Провадження № 1-кс/202/2352/2025
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

31 березня 2025 року м. Дніпро

слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене заступником керівника Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000435 від 16.09.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 209, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 366КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся слідчий СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 з погодженим заступником керівника прокуратури клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000435 від 16.09.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 209, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 366КК України.

Дане клопотання, згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду, було передано слідчому судді 27 березня 2025 року.

Відповідно до матеріалів клопотання, до скоєння вказаних кримінальних правопорушень органами досудового розслідування встановлена причетність ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якій 26 березня 2025 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 209КК України, а саме у пособництві у прихованні та маскуванні незаконного походження іншого майна, одержаного внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами у їх сукупності.

Санкція ч. 2 ст. 209 КК України передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , має у власності наступне нерухоме майно, а саме: житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який остання придбала 04.11.2021; земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0502, площею 2,5 га, яку остання придбала 13.07.2020.

Під час здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання, а саме на вказане вище нерухоме майно підозрюваної ОСОБА_5 .

Просив слідчого суддю накласти арешт на нерухоме майно, а саме: житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та який належить на праві приватної власності ОСОБА_5 (дата набуття права власності 04.11.2021); земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0502, площею 2,5 га, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_5 (дата набуття права власності 13.07.2020), з забороною права розпорядження, відчуження, та користування вказаним нерухомим майном.

Слідчий в судове засідання не з`явився, натомість через канцелярію суду подав заяву, відповідно до якої просив здійснювати розгляд клопотання без його участі. Клопотання підтримав та просив задовольнити у повному обсязі.

В силу вимог ст.172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна, слідчий суддя доходить висновку про можливість розгляду клопотання у відсутність власника майна.

Відповідно до ч. 4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався без фіксації судового процесу технічними засобами.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

СУ ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000435 від 16.09.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 209, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 366КК України.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням здійснюється Дніпровською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Східного регіону.

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчим суддею встановлено, що до скоєння вищевказаних кримінальних правопорушень в ході досудового розслідування встановлено причетність громадянки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якій 26 березня 2025 року було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 209КК України, а саме у пособництві у прихованні та маскуванні незаконного походження іншого майна, одержаного внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Санкція ч. 2 ст. 209 КК України, за якою проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000435 від 16.09.2024 року та, відповідно, у вчиненні якої підозрюється ОСОБА_5 передбачає обов`язкове додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

Відповідно до інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_5 на праві власності належить нерухоме майно:

житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 232;

земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0502, площею 2,5 га, за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 32.

Згідно статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, до яких у тому числі належить арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий суддя доходить висновку, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, за яке передбачене обов`язкове додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, та покарання в подальшому може перешкоджати кримінальному провадженні шляхом відчуження та розпорядження належного їй нерухомого майна, яке може бути конфісковане.

Враховуючи наведене, клопотання слідчого необхідно задовольнити частково та з метою забезпечення збереження майна та можливої конфіскації майна, як виду покарання, накласти арешт на нерухоме майно, що належить підозрюваній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом позбавлення права на відчуження та розпорядження.

Разом з цим, слідчий суддя не вбачає необхідності позбавлення права користування нерухомим майном, оскільки це не відповідає завданням арешту майна, розумності та співрозмірності обтяження завданням кримінального провадження, не є пропорційним, тому в цій частині клопотання задоволенню не підлягає.

Зважаючи, що стороною кримінального провадження доведено наявність підстав для накладення арешту на вищезазначене нерухоме майно, слідчий суддя доходить висновку про необхідність часткового задоволення клопотання слідчого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 131, 132, 170-175, 309, 369-372, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене заступником керівника Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000435 від 16.09.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 209, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 366КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на нерухоме майно, що належить підозрюваній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом позбавлення права на відчуження та розпорядження, а саме на:

житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 232;

земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0502, площею 2,5 га, за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 32.

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі протягом 5-ти днів з дня проголошення ухвали, апеляційної скарги.

Особи які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом 5-ти днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1