Справа № 358/412/20 Провадження № 1-кп/358/30/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000131 від 27.03.2020 року у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Богуслав, Київської області, українця, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, з середньо-спеціальною освітою, раніше судимого, а саме 24.10.2019 Богуславським районним судом Київської області за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді обмеження волі строком 1 рік на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік; реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1 , засоби зв`язку: тел. НОМЕР_2 ,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи раніше судимим, останнього разу 24.10.2019 Богуславським районним судом Київської області за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді обмеження волі строком 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, маючи не зняту і не погашену судимість у встановленому законом порядку, належних висновків для себе не зробив і повторно, під час іспитового терміну, вчинив новий умисний злочин проти власності, при наступних обставинах.

27.03.2020 близько 17 год. 30 хв. ОСОБА_4 прибув до продуктового магазину міні-маркет «Щедрий край» який розташований за адресою: вул. Соборна, 11, м. Богуслав Київської області, для здійснення покупок.

Цього ж дня приблизно о 17 год. 35 хв., ОСОБА_4 помітив на полиці магазину мобільний телефон марки «Хіаоmі» модель «Redmi 4Х», власником якого являється ОСОБА_6 , який був залишений останньою в приміщенні даного магазину, при цьому ОСОБА_6 достовірно знала місцезнаходження свого мобільного телефону. В цей час ОСОБА_4 , вирішив викрасти вказаний мобільний телефон з метою подальшого обернення на власну користь.

В цей час ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, керуючись корисливим мотивом, в умовах неочевидності, усвідомлюючи про необхідність повідомлення власника або адміністрацію закладу про знахідку мобільного телефону, ОСОБА_4 , скориставшись відсутністю власника та сторонніх осіб, таємно викрав мобільний телефон марки «Хіаоmі» модель «Redmi 4Х».

Після цього ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи вартість викрадено майна, а саме мобільного телефону марки «Хіаоmі» модель «Redmi 4Х» становить - 1296,00 грн.

Отже, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 завдав потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 1296,00 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Під час судового засідання обвинуваченому судом роз`яснено, що на час судового розгляду набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким визначено інший розмір задля розмежування дрібної крадіжки та крадіжки. А отже, наразі дії обвинуваченої кваліфікуються як дрібна крадіжка, що є підставою для закриття кримінального провадження, ураховуючи положення статті 5 КК України, положень статей 284, 479-2 КПК України.

Під час судового засідання обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 підтримав клопотання обвинуваченого та просив його задовольнити.

Прокурор не заперечував проти закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України та просив вирішити питання щодо процесуальних витрат в даному провадженні, речових доказів.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання за викликом не прибула, про дату, час та місце розгляду судового провадження була повідомлена належним чином, надала заяву про слухання справи у її відсутність та зазначила, що претензій до обвинуваченого не має. Сторони кримінального провадження щодо розгляду клопотання обвинуваченого за відсутності потерпілої не заперечували.

Заслухав думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд доходить наступних висновків.

Судовим розглядом встановлено, що в провадженні Богуславського районного суду Київської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000131 від 27.03.2020 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні 27 березня 2020 року, кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України щодо потерпілої ОСОБА_6 , якій спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 1296 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Частиною 6 ст. 3 КК України зазначено, що зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно із ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

09.08.2024 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ.

Вказаним законом статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції та визначено, що дрібним вважається викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Згідно з ч.2 ст.51 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за дію, передбачену частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПК України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

В 2020 році розмір податкової соціальної пільги складає 2010,20 грн. х 50 % = 1005,10 грн.

Таким чином, після набрання чинності Законом України № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року викрадення чужого майна є кримінально караним діянням, якщо його вартість становить понад два неоподатковуваних мінімумів доходів: в 2020 році - 1005,10 грн. х 2 = 2010,20 грн.

Положеннями ч.1 ст.3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками постанови Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № 278/1566/21 від 07 жовтня 2024 року, відповідно до яких Закон № 3886-IX, яким внесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.

Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі.

В ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_4 висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, яке було вчинено 27.03.2020 року, розмір матеріальної шкоди склав 1296 грн. 00 коп., тобто не перевищував 2010,20 грн., тому після набрання чинності Законом України № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року вказане діяння вже не є кримінально караним діянням.

Вказані обставини підтверджуються наданим висновком експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи № 1240/20 від 30.03.2020.

Пункт 4-1 частини 1 статті 284 КПК України визначає, що кримінальне провадження закривається у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до ч. 7 ст. 284 КПК України, ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1частини першої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 479-2 КПК України встановлено, що суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Частиною 3 ст. 479-2 КПК України регламентовано, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Враховуючи вартість таємно викраденого майна, яка становить: 27.03.2020 року - 1296 грн.00 коп., що є нижче суми, з якої відповідно до Закону №3886-IX та положень Податкового Кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме 2010,20 грн, з огляду на передбачений ст. 58 Конституції України та ст. 5 КК України принцип зворотної дії в часі, беручи до уваги, що обвинувачений не заперечує проти закриття кримінального провадження щодо нього на підставі пункту 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, суд приходить до висновку, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 підлягає закриттю.

Процесуальні витрати на залучення експерта слід віднести на рахунок держави.

Суд також вважає, що з метою вирішення в подальшому долі речових доказів в порядку, та на умовах, які передбачені статтею 100 КПК України, слід застосувати частину четверту статті 174 КПК України - та скасувати арешт майна, який був накладений згідно ухвали слідчого судді Богуславського районного суду Київської області від 30.03.2020.

Долю речових доказів у справі необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов по справі не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 284, 369-372, 376, 392 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Кримінальне провадження № 0000131 від 27.03.2020 у відношенні ОСОБА_4 за ч.2 ст.185 КК України закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Скасувати арешт майна, який був накладений згідно ухвали слідчого судді Богуславського районного суду Київської області від 30 березня 2020 року, на підставі частини четвертої статті 174 КПК України, для вирішення питання речових доказів на умовах, та в порядку, який передбачено статтею 100 КПК України.

Речові докази: мобільний телефон марки «Xiaomi» модель «Redmi 4X», імеі1: НОМЕР_3 , імеі2: НОМЕР_4 , який переданий на тимчасове зберігання до камери схову Богуславського ВП Миронівського ВП ГУНП в Київській області, згідно до квитанції б/н, після набрання ухвалою законної сили повернути за належністю потерпілій ОСОБА_6 .

Цивільний позов не заявлений.

Запобіжний захід не застосовувався.

Віднести процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи №1240/20 від 30.03.2020 в сумі 300 грн. на рахунок держави.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому та направити потерпілій.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий: суддя ОСОБА_1