вказаний запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту та покладені на ОСОБА_6 обов`язки зможуть забезпечити його належну процесуальну поведінку та зможуть нівелювати ризик, доведений прокурором, - можливість переховуватись та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 181, 183, 194, 196, 197, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задоволити частково.

Відмовити в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

Обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю.

Заборонити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,залишати зареєстроване місце проживання за адресою АДРЕСА_1 , цілодобово строком на 60 днів до 29.05.2025 включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 такі обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування Житомирського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Житомирській області, прокурора або суду залежно від стадії кримінального провадження;

- заборонити спілкування зі свідками в цьому кримінальному провадженні.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , що у разі невиконання обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімума для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімума для працездатних осіб.

Встановити строк дії ухвали до 29.05.2025.

По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Відповідно до ст. 202 КПК України звільнити підозрюваного ОСОБА_6 з-під варти.

Виконання ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання до Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області.

Ухвала підлягає до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений 04.04.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1