1Справа № 335/1430/23 1-кп/335/361/2025
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючої - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження № 0001609 від 17.12.2022 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, громадянина України, не одруженого, який на утриманні дітей не має, офіційно не працевлаштованого, який має середню освіту, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ; раніше засудженого:

1) 23.04.1991 Ленінським районний судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 140 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнення 19.09.1991 з Маріупольської ВК по амністії;

2) 20.07.1993 Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 81, ст. 17, ч. 2, ч. 3 ст. 140, ч. 1 ст. 229-6, ч. 1 ст. 42 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнення 03.12.1996 з Солонянської ВК Дніпропетровської області № 21 по відбуттю покарання;

3) 02.03.1998 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 140 КК України до 3 років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 193 КК України виправдано, початок строку 25.07.1997. Звільнено 25.07.2000 з Кам`янської ВК Запорізької області № 101 по відбуттю строку покарання;

4) 23.10.2000 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ст. 17, ч. 2 ст. 141 КК України до 2 років позбавлення волі з конфіскацією майна, початок строку 02.09.2000. Звільнено 19.07.2002 з Софіївської ВК Запорізької області № 55 на підставі постанови Вільнянського районного суду Запорізької області від 19.07.2002, умовно-достроково, невідбутий строк 1 місяць 13 днів;

5) 11.04.2003 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано покарання за вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 23.10.2000 року та визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 1 місяць, початок строку 11.04.2003. Звільнено 11.05.2004 з Кам`янської ВК Запорізької області № 101 по відбуттю строку покарання;

6) 21.02.2005 Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 190, ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, початок строку 16.08.2004. Зміна вироку: 26.09.2005 Жовтневий районний суд м. Запоріжжя, постанова про звільнення від покарання за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, в іншому вирок без змін. Звільнено 15.02.2008 з Софіївської ВК Запорізької області № 55 по відбуттю строку покарання, 16.02.2008 вихідний день;

7) 26.03.2009 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, початок строку 11.09.2008. Звільнено 24.01.2012 з Кам`янської ВК Запорізької області № 101 на підставі постанови Вільнянського районного суду Запорізької області від 16.01.2012 ст. 81 КК умовно-достроково, невідбутий строк 7 місяців 18 днів;

8) 06.06.2012 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ст. 395, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано покарання за вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 26.03.2009 та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць, початок строку 21.04.2012. Відомостей про звільнення не наведено;

9) 17.09.2012 Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України з урахуванням вироку Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 06.06.2012 року визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць, початок строку з 21.04.2012. Звільнення 21.05.2015 з Кам`янської ВК Запорізької області № 101 по відбуттю покарання;

10) 25.08.2016 Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75,76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;

11) 21.12.2016 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання більш суворим менш суворого покарання за вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 25.08.2016 року призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк з 13.05.2016 до вступу вироку в закону силу. Зміна вироку 04.04.2017 Апеляційним судом Запорізької області, вирок скасовано, вважати засудженим за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. Вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 25.08.2016 виконувати самостійно, в іншій частині вирок залишено без змін. Відбував покарання з 10.05.2017 в Кам`янській ВК Запорізької області № 101. Відомості про звільнення відсутні;

12) 15.03.2018 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі чч. 1, 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням за вироком Апеляційного суду Запорізької області від 04.04.2017 року до відбуття призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі та у строк зараховано строк відбування покарання за вироком від 04.04.2017 року з 13.05.2016 року по день проголошення даного вироку. Вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 25.08.2016 виконувати самостійно. На підставі ухвали Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02.04.2018 резолютивну частину вироку Нікопольського мійськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.03.2018 року доповнено окремим абзацом: На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 13.05.2016 набрання вироком законної сили включно з розрахунку 1 день тримання під вартою за 2 дні позбавлення волі. Звільнено 16.05.2018 з Кам`янської ВК Запорізької області №101 на підставі ухвали Вільнянського районного суду Запорізької області від 08.05.2018 за ст. 81 КК України, умовно-достроково, невідбутий строк 1 рік 1 місяць 5 днів;

13) 06.11.2018 Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі. Згідно зі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.03.2018 року у виді шести місяців позбавлення волі і остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців. Строк відбуття покарання обраховано з моменту затримання. Вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 25.08.2016 підлягав самостійному виконанню. Вироком Дніпровського апеляційного суду від 20.11.2019 вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2018 року в частині призначеного покарання скасовано. Призначено покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2018 року та за вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 25 серпня 2016 року, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 7 місяців. В решті вирок суду першої інстанції залишено без зміни. Відомостей про відбування покарання не має;

14) 26.09.2019 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.03.2018 та визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці, початок строку з 13.09.2018. Відповідно до ухвали Вільнянського районного суду Запорізької області від 20.10.2020 до покарання, визначеного вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26.09.2019, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, приєднано покарання за вироком Марганецького районного суду Дніпропетровської області від 06.11.2018 з врахуванням вироку Дніпровського апеляційного суду від 20.11.2019 та остаточне покарання визначено у виді 4 років 7 місяців позбавлення волі. Звільнено 08.11.2022 з Маневицької ВК Волинської області № 42 на підставі ухвали Маневицького районного суду Волинської області від 31.10.2022, ст. 81 КК України, умовно-достроково з невідбутим строком покаранням 5 місяців 12 днів;

15) 16.01.2024 Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком більш суворим покаранням за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.04.2023, остаточно призначено покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі, відповідно до вимог ст. 72 КК України зараховано у строк покарання частково відбуте покарання у виді позбавлення волі за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.04.2023 з 29.12.2022, строк відбування покарання обчислено з 29.12.2022. Відповідно до вироку Запорізького апеляційного суду від 04.09.2024 вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16.01.2024 скасовано в частині кваліфікації дій обвинуваченого та призначеного йому покарання, кваліфіковано дії ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, повторно, поєднане з проникненням у житло (за епізодом від 24.12.2022), та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців, у решті вирок суду першої інстанції залишено без змін, набрання законної сили 04.09.2024. Разом з тим, ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 19.06.2024 вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.04.2023 скасовано та направлено кримінальне провадження на новий розгляд до суду першої інстанції,

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 згідно обвинувального акта обвинувачується в тому, що у проміжок часу з 10 год. 00 хв. 11.12.2022 по 18 год. 00 хв. 12.12.2022, він маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, шляхом пошкодження замка від вхідних дверей, проник до квартири АДРЕСА_3 .

Перебуваючи у вказаній квартирі, ОСОБА_5 почав її оглядати на предмет цінних речей, після чого в одній з кімнат квартири, викрав ноутбук «Lenovo G480» в корпусі чорного кольору.

Після чого ОСОБА_5 , утримуючи при собі викрадене майно, зник з місця скоєння кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Відповідно до висновку експерта від 18.01.2023 №СЕ-19/108-23/600-ТВ, ринкова вартість ноутбуку «Lenovo G480» в корпусі чорного кольору, складає 2 566 гривень 67 копійок.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 2 566 гривень 67 копійок.

Крім того, 16.12.2022, в період часу з 12 год. 30 хв. по 15 год.40 хв., ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, шляхом пошкодження замка від вхідних дверей, проник до квартири АДРЕСА_4 .

Перебуваючи у вказаній квартирі, ОСОБА_5 почав її оглядати на предмет цінних речей, після чого в одній з кімнат квартири, викрав грошові кошти у сумі 25 000 гривень, ноутбук «Lenovo Z500» в корпусі білого кольору, смарт-годинник «Colmi m31» в корпусі чорного кольору, які належать потерпілому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після чого ОСОБА_5 , утримуючи при собі викрадене майно та грошові кошти, зник з місця скоєння кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Відповідно до висновку експерта від 12.01.2023 №СЕ-19/108-23/411-ТВ, ринкова вартість ноутбуку «Lenovo Z500» в корпусі білого кольору, складає 9 000 гривень 00 копійок.

Відповідно до висновку експерта від 16.01.2023 №СЕ-19/108-23/413-ТВ, ринкова вартість смарт-годинника «Colmi m31» в корпусі чорного кольору, складає 387 гривень 72 копійок.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальний збиток на загальну суму 34 387 гривень 72 копійок.

Крім того, 20.12.2022, в період часу з 08 год. 10 хв. по 16 год. 50 хв., ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, шляхом пошкодження замка від вхідних дверей, проник до квартири АДРЕСА_5 .

Перебуваючи у вказаній квартирі, ОСОБА_5 почав її оглядати на предмет цінних речей, після чого в одній з кімнат квартири, викрав золотий ланцюг (вагою 10 гр. 585 проби), золотий хрестик (вагою 5 гр., 585 проби), золоте кільце (вагою 5 гр. 585 проби), годинник фірми «Invicto Specialty 14330», в металевому корпусі, які належать потерпілому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після чого ОСОБА_5 , утримуючи при собі викрадене майно та грошові кошти, зник з місця скоєння кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Відповідно до висновку експерта від 13.01.2023 №СЕ-19/108-23/419-ТВ, ринкова вартість золотого ланцюгу (вагою 10 гр. 585 проби), золотого хрестику (вагою 5 гр., 585 проби), золотого кільця (вагою 5 гр. 585 проби), складає 43 994 гривень 71 копійок.

