Провадження № 1-кп/646/695/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2025 року м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря : ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого : ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001102 від 08.10.2024 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харкова громадянина України, який має середню освіту, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

11 березня 2024 року о 14 год. 30 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , будучи напідпитку, вчинив словесну сварку зі своєю матір?ю ОСОБА_5 , під час якої виражався нецензурною лайкою в бік останньої, чим завдав душевного болю та хвилювань потерпілій.

Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11 квітня 2024 року за вказаним фактом ОСОБА_4 визнано виним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме - домашнього насильства стосовно ОСОБА_5 та піддано адміністративному стягненню.

Крім цього, 12 березня 2024 року близько 02 год. 10 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , не виконав вимоги термінового заборонного припису, винесеного стосовно останнього 11.03.2024 р., а саме: заборони в будь який спосіб контактувати з постраждалою особою в наслідок вчинення домашнього насильства.

Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18 березня 2024 року за вказаним фактом ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме - домашнього насильства стосовно ОСОБА_5 , вчиненого повторно протягом року, та піддано адміністративному стягненню.

Крім того, 28 липня 2024 року близько 15 год. 00 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив словесну сварку зі своєю матір?ю ОСОБА_5 , під час якої погрожував, виражався нецензурною лайкою, морально ображав та кричав в бік останньої, чим завдав душевного болю та хвилювань потерпілій.

Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18 вересня 2024 року за вказаним фактом ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а саме - домашнього насильства стосовно ОСОБА_5 , вчиненого повторно протягом року, та піддано адміністративному стягненню.

Крім того, 14 серпня 2024 року о 14 год. 00 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , знову вчинив відносно своєї матері ОСОБА_6 , домашнє насильство, а саме: умисні лії психологічного характеру, які полягали у висловлюваннях в сторону останньої нецензурною лайкою, чим завдав душевного болю та хвилювань потерпілій.

Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09 вересня 2024 року за вказаним фактом ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а саме : домашнього насильства стосовно ОСОБА_5 , вчиненого повторно протягом року, та піддано адміністративному стягненню.

Крім того, 07 жовтня 2024 близько 15 год. 30 хв. ОСОБА_4 , будучи раніше притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, зокрема повторно протягом року, вчиненого стосовно своєї матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не зважаючи на вжиті заходи у виді адміністративних стягнень, перебуваючи за спільним з потерпілою місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, систематично та цілеспрямовано, з метою застосування насильства, з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття в сім?ї, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, вчинив сімейну сварку зі своєю матір?ю ОСОБА_5 , яка є особою похилого віку, із якою пов`язаний спільним побутом, має взаємні права та обов`язки, перебуває у сімейних відносинах, під час якої ображав останню образливими словами, виражався в її бік нецензурною лайкою, агресивно себе поводив, принижував її, вимагав гроші, тим самим завдав шкоди її психічному здоров`ю, що зумовлено агресивною поведінкою її сина, у зв`язку із чим остання звернулася з письмовою заявою до поліції про притягнення ОСОБА_4 , до кримінальної відповідальності за вчинення відносно неї систематичного домашнього насильства з боку сина.

Внаслідок умисних, протиправних дій ОСОБА_4 його мати ОСОБА_5 зазнала психологічного насильства, яке виразилось в словесних образах нецензурною лайкою, сварках, приниженні її честі і гідності, які викликали в останній формування та фіксацію негативних психоемоційних змін, психологічні страждання, погіршення соматичного стану, зниження настрою, плаксивість, відчуття розгубленості, що зумовлюють порушення нормальної життєдіяльності, а також погіршення якості її життя.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та підтвердив обставини, час, місце, механізм вчинення ним злочину, як зазначено вище у вироку суду.

Потерпіла ОСОБА_5 була повідомлена судом належним чином про місце, дату та час розгляду кримінального провадження, про що свідчить матеріали справи. Незважаючи на ці обставини, потерпіла ОСОБА_5 до суду не з`явилася, причини своєї неявки суду не повідомила, клопотань не подавала. Надала суду письмову заяву, якою прохала проводити судовий розгляд справи без її участі.

Прокурор підтримав обвинувальний акт щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України. Просила суд, з урахуванням думки обвинуваченого, здійснювати розгляд, враховуючи вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, та обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням даних, що характеризують обвинуваченого.

За результатами допиту ОСОБА_4 у судовому засіданні суд переконався, що обвинувачений правильно розуміє зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, і повністю визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення у зазначені в обвинуваченні час, місці і спосіб. Цих обставин не оспорюють і інші учасники судового провадження, і суд не має жодних сумнівів у добровільності й істинності їх позицій.

