Справа № 589/4170/22
Провадження № 1-в/589/197/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 року м. Шостка

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

інспектора Шосткинського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Сумській області ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Шостка подання провідного інспектора Шосткинського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Сумській області ОСОБА_5 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шостка Сумської області, громадянина України, не працюючого, з професійною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, засудженого вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 02.05.2024 за ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 357, ч.3ст. 357 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяця із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік,

про приведення судового рішення у відповідність з діючим законодавством,

ВСТАНОВИВ:

До Шосткинського міськрайонного суду Сумської області надійшло вищевказане клопотання про приведення у відповідність вироку Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 02.05.2024 згідно чинних змін у законодавстві відносно ст.185 КК України за Законом України № 3886-ІХ від 18.07.2024.

Засуджений ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав.

Представник Шосткинського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Сумській області у судовому засіданні клопотання підтримав.

Дослідивши матеріали, суд доходить висновку, що клопотання підлягає задоволенню враховуючи таке.

ОСОБА_6 засуджено вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 02.05.2024 за ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 357, ч.3ст. 357 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Відповідно до вироку суду, 23.10.2022 року ОСОБА_6 діючи таємно від оточуючих, шляхом вільного доступу, в умовах воєнного стану заволодівши банківською карткою ОСОБА_7 здійснив оплату товарів спричинивши останньому матеріальну шкоду на суму 1665,42 грн.

Крім того, 24.10.2023 року ОСОБА_8 діючи повторно, в умовах воєнного стану здійснив оплату товарів та вчинив крадіжку на суму 309 грн.

Загальна сума викрадених з картки коштів становить 1974 грн. 42 коп.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон). Законом змінено поняття «вартості вкраденого майна» для визначення кримінальної караності крадіжки, як ознаки складу злочину, передбаченого ст. 185 КК України, що призвело до часткової декриміналізації умисних діянь, які виражені в умисному викраденні чужого майна.

До набрання чинності вказаним Законом, кримінально караною вважалася крадіжка, виходячи з розміру понад 0,2 неоподатковуваного мінімуму, який за нормами адміністративного та кримінального законодавства для кваліфікації злочинів чи правопорушень, встановлювався з суми неоподатковуваного мінімуму на рівні податкової соціальної пільги.

Так, підпунктом 169.1.1 статті 169 визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку па місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Податкова соціальна пільга визначена підпунктами 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IVІІКУ для відповідного року. Податкова соціальна пільга дорівнює 50 % розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, а прожитковий мінімум встановлюється законом станом на 01 січня поточного року. Таким чином, зазначеним Законом крадіжки на суму, що не перевищують на момент вчинення правопорушення у 2024 році - 3028 грн., у 2023 -2684 грн., у 2022 -2481 грн., у 2021 році - 2270 грн., у 2020 році -2102 грн., віднесено до дрібних крадіжок, за які передбачено адміністративну, а не кримінальну відповідальність.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності.

Велика Палата Верховного Суду у постанові № 0306/7567/12, вказала, що за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв па час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності.

Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Зазначений підхід закріплено у частині першій статті 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Зміст цієї конституційно-правової норми деталізовано у статті 5 КК України. Згідно із частиною першою цієї статті закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили діяння до набрання законом чинності.

Таким чином, внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886- IX, який набрав чинності 09.08.2024 року має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою 'закону.

У відповідності з вимогами ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Ні підставі викладеного, суд вбачає підстави для задоволення клопотання про звільнення від покарання засудженого на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 537, 539 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Подання провідного інспектора Шосткинського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Сумській області задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння, звільнити засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання за вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 02.05.2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1