Відповідно до висновку експерта від 23.01.2023 №СЕ-19/108-23/601-ТВ, ринкова вартість годиннику фірми «Invicto Specialty 14330», в металевому корпусі, складає 904 гривень 50 копійок.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальний збиток на загальну суму 44 899 гривень 21 копійку.

Крім того, 28.12.2022 в період часу з 06 год. 40 хв. по 16 год. 20 хв., ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, шляхом пошкодження замка від вхідних дверей, проник до квартири АДРЕСА_6 .

Перебуваючи у вказаній квартирі, ОСОБА_5 почав її оглядати на предмет цінних речей, після чого в одній з кімнат квартири, викрав ноутбук «Acer Aspire ONE CM-2», в корпусі чорного кольору.

Після чого ОСОБА_5 , утримуючи при собі викрадене майно, зник з місця скоєння кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Відповідно до висновку експерта від 18.01.2023 №СЕ-19/108-23/599-ТВ, ринкова вартість ноутбуку «Acer Aspire ONE CM-2», в корпусі чорного кольору, складає 2 300 гривень 00 копійок.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальний збиток на загальну суму 2 300 гривень 00 копійок.

Крім того, 29.12.2022, приблизно о 13 год. 40 хв., ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, шляхом пошкодження замка від вхідних дверей, проник до квартири АДРЕСА_7 .

Перебуваючи у вказаній квартирі, ОСОБА_5 почав її оглядати на предмет цінних речей, після чого в одній з кімнат квартири діючи в умовах воєнного стану, повторно, таємно викрав грошові кошти у сумі 75 000 гривень, золоту каблучку 585 проби, ігрову приставку «XBOX 512 GB Series S» в корпусі білого кольору, повербанк «Xiaomi».

Викрадене майно та грошові кошти ОСОБА_5 сховав до свого рюкзака та залишив місце вчинення кримінального правопорушення, проте в подальшому був затриманий працівниками поліції, маючи при собі викрадене майно.

Відповідно до висновку експерта від 02.02.2023 №02-23, ринкова вартість золотої каблучки 585 проби складає 14 652 гривень 00 копійок.

Відповідно до висновку експерта від 02.02.2023 №03-23, ринкова вартість ігрової приставки «XBOX 512 GB Series S» в корпусі білого кольору складає 10 836 гривень 76 копійок.

Відповідно до висновку експерта від 02.02.2023 №07-23, ринкова вартість повербанку «Xiaomi» складає 1 004 гривень 11 копійок.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальний збиток на загальну суму 91 500 гривень.

Крім того, у проміжок часу з березня 2022 року до 07.01.2023, ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, шляхом пошкодження замка від вхідних дверей, проник до квартири АДРЕСА_8 .

Перебуваючи у вказаній квартирі, ОСОБА_5 почав її оглядати на предмет цінних речей, після чого в одній з кімнат квартири, викрав комп`ютерний системний блок «Fujitsu Esprimo», в корпусі чорного кольору.

Після чого ОСОБА_5 , утримуючи при собі викрадене майно, зник з місця скоєння кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Відповідно до висновку експерта від 23.01.2023 №СЕ-19/108-23/418-ТВ, ринкова вартість комп`ютерного системного блоку «Fujitsu Esprimo», в корпусі чорного кольору, складає 325 гривень 67 копійок.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілій ОСОБА_11 матеріальний збиток на загальну суму 325 гривень 67 копійок.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні кримінальних правопорушень визнав повністю.

Суду пояснив, що в період часу 11.12.2022 до 12.12.2022, шляхом пошкодження замка від вхідних дверей, проник до квартири АДРЕСА_3 та викрав ноутбук в корпусі чорного кольору. 16.12.2022, у денний час доби, шляхом пошкодження замка від вхідних дверей, проник до квартири АДРЕСА_4 та викрав грошові кошти у сумі 25 000 гривень, ноутбук в корпусі білого кольору, смарт-годинник в корпусі чорного кольору. 20.12.2022, у денний час доби, шляхом пошкодження замка від вхідних дверей, проник до квартири АДРЕСА_5 та викрав золотий ланцюг, золотий хрестик, золоте кільце, годинник, в металевому корпусі. 28.12.2022 у денний час доби, шляхом пошкодження замка від вхідних дверей, проник до квартири АДРЕСА_6 та викрав ноутбук в корпусі чорного кольору. 29.12.2022, у денний час доби, шляхом пошкодження замка від вхідних дверей, проник до квартири АДРЕСА_7 та викрав грошові кошти у сумі 75 000 гривень, золоту каблучку, ігрову приставку в корпусі білого кольору. Крім того, він маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом пошкодження замка від вхідних дверей, проник до квартири АДРЕСА_8 та викрав комп`ютерний системний блок в корпусі чорного кольору. Вкраденим майном розпорядився на власний розсуд. Щодо останнього епізоду своєї злочинної діяльності ОСОБА_5 вказав на те, що він звільнився з місць позбавлення волі після 31.10.2022. Через декілька місяців, він скоїв декілька крадіжок, зокрема і по вул. Перемоги та вул. Леоніда Жаботинського в м. Запоріжжі. Комп`ютерний системний блок він викрав 27.12.2022 і в той же день його продав на ринку «Анголенко». Той чоловік, якому він його продав працював на цьому ринку, останній продає там запчастини до комп`ютерної техніки та інше. Саму крадіжку цього блоку він скоїв приблизно об 11 год., а на ринок пішов близько 13 год. Вказав на те, що він ще при першому розгляді кримінального провадження Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя визнав свою вину по всім епізодам обвинувачення не заперечував щодо розгляду справи відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України. Обставин вчинення всіх крадіжок не заперечує. Наразі вважає, що для об`єктивного розгляду справи необхідно встановити день та час вчинення крадіжки комп`ютерного системного блоку. Вказав, що при його затриманні відразу видав все викрадене майно, яке у нього залишилося та розказав, де він продав комп`ютерний системний блок. В нього співробітниками поліції було вилучено: годинник, телефон потерпілого Бороянца, зарядні пристрої, грошові кошти та золоті прикраси, а також системний блок знайшли в тому місці, де він вказав, тобто у чоловіка, який його в нього придбав. У скоєному щиро кається.

Разом з тим, суд, враховуючи ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 19.06.2024 та думку учасників провадження, ухвалив дослідити обставини кримінального провадження обмежившись письмовими доказами разом з додатками у вигляді відеозаписів слідчих дій по епізоду, де потерпілою є ОСОБА_11 , допитати обвинуваченого та свідків щодо обставин вчинення цього кримінального правопорушення, зокрема задля встановлення дати та часу його скоєння, матеріали, що характеризують особистість обвинуваченого. Щодо інших епізодів злочинної діяльності вирішено докази не досліджувати, оскільки показання обвинуваченого, які їх стосуються, відповідають фактичним обставинам справи і ніким не оспорювалися, зокрема і самим ОСОБА_5 .

Потерпілі: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 в судове засідання не з`явилися, про час і місце його проведення повідомлялися належним чином, надавали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності. З цивільними позовами у кримінальному провадженні не зверталися.

Під час з`ясування обставин кримінального правопорушення, судом досліджені наступні письмові докази та процесуальні документи:

-витяг з ЄРДР № 0001609 від 17.12.2022, відповідно до якого внесені відомості щодо кримінальних правопорушень щодо викрадення майна потерпілого ОСОБА_7 17.12.2022; потерпілого ОСОБА_8 20.12.2022; потерпілої ОСОБА_9 28.12.2022; потерпілого ОСОБА_12 29.12.2022; потерпілого ОСОБА_6 05.01.2023; потерпілої ОСОБА_11 08.01.2023 за викладом обставин, що в період часу з березня 2022 року по 07.01.2022 (як у витягу) невстановлена особа, діючи в умовах воєнного стану, шляхом пошкодження замка на вхідних дверях квартири АДРЕСА_8 , проникла всередину цієї квартири, звідки здійснила крадіжку майна, що належить ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , чим спричинила останній матеріального збитку. ЄО 423 від 07.01.2023. Орган досудового розслідування ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, реєстратор ОСОБА_13 16.02.2023 (а.с. 1-5, Т.1);

-протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 07.01.2023, відповідно до якого гр. ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_9 , просила органи поліції та прокуратури притягнути до кримінальної відповідальності невідому їй особу, яка в період часу з 14.03.2022 по 17.00 год. 07.01.2023, таємно, шляхом пошкодження замку, проникла до квартири АДРЕСА_8 , звідки викрала системний блок та жіночу сережку з медичного золота. Сума матеріального збитку становить 6000 грн. ОСОБА_11 була вручена пам`ятка про процесуальні права потерпілого (а.с. 56-57, Т. 5);