Враховуючи наведене, суд, з`ясувавши думку учасників процесу щодо порядку судового розгляду, роз`яснив їм процесуальні наслідки застосування скороченої процедури, передбаченої ч. 3 ст. 349 КПК України, а саме, що у цьому разі вони будуть позбавлені можливості оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, а також оскаржувати вирок до суду вищої інстанції з підстав не дослідження судом доказів.

За таких обставин суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і розглядає справу у порядку, визначеному ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням документів та даних, які характеризують особу ОСОБА_4 .

Суд вважає доведеною вину у вчинені кримінального правопорушення та вірну кваліфікацію його дій за ст. 126-1 КК України, а саме: домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршенні якості життя потерпілої особи.

Вирішуючи питання щодо обрання обвинуваченому виду, міри покарання і порядку його відбування, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Як унормовано п. 3 ч. 1 ст. 65 цього Кодексу, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Згідно з частиною 2 цієї статті особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та запобігання новим кримінальним правопорушенням.

На підставі ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права. У рішенні від 16 жовтня 2008 року у справі «Ізмайлов проти Росії» ЄСПЛ окреслив умови, за яких призначене судом покарання може вважатися пропорційним. Для цього воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити для людини особистий надмірний тягар (п. 38).

Призначаючи ОСОБА_4 захід примусу, суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України класифікується, як нетяжкий злочин, його вид, суспільну небезпечність та наслідки. Також, суд бере до уваги відомості про особу обвинуваченого, який має середню освіту, неодружений, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має зареєстроване та фактичне місце проживання, перебуває на військовому обліку призовників у ІНФОРМАЦІЯ_3 з 20.03.2012 року, раніше не судимий.

Щодо наявності обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, суд зазначає наступне.

За правовим висновком Верховного Суду, що викладений у постанові від 23.01.2024 у справі № 283/2169/19 (провадження № 51-5093км23) розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення кримінального правопорушення, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому кримінальному правопорушенні, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані кримінальним правопорушенням збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні кримінального правопорушення повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

Тож, при встановленні обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує, що останній визнавав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України, у судовому засіданні щиро покаявся та засудив свою протиправну поведінку.

З огляду на обставини кримінального провадження та поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 під час судового розгляду, суд визнає обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

При призначенні покарання ОСОБА_4 виходячи з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є нетяжким; особу винного, який раніше не судимий; наявність пом`якшуючої та обтяжуючої обставини, запропонований прокурором вид та розмір покарання, а також вимоги ст. 50 КК України, згідно з якою метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд призначає йому покарання за ст. 126-1 КК України у вигляді 2 років обмеження волі із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України.

Положення ст. 75 КК України наділяють суд дискреційними повноваженнями у справах даної категорії при призначенні покарання, у тому числі, у виді обмеження волі, звільнити винну особу від його відбування з випробуванням за наявності підстав для висновку про можливість виправлення особи без відбування заходу примусу.

Іспитовий строк дисциплінує засуджених, привчає їх до додержання законів, нагадує їм, що вони не виправдані, а проходять випробування, від результату якого залежить їх подальша доля - звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування.

Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (не свавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Беручи до уваги, конкретні обставини справи, дані про особу та те, що ОСОБА_4 повністю визнав винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, щиро розкаявся, суд дійшов висновку про можливість його виправлення без відбування покарання.

За таких обставин, суд вирішив звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк на один рік, поклавши на нього обов`язки передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 Кримінального кодексу України.

Призначене покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон) передбачені спеціальні заходи щодо протидії домашньому насильству.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 24 вказаного Закону передбачено направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Враховуючи систематичність вчинення домашнього насильства по відношенню до потерпілої ОСОБА_5 , суд приходить до висновку, що в інтересах потерпілої від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, необхідно застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 обмежувальний захід, поклавши на нього обов`язок, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, а саме: направити ОСОБА_4 для проходження програми для кривдників.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» суб`єктами, відповідальними за виконання програм для кривдників є місцеві державні адміністрації та органи місцевого самоврядування.

Оскільки суд дійшов висновку про призначення обвинуваченому покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, та застосовує до нього обмежувальний захід згідно п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України терміном на 3 місяця, виконання програми для кривдників слід покласти на орган місцевого самоврядування за місцем проживання кривдника.

Клопотань про обрання стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу до суду не надходило.

Цивільний позов не заявлено.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації за місцем свого проживання;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації за місцем свого проживання про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі ч. 2 ст. 76, п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , обмежувальний захід у виді направлення для проходження програми для кривдників на строк 3 (три) місяці.

Роз`яснити, що умисне невиконання обмежувальних заходів, передбачених статтею 91-1 КК України, або умисне невиконання обмежувальних приписів, або умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, є підставою для притягнення засудженого до кримінальної відповідальності за ст.390-1 КК України.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1