-протокол огляду місця події від 07.01.2023 з фототаблицею, відповідно до якого у період часу з 16.00 год. 07.01.2023 по 16.40 год. 07.01.2023 слідчим СВ ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_14 проведено огляд місця події за участі двох понятих та самої потерпілої ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_9 . Об`єктом огляду є квартира АДРЕСА_8 . Квартира знаходиться на п`ятому поверсі. Вхід до квартири здійснюється через металеві одностворчаті двері, які обладнані врізним металевим замком. Що має пошкодження у вигляді злому серцевини. Квартира є однокімнатною, мається коридор, кухня та ванна кімната. При огляді квартири встановлено, що обстановка порушена. В кімнаті маються наступні предмети меблів, що розташовані зліва направо: шафа, ліжко, стіл з комп`ютерним монітором та клавіатурою, крісло. На момент огляду дверцята шафи відчинені, постільна білизна, що знаходиться на ліжку скуйовджена. При обробці всіх гладких поверхонь, що маються у квартирі будь-яких слідів, придатних для ідентифікації не виявлено. Камери відеоспостереження відсутні. Під час огляду нічого не вилучалося (а.с. 58-67, Т.5);

-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.01.2023, відповідно до якого гр. ОСОБА_15 вказав, що може впізнати чоловіка, який 27.12.2022 продав йому системний блок за 900 грн. За пред`явленими фотознімками свідок вказав на фото під № 2, спираючись на зовнішні ознаки чоловіка, який на ньому зображений. Згідно додатку до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками на фото № 2 зображений ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.68-70, Т. 5);

-протокол огляду предмету від 10.01.2023 з фототаблицею до нього, відповідно до якого за участі потерплої ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в приміщенні службового кабінету № 15 ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, був оглянутий комп`ютерний системний блок «Fujitsu Esprimo», в металевому корпусі чорного кольору. На верхній частині блоку є наліпка з вказаною інформацією на іноземній мові. На передній частині присутні кнопка запуску комп`ютера, 4 роз`єми, також видно відсутність деяких частин комп`ютеру. На задній частині є безліч роз`ємів, кулер і т.д. Під час проведення огляду потерпіла ОСОБА_11 впізнала комп`ютерний системний блок «Fujitsu Esprimo», в металевому корпусі чорного кольору, як такий, що був викрадений в неї у період з березня 2022 року до 07.01.2023, невідомим чоловіком за адресою: АДРЕСА_9 . Після огляду, комп`ютерний системний блок «Fujitsu Esprimo», в металевому корпусі чорного кольору, був запакований та опечатаний биркою СВ ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області з пояснювальними написами та підписами учасників слідчої дії та переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_11 , що також підтверджується складеною нею розпискою (а.с. 163, Т. 1, а.с. 70-73, Т.5);

-висновок експерта від 23.01.2023 № СЕ-19/108-23/418-ТВ за результатами судової товарознавчої експертизи за експертною спеціальністю 12.1 «Визначення вартості машин, обладнання, сировини та споживчих товарів», згідно з яким ринкова вартість комп`ютерного системного блоку « Fujitsu Esprimo», в металевому корпусі чорного кольору, в справному стані, що був придбаний в січні 2022 року в новому стані (без урахування материнської плати «Fujitsu D2812-A23 GS», станом на момент скоєння кримінального правопорушення, а саме: 08.01.2023 складає 325 грн. 67 коп. (а.с.75-83, Т.5);

-протокол проведення слідчого експерименту від 08.02.2023 з фототаблицею та відеозаписом, який був відтворений в судовому засіданні, проведеного за участі підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника адвоката ОСОБА_4 та потерпілих. Відповідно до цього протоколу, на початку слідчого експерименту ОСОБА_5 зізнався у вчиненні крадіжок з квартир, які знаходяться в будинках по АДРЕСА_10 , зокрема квартири АДРЕСА_8 . Так, ОСОБА_5 вказав на перший під`їзд, в якому розташована квартира, яку він обікрав. Зазначив, що двері до під`їзду в той день були відчинені через те, що в м. Запоріжжі вимикали світло. Після чого ОСОБА_5 прослідував до квартири АДРЕСА_11 . Розповів, що відчинив двері шляхом злому замка. Після того, в самій квартирі, ОСОБА_5 вказав на місце, де стояв комп`ютерний системний блок, а саме під столом посередині кімнати. Надалі він взяв цей блок та вийшов з квартири причинивши за собою вхідні двері (а.с.85-97, Т.5).

Також судом був заслуханий свідок ОСОБА_15 , який в судовому засіданні від 14.01.2025 пояснив, що він працює на ринку «Анголенко» в м. Запоріжжі. 27.12.2022 він придбав за 900 грн. комп`ютерний системний блок на радіоринку в м. Запоріжжі у раніше йому незнайомого чоловіка. Цей чоловік не розказував звідки в нього цей блок. Через деякий час до нього прийшли співробітники поліції та забрали зазначений системний блок. Потім він у кабінеті слідчого впізнав чоловіка, який йому продав системний блок, за пред`явленими фотознімками.

Оцінивши докази по справі у їх сукупності при встановлених обставинах, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винуватим.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 , на час їх вчинення, підлягали кваліфікації за епізодами неправомірного заволодіння: у проміжок часу з 10:00 год. 11.12.2022 по 18:00 год. 12.12.2022 майном, що належить ОСОБА_6 ; 16.12.2022 в період часу з 12 год.30 хв. по 15 год.40 хв. майном, що належить ОСОБА_7 ; 20.12.2022 в період часу з 08 год.10 хв. по 16 год. 50 хв. майном, що належить ОСОБА_8 ; 27.12.2022 у проміжок часу з 11.00 год. до 13.00 год. майном, що належить ОСОБА_11 ; 28.12.2022 в період часу з 06 год. 40 хв. по 16 год. 20 хв., майном, що належить ОСОБА_9 ; 29.12.2022 приблизно о 13 год. 40 хв. майном, що належить ОСОБА_10 , поєднані з проникненням у житло за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Разом з тим, епізоди злочинної діяльності, які як встановлено під час судового слідства, мали місце 27.12.2022 щодо заволодіння майном потерпілої ОСОБА_11 та 28.12.2022 щодо заволодіння майном потерпілої ОСОБА_9 , на час розгляду справи судом підпадають під декриміналізацію.

Так, 09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України №3886-IX від 18 липня 2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», згідно з яким були внесені зміни до ст.51 КУпАП, якими посилена відповідальність за вчинення дрібного викрадення чужого майна.

Так, згідно з новою редакцією ст. 51 КУпАП, відповідальність за ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян; відповідальність за ч. 2 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 5 підрозділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації злочинів або порушень, для яких сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 ПКУ для відповідного року.

При цьому, підпунктом 169.1.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Зазначені кримінальні правопорушенні вчинені ОСОБА_5 у грудні 2022 року.

Згідно із Законом України «Про державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи на 1 січня 2022 року складав 2 481 грн. 00 коп. Відповідно сума соціальної пільги у 2022 році складала 1240,5 грн. (2 481 грн : 50%= 1240,5 грн.).

Отже, два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в розумінні ст. 51 КУпАП станом на 01.01.2022 дорівнює 2 481 грн..

Таким чином, з 09 серпня 2024 року таємне викрадення чужого майна (крадіжка) стає кримінально караним діянням, якщо вартість викраденого майна на момент вчинення правопорушення становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 січня 2021 року по справі №0306/7567/12 судам нагадується, що за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Зазначений підхід закріплено у ч. 1 ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Зміст цієї конституційно-правової норми деталізовано у ст. 5 КК. Згідно із частиною першою цієї статті закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили діяння до набрання законом чинності.

Тому наведені зміни в законодавстві, які пом`якшують кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшують становище особи, мають зворотну дію в часі.

Згідно з вимогами ч.3 ст.479-2 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Положення п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України регламентують, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 7 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21 (провадження № 51-2555кмо24), суд зазначив, що: «оскільки вартість викраденого майна на час вчинення діяння не перевищувала 2 НМ, до цього діяння має застосовуватися ст. 5 КК. Однак, оскільки діяння вчинене з проникненням у приміщення, дії засудженого підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 162 КК у зв`язку з таким.

Частиною 3 ст. 337 КПК встановлено, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше 3 тис. НМ або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі (ч. 1 ст. 12 КК).

З огляду на зміст ч. 1 ст. 162 КК дії, кваліфіковані за цією нормою, на відміну від кваліфікованих за ч. 3 ст. 185 КК, є кримінальним проступком, а тому їх перекваліфікація покращує становище засудженого.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 162 КК, колегія суддів виходить із фактичних обставин, установлених судами попередніх інстанцій, не вдаючись до оцінки/переоцінки доказів.

Об`єктивна сторона ст. 162 КК полягає, серед іншого, в незаконному проникненні до житла чи іншого володіння особи, зокрема, у незаконному проникненні до приміщення, як це встановлено судами попередніх інстанцій у цьому провадженні.

Під незаконним проникненням до житла чи іншого володіння особи потрібно розуміти будь-яке вторгнення, здійснене всупереч волі законного володільця, за відсутності визначених законом підстав чи з порушенням у встановленому законом порядку.

Суди попередніх інстанцій установили, що ОСОБА_11 усвідомлював, що приміщення, до якого він протиправно проник, перебуває у володінні іншої особи.

На підставі наведеного, враховуючи положення ч. 3 ст. 337 КПК, Суд уважає за необхідне перекваліфікувати дії ОСОБА_11 за епізодом 16 квітня 2021 року з ч. 3 ст. 185 на ч. 1 ст. 162 КК і призначити покарання в межах санкції цієї частини статті й відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК змінити судові рішення.»

Також, суд звертає увагу на те, що відповідно до п.1 ч.1 ст.477 КПК України кримінальне провадження щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, здійснюється у формі приватного обвинувачення.

Як і в кримінальному провадженні з державною формою обвинувачення, у кримінальному провадженні з приватною формою обвинувачення потерпілий має процесуальні права та обов`язки, передбачені статтями 56, 57 КПК України, і може користуватись допомогою представника і законного представника (статті 58, 59 КПК України).

Разом з тим, кримінальне провадження з приватною формою обвинувачення є винятком із засади публічності і визначається засадою диспозитивності, яка відповідно до ст.26 КПК України означає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Так, на відміну від державного обвинувачення, ч. 4 ст. 26 і ст. 477 КПК України передбачено, що єдиною законною підставою для початку кримінального провадження у формі приватного обвинувачення є заява потерпілого, проти прав, свобод та законних інтересів якого вчинено кримінальне правопорушення. Крім того, відповідно до ч.4 ст.26 та ч.4 ст.22 КПК України, важливою відмінністю участі потерпілого у кримінальному провадженні з приватною формою обвинувачення є те, що йому тут належить ще й право підтримувати обвинувачення або відмовитися від обвинувачення, що є безумовною підставою для закриття кримінального провадження.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 20 грудня 2018 року у справі № 761/6142/15-к.

В матеріалах справи відсутні заяви потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_11 щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України.

Також, прокурор не звертався до суду зі зміненим в цій частині обвинуваченням у порядку, передбаченому ст. 338 КПК України.

Щодо повноважень суду здійснити перекваліфікацію злочину публічного обвинувачення на злочин приватного обвинувачення Велика Палата Верховного Суду зазначила у своїй постанові від 3 липня 2019 року по справі №288/1158/16-к (провадження №13-28кс19).

Так, розв`язуючи питання про наявність чи відсутність у суду процесуального права за результатами розгляду кримінального провадження, розпочатого та скерованого до суду за процедурою публічного обвинувачення, змінити кваліфікацію діяння на злочин приватного обвинувачення без відповідної заяви потерпілого, Велика Палата виходила з таких міркувань.

Критерієм розмежування кримінальних проваджень у формі приватного та публічного обвинувачення є зумовлене характером і наслідками протиправного діяння співвідношення публічного і приватного інтересу як об`єктів кримінально-правового захисту. Від такого співвідношення залежать передбачені законом способи вирішення конфлікту між винним і потерпілим, у тому числі можливість його розв`язання без застосування заходів кримінальної репресії.

Попри суспільну небезпечність кримінальних правопорушень приватного обвинувачення, як і будь-яких інших злочинів, їх визначальною ознакою є домінування приватного інтересу над публічним, яке надає вирішального значення волевиявленню потерпілого для притягнення чи непритягнення особи до кримінальної відповідальності. Головна ідея запровадження цієї особливої кримінальної процедури у правову систему України полягає в тому, що законодавець надає пріоритет свободі особистості у царині, яка віддана на розсуд індивіда і не може бути об`єктом втручання держави.

Злочини, кримінальне провадження щодо яких здійснюється у формі приватного обвинувачення, завдають шкоди головним чином інтересам окремих осіб, здебільшого, не є тяжкими і зумовлені локальними конфліктами, їх небезпека для держави й суспільства не є значною, а порушені права потерпілих можуть бути ефективно захищені як за допомогою кримінально-правових механізмів, так і в альтернативний спосіб. Завдана цим особам шкода зазвичай не має непоправного характеру, і становище, яке вони мали до вчинення посягання, може бути поновлено, в тому числі, шляхом порозуміння, примирення, компенсації й іншим чином без застосування встановлених державою заходів примусу.

У цих випадках, які є винятками із засади публічності, законодавець надає потерпілому можливість вибору одного з альтернативних варіантів поведінки у відповідь на вчинення щодо нього кримінального правопорушення: ініціювати перед компетентними органами притягнення винного до кримінальної відповідальності; врегулювати кримінально-правовий спір на основі взаємного порозуміння; не вдаватися до жодних дій.

Обираючи спосіб реагування на злочин, потерпілий, користуючись свободою розсуду, самостійно вирішує питання про те, наскільки це протиправне діяння зачіпає його інтереси, наскільки ефективним для їх захисту буде звернення до процедури кримінального судочинства, а в разі початку такої процедури чи доцільно її продовжувати. Заява потерпілого свідчить про його рішення захистити власні інтереси шляхом здійснення кримінального провадження.

Волевиявлення потерпілого про притягнення винного до кримінальної відповідальності є необхідною рушійною силою здійснення кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, яке відповідно до частини першої статті 477 КПК може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого, а в разі його відмови від обвинувачення згідно із частиною четвертою статті 26, пунктом сьомим частини першої статті 284 цього Кодексу підлягає безумовному закриттю (за винятком кримінальних проваджень щодо злочинів, пов`язаних з домашнім насильством).

Зазначений законодавчий підхід покликаний сприяти врегулюванню виниклого у зв`язку зі злочином конфлікту між підозрюваним (обвинуваченим) та потерпілим і є проявом диспозитивності як загальної засади кримінального провадження. Зміст цієї засади розкривається у статті 26 КПК і полягає у свободі сторін використовувати свої права у межах та у спосіб, що передбачені цим Кодексом.

Закон не покладає на потерпілого обов`язку встановлення обставин кримінального правопорушення та його кваліфікації. Зазначене є винятковою компетенцією органів досудового розслідування, державного обвинувачення і суду. Перекладення цього обов`язку на потерпілого, з урахуванням відсутності у кримінальному процесуальному законі норм про обов`язкове забезпечення його послугами адвоката (на відміну від обвинуваченого), неминуче призвело би до обмеження його можливостей ефективно захистити свої порушені права, в тому числі залежно від матеріального і соціального становища як чинників доступу до якісної правової допомоги.

З набранням чинності КПК (2012 року) порядок здійснення кримінального провадження у формі приватного обвинувачення зазнав істотних змін. За нормами чинного КПК особливістю такого кримінального провадження є лише те, що необхідною умовою його здійснення є виражене у процесуальній формі бажання потерпілого щодо кримінального переслідування винного: провадження розпочинається лише за заявою потерпілого, відмова якого від обвинувачення є безумовною підставою для закриття справи (крім кримінальних проваджень щодо злочинів, пов`язаних з домашнім насильством). В іншій частині, в тому числі щодо кола осіб, уповноважених відкривати кримінальне провадження, процедури збирання доказів, пред`явлення обвинувачення в обвинувальному акті та підтримання його прокурором у суді, нормами цього Кодексу особливостей не встановлено.

Зазначені законодавчі зміни спрямовані на створення сприятливіших умов для захисту прав і законних інтересів особи, котра зазнала шкоди від злочину, шляхом покладення юридично значущих дій на службових осіб компетентних органів, котрі є фахівцями у галузі права і володіють значно більшими ресурсами та ширшими можливостями для якісного доведення перед судом правової позиції обвинувачення.

Зміст частини першої статті 477 КПК у системному зв`язку із частиною четвертою статті 26 і пунктом сьомим частини першої статті 284 зазначеного Кодексу зводиться до того, що обов`язковою умовою здійснення кримінального провадження у формі приватного обвинувачення є заява потерпілого як волевиявлення про притягнення винного до кримінальної відповідальності взагалі, а не за конкретною нормою КК. Інтерес особи, котра зазнала шкоди, у застосуванні процедури кримінального судочинства стосується не юридичної кваліфікації протиправних дій, а самого факту вчинення цих дій щодо неї. Подана до правоохоронних органів та/або суду заява потерпілого є вираженням його ставлення до події злочину, особи, що його вчинила, й обраного способу реагування. Відповідне волевиявлення є свідченням того, що особа, котрій завдано шкоди, звертається до держави з метою захисту своїх порушених прав та законних інтересів шляхом кримінального переслідування винного, не вважаючи належними й достатніми інші способи досягнення цієї мети.

Праву потерпілого на таке звернення кореспондує конституційний обов`язок держави в особі компетентних органів захистити порушені права і свободи постраждалої людини в установленій законом формі, зокрема з дотриманням визначеної КПК процедури встановити дійсні обставини справи і в разі підтвердження факту злочинного діяння надати йому юридичну оцінку відповідно до норм КК.

У розумінні наведених положень кримінального процесуального закону під відмовою потерпілого від обвинувачення у злочинах, перелік яких міститься у частині першій статті 477 КПК, варто розуміти лише беззастережне волевиявлення про не притягнення винного до кримінальної відповідальності і припинення розпочатої процедури його кримінального переслідування. Відповідна заява є проявом того, що потерпілий не бажає втручання держави у кримінально-правовий конфлікт і обирає альтернативний шлях його вирішення.

На стадії судового розгляду кримінального провадження, розпочатого в порядку публічного обвинувачення, можливість чи неможливість продовження провадження у зв`язку зі зміною кваліфікації діяння на злочин приватного обвинувачення і пов`язані з цим межі процесуальних повноважень суду залежать від того, хто є ініціатором перекваліфікації, 1) суд на підставі частини третьої статті 337 КПК чи 2) прокурор у порядку статті 338 цього Кодексу. З метою формування всебічних та якісних правозастосовчих орієнтирів і забезпечення єдності судової практики Велика Палата вважала за необхідне розглянути обидва зазначені варіанти. В обох наведених випадках КПК не встановлює спеціальних норм, які б регламентували дії суду у зв`язку зі зміною форми обвинувачення внаслідок перекваліфікації дій, інкримінованих особі. Тому під час вирішення наведених питань необхідно керуватися загальними положеннями КПК з урахуванням презумпції невинуватості, балансу публічних та приватних інтересів, змагальності, диспозитивності процесу і загальної справедливості судового розгляду.

Так, зміна кримінально-правової кваліфікації судом є наступним.

Юридична оцінка діяння у межах висунутого обвинувачення належить до кола питань, що вирішуються судом під час ухвалення вироку (пункт другий частини першої статті 368 КПК). Відповідне судове рішення, як передбачено частиною другою статті 371 зазначеного Кодексу, ухвалюється в нарадчій кімнаті. До цього часу висловлювати власну позицію по суті справи, а також вчиняти будь-які дії, що є прямим або опосередкованим проявом такої позиції, суд не вправі, оскільки це може викликати обґрунтований сумнів у його неупередженості.

Таким чином, під час судового розгляду кримінального провадження, розпочатого і спрямованого до суду за процедурою публічного обвинувачення, якщо прокурор у порядку статті 338 КПК не вносив до обвинувачення змін, які б трансформували його у приватне, до видалення суду до нарадчої кімнати не виникає жодних процесуальних перешкод для продовження кримінального провадження незалежно від наявності чи відсутності матеріально-правових підстав для перекваліфікації діяння на злочин приватного обвинувачення. Адже до прийняття судом відповідного рішення по суті справи процес не втрачає ознак публічності і його перебіг не ставиться у залежність від позиції потерпілого.

Водночас відповідно до вимог частини шостої статті 22 КПК України у перебігу судового провадження суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зобов`язаний створити потерпілому, як і іншим учасникам процесу, необхідні умови для реалізації його процесуальних прав, зокрема вжити заходів для забезпечення прибуття потерпілого в судове засідання, роз`яснити права, передбачені статтею 56 цього Кодексу, допитати його, надати можливість подавати докази, заявляти клопотання, висловлювати свою думку щодо клопотань сторін, виступати у судових дебатах, виражати власну позицію щодо питань, пов`язаних з притягненням обвинуваченого до кримінальної відповідальності, а за необхідності запропонувати уточнити таку позицію.

За результатами судового розгляду в нарадчій кімнаті суд відповідно до вимог статей 284, 369, 371, 374 КПК ухвалює вирок або постановляє ухвалу, якими кримінальне провадження закінчується. З огляду на зазначене у контексті наявної у справі виключної правової проблеми з моменту видалення суду до нарадчої кімнати постає питання не щодо наявності чи відсутності підстав для продовження провадження, а щодо змісту і форми рішення, яке суд має право прийняти.

Межі повноважень суду щодо перекваліфікації злочину окреслені нормою частини третьої статті 337 КПК, згідно з якою зміна кваліфікації допускається лише в бік покращення становища обвинуваченого, зокрема шляхом застосування кримінального закону про менш тяжкий злочин.

Таким чином, нормативно повноваження суду щодо зміни обвинувачення обмежуються лише характером цієї зміни, а не позицією учасників судового провадження.

Проте у випадку, якщо суд дійде висновку про необхідність перекваліфікації дій особи зі злочину публічного обвинувачення на злочин приватного обвинувачення, позиція потерпілого матиме вирішальне значення для подальшої долі кримінального провадження, зумовленої такою перекваліфікацією.

Оскільки потерпілий не зобов`язаний юридично оцінювати вчинені щодо нього протиправні дії, то подану ним до правоохоронних органів заяву про злочин без визначення кримінально-правової кваліфікації або з неправильною кваліфікацією варто вважати підставою для здійснення кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, в тому числі в разі відповідної зміни правової оцінки діяння за результатами судового розгляду.

Крім цього, кримінальний процесуальний закон не регламентує конкретного способу звернення потерпілого з заявою, яка зумовлює визначені у частині першій статті 477 КПК правові наслідки. Водночас захист прав і свобод людини як втілення принципу верховенства права вимагає надання переваги внутрішньому змісту юридично значущих дій над зовнішньою формою їх вираження. З огляду на зазначене навіть у разі, якщо потерпілий не подавав до правоохоронних органів заяви про злочин як окремого процесуального документа, однак до початку чи під час досудового розслідування і/або судового провадження однозначно висловив свою позицію про притягнення винного до кримінальної відповідальності, відповідна позиція, зафіксована у процесуальних документах, дає підставу для кримінального переслідування особи за злочин приватного обвинувачення.

Згода потерпілого в судовому засіданні з викладеною в обвинувальному акті кваліфікацією кримінального правопорушення як злочину публічного обвинувачення не може прирівнюватися до відмови від обвинувачення і зумовлювати закриття кримінального провадження відповідно до пункту сьомого частини першої статті 284 КПК. Навпаки, зазначене волевиявлення, виражене в належний процесуальний спосіб (у формі письмової або усної заяви, зафіксованої у відповідному документі та/або журналі судового засідання і на технічному записі процесу), варто розцінювати як спрямоване на застосування до обвинуваченого кримінально-правових заходів примусу.

За наявності цих умов або принаймні однієї з них, якщо потерпілий у подальшому не відмовився від притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності, суд наділений повноваженнями ухвалити обвинувальний вирок із перекваліфікацією діяння на злочин приватного обвинувачення незалежно від думки потерпілого щодо такої його юридичної оцінки.

Закриття судом справи за таких умов не виправдає легітимних очікувань особи, котра зазнала шкоди, щодо застосування до обвинуваченого заходів кримінальної репресії і не узгоджуватиметься з визначеними у статті 2 КПК завданнями захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини. Відмова держави від кримінального переслідування обвинуваченого лише з огляду на нездійснення потерпілим правильної юридичної оцінки його дій суперечитиме засадам як верховенства права і законності, так і диспозитивності, призведе до безкарності винного, а особу, котрій завдано шкоди, поставить у становище правової незахищеності і створить умови для її повторної віктимізації.

Лише в разі якщо потерпілий із заявою про кримінальне правопорушення не звертався і, будучи забезпеченим необхідними умовами для реалізації своїх процесуальних прав, не ставив у будь-який спосіб ні перед органами досудового розслідування (прокурором), ні перед судом питання про застосування щодо винного заходів кримінальної репресії або ж беззастережно відмовився від застосування таких заходів, суд, перекваліфікувавши діяння на злочин приватного обвинувачення, керуючись частиною сьомою статті 284 КПК, зобов`язаний постановити ухвалу про закриття кримінального провадження на підставі пункту сьомого частини першої цієї статті (крім винятків, передбачених цим пунктом).

Велика Палата звертає увагу на те, що кримінальний процесуальний закон передбачає можливість повернення до вже завершених стадій судового процесу лише для відновлення з`ясування обставин, установлених під час кримінального провадження, та перевірки їх доказами. Відповідно до частини п`ятої статті 364 та частини четвертої статті 365 КПК суду надано такі повноваження лише як виняток із загального правила у двох випадках: якщо під час судових дебатів виникне потреба подати нові докази або обвинувачений в останньому слові повідомить про нові обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження. Нормами цього Кодексу не передбачено права суду після видалення до нарадчої кімнати відновити будь-яку з попередніх стадій провадження з метою уточнення процесуальних позицій сторін.

Суд, дотримуючись вимог статті 19 Конституції України, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Зазначене узгоджується із засадою законності, зміст якої розкрито у статті 9 КПК. Відповідно до цієї загальної засади кримінального провадження суд, як і інші органи державної влади, зобов`язаний неухильно додержуватися норм чинного законодавства, зокрема Конституції України і цього Кодексу.

Вихід з нарадчої кімнати лише з метою надання потерпілому пропозиції висловитися про можливість застосування конкретної норми закону про кримінальну відповідальність поставить під сумнів неупередженість суду. Адже такі дії матимуть явно виражені ознаки висловлення судом ще до прийняття рішення по суті обвинувачення попередньої власної позиції щодо кваліфікації діяння.

Окрім зазначеного, частиною п`ятою статті 469 КПК передбачено можливість ініціювати укладення угоди про примирення між обвинуваченим і потерпілим лише до виходу суду до нарадчої кімнати. Відмова потерпілого від обвинувачення як волевиявлення про непритягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності відрізняється за правовими наслідками від волевиявлення щодо укладення угоди про примирення, за якою означена відповідальність реалізується, але на узгоджених сторонами умовах. Проте в наведеній правовій нормі закріплено загальний принцип щодо часових меж здійснення потерпілим свого права висловити позицію, якою окреслюються межі процесуальних повноважень суду під час прийняття рішення за результатами розгляду справи по суті. На переконання Великої Палати, цим же принципом необхідно керуватися і при визначенні стадій судового процесу, на яких потерпілий має право заявити в установлений законом спосіб про притягнення чи непритягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності.

З огляду на викладене після видалення до нарадчої кімнати суд позбавлений процесуальних підстав відновлювати завершені стадії судового провадження для з`ясування думки потерпілого щодо застосування до обвинуваченого заходів кримінальної репресії за злочин, визначений у частині першій статті 477 КПК. Отже, можливості вчинення процесуальних дій, які зумовлюють правові наслідки зміни форми обвинувачення в результаті перекваліфікації злочину судом, після видалення суду до нарадчої кімнати вичерпані.

Водночас під час судового розгляду суд, дотримуючись вимог статті 22 КПК, зобов`язаний забезпечити потерпілому, як і іншим учасникам провадження, необхідні умови для реалізації його процесуальних прав, у тому числі вираження правової позиції, яка може мати вирішальне значення для справи. У подальшому під час прийняття рішення в нарадчій кімнаті суд повинен виходити з відповідної позиції, висловленої на попередніх стадіях процесу і відображеної в наявних у матеріалах справи документах.

Якщо потерпілий не подавав заяви про злочин і до початку чи під час досудового розслідування і/або судового провадження не порушував питання про притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності або ж прямо і беззастережно відмовився від обвинувачення (за винятком кримінальних проваджень щодо злочинів, пов`язаних з домашнім насильством), то така позиція тягне припинення кримінального провадження шляхом його закриття на підставі пункту сьомого частини першої та частини сьомої статті 284 КПК після перекваліфікації діяння на злочин приватного обвинувачення.

Зазначеними орієнтирами варто керуватися як суду першої інстанції, так і апеляційному та касаційному судам з урахуванням установлених законом меж їх повноважень і особливостей процесу на кожній із відповідних стадій.

З огляду на зміст ч. 1 ст. 162 КК України дії, кваліфіковані за цією нормою, на відміну від кваліфікованих за ч. 4 ст. 185 КК, є кримінальним проступком, а тому їх перекваліфікація покращує становище засудженого.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 162 КК України, суд виходить із фактичних обставин, установлених в судовому засіданні.

Об`єктивна сторона ст. 162 КК України полягає, серед іншого, в незаконному проникненні до житла чи іншого володіння особи.

Під незаконним проникненням до житла чи іншого володіння особи потрібно розуміти будь-яке вторгнення, здійснене всупереч волі законного володільця, за відсутності визначених законом підстав чи з порушенням у встановленому законом порядку.

Формулювання обвинувачення, яке вважається судом доведеним.

Так, ОСОБА_5 у проміжок часу з 10 год. 00 хв. 11.12.2022 по 18 год. 00 хв. 12.12.2022, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, шляхом пошкодження замка від вхідних дверей, проник до квартири АДРЕСА_3 . Перебуваючи у вказаній квартирі, ОСОБА_5 почав її оглядати на предмет цінних речей, після чого в одній з кімнат квартири, викрав ноутбук «Lenovo G480» в корпусі чорного кольору. Після чого ОСОБА_5 , утримуючи при собі викрадене майно, зник з місця скоєння кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 2 566 гривень 67 копійок.

Крім того, 16.12.2022, в період часу з 12 год. 30 хв. по 15 год.40 хв., ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, шляхом пошкодження замка від вхідних дверей, проник до квартири АДРЕСА_4 . Перебуваючи у вказаній квартирі, ОСОБА_5 почав її оглядати на предмет цінних речей, після чого в одній з кімнат квартири, викрав грошові кошти у сумі 25 000 гривень, ноутбук «Lenovo Z500» в корпусі білого кольору, смарт-годинник «Colmi m31» в корпусі чорного кольору, які належать потерпілому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після чого ОСОБА_5 , утримуючи при собі викрадене майно та грошові кошти, зник з місця скоєння кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальний збиток на загальну суму 34 387 гривень 72 копійок.

Крім того, 20.12.2022, в період часу з 08 год. 10 хв. по 16 год. 50 хв., ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, шляхом пошкодження замка від вхідних дверей, проник до квартири АДРЕСА_5 . Перебуваючи у вказаній квартирі, ОСОБА_5 почав її оглядати на предмет цінних речей, після чого в одній з кімнат квартири, викрав золотий ланцюг (вагою 10 гр. 585 проби), золотий хрестик (вагою 5 гр., 585 проби), золоте кільце (вагою 5 гр. 585 проби), годинник фірми «Invicto Specialty 14330», в металевому корпусі, які належать потерпілому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після чого ОСОБА_5 , утримуючи при собі викрадене майно та грошові кошти, зник з місця скоєння кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальний збиток на загальну суму 44 899 гривень 21 копійку.

Крім того, 29.12.2022, приблизно о 13 год. 40 хв., ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, шляхом пошкодження замка від вхідних дверей, проник до квартири АДРЕСА_7 . Перебуваючи у вказаній квартирі, ОСОБА_5 почав її оглядати на предмет цінних речей, після чого в одній з кімнат квартири діючи в умовах воєнного стану, повторно, таємно викрав грошові кошти у сумі 75 000 гривень, золоту каблучку 585 проби, ігрову приставку «XBOX 512 GB Series S» в корпусі білого кольору, повербанк «Xiaomi». Викрадене майно та грошові кошти ОСОБА_5 сховав до свого рюкзака та залишив місце вчинення кримінального правопорушення, проте в подальшому був затриманий працівниками поліції, маючи при собі викрадене майно. Своїми умисними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальний збиток на загальну суму 91 500 гривень.

За зазначеними епізодами злочинної діяльності суд діяння ОСОБА_5 кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Крім того, 27.12.2022 у денний час доби, приблизно з 11 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв., ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, шляхом пошкодження замка від вхідних дверей, проник до квартири АДРЕСА_8 . Перебуваючи у вказаній квартирі, ОСОБА_5 почав її оглядати на предмет цінних речей, після чого в одній з кімнат квартири, викрав комп`ютерний системний блок «Fujitsu Esprimo», в корпусі чорного кольору. Після чого ОСОБА_5 , утримуючи при собі викрадене майно, зник з місця скоєння кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілій ОСОБА_11 матеріальний збиток на загальну суму 325 гривень 67 копійок.

Крім того, 28.12.2022 в період часу з 06 год. 40 хв. по 16 год. 20 хв., ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, шляхом пошкодження замка від вхідних дверей, проник до квартири АДРЕСА_6 . Перебуваючи у вказаній квартирі, ОСОБА_5 почав її оглядати на предмет цінних речей, після чого в одній з кімнат квартири, викрав ноутбук «Acer Aspire ONE CM-2», в корпусі чорного кольору. Після чого ОСОБА_5 , утримуючи при собі викрадене майно, зник з місця скоєння кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальний збиток на загальну суму 2 300 гривень 00 копійок.

Таким чином, приймаючи до уваги те, що ОСОБА_5 усвідомлював, що квартири (житло), до яких він протиправно проникав, перебувають у володінні інших осіб, вартість викраденого майна на час вчинення діяння не перевищувала двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з урахуванням положень ч. 3 ст. 337 КПК України, суд уважає за необхідне перекваліфікувати діяння ОСОБА_5 за епізодами від 27.12.2022 та 28.12.2022 із ч. 4 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 162 КК України, а саме як незаконне проникнення до житла.

За зазначеними епізодами злочинної діяльності суд, з урахуванням положень ст. 5 КК України та ч. 3 ст. 337 КПК України, діяння ОСОБА_5 кваліфікує за ч. 1 ст. 162 КК України як незаконне проникнення до житла, з призначенням покарання в межах санкції цієї частини статті.

Таким чином, розглянувши кримінальне провадження №0001609, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.12.2022, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні умисних дій, які виразилися:

- у незаконному проникненні до житла, що кваліфікуються за ч. 1 ст. 162 КК України (епізоди від 27.12.2022 та 28.12.2022);

- у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, поєднаному з проникненням у житло, що кваліфікуються за ч. 4 ст. 185 КК України (епізоди від 11.12.2022 (12.12.2022), 16.12.2022, 20.12.2022, 29.12.2022).

Відповідно до ст. 12 КК України вчинені обвинуваченим кримінальні правопорушення є кримінальним проступком та тяжким злочином.

Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч.1 ст. 1 КК України завдань закону про кримінальну відповідальність правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

При призначенні покарання обвинуваченому суд, згідно з вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до кримінального проступку та тяжкого злочину, особливості кримінальних правопорушень й обставини їх вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінальних правопорушень і після їх вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Так, судом враховується особа обвинуваченого, який повністю визнав провину і розкаявся в скоєному, активно сприяв органу досудового слідства в розкритті злочинів, офіційного працевлаштування не мав та наразі немає, раніше неодноразово судимий (станом на час розгляду даної справи 15 разів), судимості не зняті та не погашені, злочини скоїв в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, що може свідчити про його небажання стати на шлях виправлення, про що також свідчить кількість епізодів злочинної діяльності за даним кримінальним провадженням, згідно відповіді КУ «ОКЗ НПД» ЗОР на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має задовільний стан здоров`я, неодружений, на утриманні будь-яких осіб не має, має постійне місце проживання та реєстрації, характеризується з посередньої сторони, залучався за його згодою до робіт під час перебування в установі попереднього ув`язнення.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, визнав свою провину повністю, активно сприяв органам досудового розслідування у розкритті злочину, відшкодування шкоди шляхом повернення більшої частини викраденого майна.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного, та з урахуванням особи обвинуваченого, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 можливе тільки в умовах ізоляції його від суспільства.

З огляду на це суд уважає, що покарання, призначене в межах санкції ч. 1 ст. 162 КК України, у виді обмеження волі на строк 2 роки, буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення засудженого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Підстав сприймати таке покарання явно несправедливим суд не вбачає.

Указане вище суттєво зменшує обсяг обвинувачення за ч.4 ст. 185 КК України, визнаного судом доведеним, з огляду на що суд вважає, що покарання, визначене у виді позбавлення волі в наближеному до мінімального розміру, передбаченого санкцією ч. 4 ст. 185 КК, у виді позбавлення волі, відповідатиме меті, яка визначена в положеннях ст. 50 КК України.

Суд вважає, що призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Приймаючи до уваги вищевикладені обставини, особу обвинуваченого ОСОБА_5 , суд вважає доцільним призначити йому покарання за ч. 1 ст. 162 КК України у виді обмеження волі, за ч. 4 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі.

Окремо судом встановлено, що на час вчинення кримінальних правопорушень у період з 11.12.2022 по 29.12.2022, ОСОБА_5 рахувався особою умовно-достроково звільненою від відбування покарання, призначеного йому відповідно до вироку Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26.09.2019 за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.03.2018 та визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці, початок строку з 13.09.2018. Відповідно до ухвали Вільнянського районного суду Запорізької області 20.10.2020 до покарання призначеного вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26.09.2019 на підставі ч. 4 ст. 70 КК України приєднано покарання за вироком Марганецького районного суду Дніпропетровської області від 06.11.2018 з врахуванням вироку Дніпровського апеляційного суду від 20.11.2019 та остаточно покарання визначено у виді 4 років 7 місяців позбавлення волі. ОСОБА_5 було звільнено 08.11.2022 з Маневицької ВК Волинської області № 42 на підставі ухвали Маневицького районного суду Волинської області від 31.10.2022, ст. 81 КК України, умовно-достроково з невідбутим строком покаранням 5 місяців 12 днів.

При ухваленні Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя вироку за даним кримінальним провадженням від 20.04.2023 судом відповідно до ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26.09.2019 та остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у вигляді 5 (п`яти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі. Строк відбування покарання обраховано з моменту фактичного затримання - з 29 грудня 2022 року.

Разом з тим зазначений вирок суду був оскаржений як обвинуваченим, так і прокурором.

За результатами апеляційного провадження відповідно до ухвали Дніпровського апеляційного суду від 19.06.2024 вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 квітня 2023 року відносно ОСОБА_5 , за ч. 4 ст. 185 КК України, скасовано та призначено новий розгляд в суді першої інстанції. Ухвала суду набрала законної сили 19.06.2024.

В цей же час, 16.01.2024 Ленінським районним судом м. Запоріжжя ОСОБА_5 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком більш суворим покаранням за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.04.2023, остаточно призначено покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі, відповідно до вимог ст. 72 КК України зараховано у строк покарання частково відбуте покарання у виді позбавлення волі за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.04.2023 з 29.12.2022, строк відбування покарання обчислено з 29.12.2022.

Зазначений вирок також був оскаржений. Відповідно до вироку Запорізького апеляційного суду від 04.09.2024 вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16.01.2024 скасовано в частині кваліфікації дій обвинуваченого та призначеного йому покарання, кваліфіковано дії ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, повторно, поєднане з проникненням у житло (за епізодом від 24.12.2022), та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців. У решті вирок суду першої інстанції залишено без змін. Вирок Запорізького апеляційного суду набрав законної сили 04.09.2024.

Таким чином, станом на 04.09.2024 вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.04.2023 відповідно до ухвали Дніпровського апеляційного суду від 19.06.2024 вже був скасований та у кримінальному провадженні призначено новий розгляд в суді першої інстанції.

У своєму вироці від 04.09.2024 Запорізький апеляційний суд скасовуючи вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16.01.2024 не зазначив будь-яких вказівок щодо вироку Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.04.2023, який судом першої інстанції був прийнятий до уваги в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 70 КК України, при призначенні остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у справі № 334/2207/23.

Разом з тим, на час нового розгляду даного кримінального провадження Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя як судом першої інстанції є наявним вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16.01.2024 відносно ОСОБА_5 , якого засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України, з урахуванням вироку Запорізького апеляційного суду від 04.09.2024, до 5 років 6 місяців позбавлення волі, а також невідбута частина покарання, визначеного вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26.09.2019, яка у зв`язку зі скасуванням 19.06.2024 Дніпровським апеляційним судом вироку Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.04.2023, залишилася не врахованою.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Згідно з ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 71 КК України передбачає, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив два або більше кримінальних правопорушень, суд призначає покарання за ці нові кримінальні правопорушення за правилами, передбаченими у статті 70 цього Кодексу, а потім до остаточного покарання, призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, повністю чи частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком у межах, встановлених у частині другій цієї статті.

Згідно з ч. 4 ст. 81 КК України у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.

За таких обставин, суд вважає, що за вчинення двох кримінальних правопорушень за даним кримінальним провадженням, які передбачені ч. 1 ст.162 та ч. 4 ст. 185 КК України, після визначення покарання за кожне окреме правопорушення, при визначені загального покарання, підлягатиме застосуванню ч. 1 ст. 70 КК України.

Враховуючи, що судом встановлена наявність вироку Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16.01.2024 та вироку Запорізького апеляційного суду від 04.09.2024 за наслідками апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції, суд вважає, що при призначенні покарання ОСОБА_5 в цьому розглядуваному кримінальному провадженні, підлягатимуть застосуванню положення ч. 4 ст. 70 КК України.

Разом з тим, враховуючи положення ч. 4 ст. 81 КК України та наявність невідбутої частини покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26.09.2019, суд вважає необхідним застосувати норму ч. 1 ст. 71 КК України.

У даному конкретному випадку призначення покарання у вказаній послідовності відповідатиме загальним принципам призначення покарання, а також узгоджуватиметься з висновками зробленими у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22 січня 2024 року у справі №236/4167/20.

Підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України не встановлено.

Цивільні позови не заявлялися.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Враховуючи, що в кримінальному провадженні проводились судово-товарознавча експертиза № СЕ-19/108-23/413-ТВ від 16.01.2023 вартістю 377 гривень 56 копійок, судово-товарознавча експертиза № СЕ-19/108-23/411-ТВ від 12.01.2023 вартістю 377 гривень 56 копійок, судово-трасологічна експертиза № СЕ-19/108-22/15449-ТР від 21.12.2022 вартістю 566 гривень 34 копійки, судово-трасологічна експертиза № СЕ-19/108-22/15588-ТР від 23.12.2022 вартістю 755 гривень 12 копійок, судово-трасологічна експертиза № СЕ-19/108-22/15586-ТР від 23.12.2022 вартістю 755 гривень 12 копійок, судово-товарознавча експертиза № СЕ-19/108-23/419-ТВ від 13.01.2023 вартістю 1 132 гривень 68 копійок; судово-товарознавча експертиза № СЕ-19/108-23/601-ТВ від 23.01.2023 вартістю 377 гривень 56 копійок, судово- товарознавча експертиза № СЕ-19/108-23/599-ТВ від 18.01.2023 вартістю 377 гривень 56 копійок, судово-товарознавча експертиза № 03-23 від 02.02.2023 вартістю 955 гривень 92 копійки, судово-товарознавча експертиза № 08-23 від 02.02.2023 вартістю 955 гривень 92 копійки, судово-товарознавча експертиза № 07-23 від 02.02.2023 вартістю 955 гривень 92 копійки, судова товарознавча експертиза № 06-23 від 02.02.2023 вартістю 955 гривень 92 копійки, судово-товарознавча експертиза № 02-23 від 02.02.2023 вартістю 955 гривень 12 копійок, судово-трасологічна експертиза № СЕ-19/108-23/128-ТР від 09.01.2023 вартістю 755 гривень 12 копійок, судово-трасологічна експертиза №СЕ-19/108-23/102-Д від 04.01.2023 вартістю 943 гривень 90 копійок, судово-товарознавча експертиза № СЕ-19/108-23/600-ТВ від 18.01.2023 вартістю 377 гривень 56 копійок, судово-товарознавча експертиза № СЕ-19/108-23/418-ТВ від 23.01.2023 вартістю 1 510 гривень 24 копійки, тому ці кошти підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові. Тому, застосований в даному кримінальному провадженні арешт майна, підлягає скасуванню.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався, відповідно до ухвали суду від 24.12.2024 останній був залишений в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» до розгляду даного кримінального провадження, у зв`язку з тим, що відносно нього 04.09.2024 набрав законної сили вирок суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 86, 100, 124, 174, 368-371, 373-374, 392, 615 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років 5 (п`яти) місяців позбавлення волі.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_5 за епізодами від 27 грудня 2022 року, за яким потерпілою є ОСОБА_11 та від 28 грудня 2022 року, за яким потерпілою є ОСОБА_9 , із ч. 4 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 162 КК України та визнати його винуватим у скоєнні цього кримінального правопорушення і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавляння волі на строк 5 (п`ять) років 5 (п`ять) місяців.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складення призначених покарань за цим вироком та вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16 січня 2024 року після його перегляду Запорізьким апеляційним судом від 04 вересня 2024 року, призначити ОСОБА_5 покарання у виді 5 (п`яти) років 7 (семи) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 вересня 2019 року та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 5 (п`яти) років 8 (восьми) місяців позбавлення волі.

Згідно до вимог ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 у строк покарання частково відбуте покарання у виді позбавлення волі за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16.01.2024 з урахуванням вироку Запорізького апеляційного суду від 04.09.2024 29 грудня 2022 року.

Строк відбування покарання рахувати ОСОБА_5 з моменту фактичного його затримання з 29 грудня 2022 року.

Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_5 не обирати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.01.2023 року на майно, вилучене в ході затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а саме: мобільний телефон «Samsung Galaxy A03» в корпусі блакитного кольору у чохлі чорного кольору, мобільний телефон «Nokia» в корпусі чорного кольору, мобільний телефон «Samsung» в корпусі блакитного кольору, футляр білого кольору з одним бездротовим навушником, футляр білого кольору з двома бездротовими навушниками, павербанк «Redmi» в корпусі чорного кольору, павербанк «Erco» в корпусі чорного кольору, смарт годинник чорного кольору, різнокольоровий чохол, вай-фай роутер TP-Link «Київстар домашній» в корпусі білого кольору, ігрову приставку «XBOX» с/н 17 в корпусі білого кольору, грошові кошти 83 купюри номіналом 500 гривень, 38 купюр номіналом 200 гривень, 1 купюра номіналом 20 гривень, 2 купюри номіналом 10 гривень, 1 купюра номіналом 5 гривень, 1 купюра номіналом 2 гривні, 70 центів, обручку з металу жовтого кольору, сережку з камінням з металу жовтого кольору, викрутку, розводний ключ, розкладні кусачки, щипці для нігтів, наручний годинник «Alfex», пару кросівок чорного кольору, рюкзак з цукерками, документи, пакети, газовий балончик, запальничку скасувати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 04.01.2023 на майно вилучене в ході огляду кв. АДРЕСА_12 , в якій мешкає ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а саме: мобільний телефон «Ipone» в корпусі чорного кольору модель А 1332 у вимкненому стані, мобільний телефон «Ipone» в корпусі сірого кольору модель А 1203 у вимкненому стані, мобільний телефон «Nokia model 1280» IMEI НОМЕР_1 ; 4 зарядних пристрої до мобільних телефонів (2 шнури з блоками живлення); фонендоскоп медичний чорного кольору - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/108-23/413-ТВ від 16.01.2023 у розмірі 377 гривень 56 копійок, судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/108-23/411-ТВ від 12.01.2023 у розмірі 377 гривень 56 копійок, судово-трасологічної експертизи № СЕ-19/108-22/15449-ТР від 21.12.2022 у розмірі 566 гривень 34 копійки, судово-трасологічної експертизи № СЕ-19/108-22/15588-ТР від 23.12.2022 у розмірі 755 гривень 12 копійок, судово-трасологічної експертизи № СЕ-19/108-22/15586-ТР від 23.12.2022 у розмірі 755 гривень 12 копійок, судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/108-23/419-ТВ від 13.01.2023 у розмірі 1 132 гривень 68 копійок; судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/108-23/601-ТВ від 23.01.2023 у розмірі 377 гривень 56 копійок, судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/108-23/599-ТВ від 18.01.2023 у розмірі 377 гривень 56 копійок, судово-товарознавчої експертизи № 03-23 від 02.02.2023 у розмірі 955 гривень 92 копійки, судово-товарознавчої експертизи № 08-23 від 02.02.2023 у розмірі 955 гривень 92 копійки, судово-товарознавчої експертизи №07-23 від 02.02.2023 у розмірі 955 гривень 92 копійки, судово-товарознавчої експертизи № 06-23 від 02.02.2023 року у розмірі 955 гривень 92 копійки, судово-товарознавчої експертизи № 02-23 від 02.02.2023 у розмірі 955 гривень 12 копійок, судово-трасологічної експертизи № СЕ-19/108-23/128-ТР від 09.01.2023 у розмірі 755 гривень 12 копійок, судово-трасологічної експертизиа № СЕ-19/108-23/102-Д від 04.01.2023 у розмірі 943 гривень 90 копійок, судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/108-23/600-ТВ від 18.01.2023 у розмірі 377 гривень 56 копійок, судово-товарознавча експертиза №СЕ-19/108-23/418-ТВ від 23.01.2023 у розмірі 1 510 гривень 24 копійки.

Речові докази: комп`ютерний системний блок «Fujitsu Esprimo», в корпусі чорного кольору, який опечатано биркою СВ з відповідною пояснювальною наліпкою з підписами учасників, переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_11 - залишити останній як власнику;

- мобільний телефон «Ipone» в корпусі чорного кольору модель А 1332 у вимкненому стані, мобільний телефон «Ipone» в корпусі сірого кольору модель А 1203 у вимкненому стані, мобільний телефон «Nokia model 1280» IMEI НОМЕР_1 , 4 зарядних пристрої до мобільних телефонів (2 шнури з блоками живлення), фонендоскоп медичний чорного кольору, які упаковані у спец пакет WAR 1423352 повернути за належністю, мобільний телефон «Samsung Galaxy A03» в корпусі блакитного кольору у чохлі чорного кольору, мобільний телефон «Nokia» в корпусі чорного кольору, мобільний телефон «Samsung» в корпусі блакитного кольору, футляр білого кольору з одним бездротовим навушником, футляр білого кольору з двома бездротовими навушниками, повербанк «Redmi» в корпусі чорного кольору, повербанк «Erco» в корпусі чорного кольору, старт годинник чорного кольору, різнокольоровий чохол, вай фай роутер TP-Link «Київстар домашній» в корпусі білого кольору упаковані у спец пакет WAR 1579008; ігрова приставка «XBOX» с/н 17 в корпусі білого кольору упакована у спец пакет WAR 1579006; грошові кошти 83 купюри номіналом 500 гривень, 38 купюр номіналом 200 гривень, 1 купюра номіналом 20 гривень, 2 купюри номіналом 10 гривень, 1 купюра номіналом 5 гривень, 1 купюра номіналом 2 гривні, 70 центів, обручка з металу жовтого кольору, сережка з камінням з металу жовтого кольору, викрутка упаковані у спец пакет WAR 1579005, сережка золотого кольору, яка упакована до паперового конверту, повернути володільцям за належністю;

- розвідний ключ, розкладні кусачки, щипці для нігтів упаковані у спецпакет WAR 1579011, частина фрагменту циліндра з вхідних дверей, які поміщені до спецпакету WAR0086670, переданого до камери схову відділу поліції №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області; 7 папілярних узорів упакованих до спецпакету №2731448; лист паперу формату А4 зі 1 слідом низу взуття, що упаковано до спецпакету №2817994; пара кросівок чорного кольору, що упакована до спецпакету №20460412; газовим балончиком, мікрочастки з зовнішньої сторони вхідних дверей, які поміщені до спецпакету WAR0086688 з пояснювальними написами та написами учасників; зовнішня частина циліндричного механізму замка з вхідних дверей, що упакована до паперового конверту; 2 сліди структури матеріалу, які поміщені до спецпакету №3837263 з пояснювальними написами та підписами учасників; зовнішня частина циліндрового механізму замка з вхідних дверей, упакована до спецпакету №2837260; фрагмент лакофарбового покриття з зовнішньої сторони вхідних дверей до квартири (біля замка), який упаковано до паперового конверту; внутрішня частина циліндричного механізму від замка зі слідом розлому, яку упаковано до паперового конверту; мікрочастки з пройому вхідних дверей до квартири, які упаковано до спецпакету WAR0086689; змив з ручки дверцят шафи, де знаходилися грошові кошти, який упаковано до паперового конверту; змив з зовнішньої сторони ручки дверей з накладкою (вхідні двері), який упаковано до паперового конверту; 3 сліди структури матеріалу, які упаковано до спецпакету №3837258, що передані до камери схову відділу поліції №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області - знищити.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1