Справа № 466/8067/24
Провадження № 1-кп/466/364/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2025 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючої - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000395 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, з середньою освітою, раніше не судимого, працюючого в ЛКП» Балатон-409» на посаді двірника , зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального проступку , передбаченого ч.1 ст. 125 КК України ,-

встановив :

22.07.24, приблизно о 08 год. 15 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою м. Львів вул. Лляна, 15, у результаті словесного конфлікту, на грунті особистих неприязних відносин, маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , умисно наніс дерев`яною палкою декілька ударів по тулубу та лівому передпліччі останього , чим спричинив потерпілому садно на передній черевній стінці, синець і садно на лівому передпліччі , які згідно висновку судово-медичного експерта від 29.07.2024 за № 547 відносяться до легкого ступеня тяжкості.

В судовому засіданні ОСОБА_4 заперечив свою причетність до інкримінованого йому кримінального проступку та пояснив, що він працює двірником у ЛКП» Балатон і зранку , 22.07.24 , здійснював прибирання території, що закріплена за ним. Біля будинку № 9 мешканці підгодовують бездомних котів , що призводить до антисанітарії , тому він змушений ретельніше прибирати цю частину ділянки, оскільки поряд дитячий майданчик . 22.07.24 р. там було багато котів, яких він розігнав, вдаривши віником об асфальт. Проте згодом із-за кущів вийшов ще один кіт, який намагався сплавити нужду в дитячій пісочниці. Щоб завадити цьому, обвинувачений взяв невеликий камінець та кинув в кота. В цей час ОСОБА_6 , який стояв неподалік, з нецензурною лайкою накинувся на нього та почав наносити удари. Між ними почалася шарпанина, в результаті якої вони зламали віник, яким прибирав обвинувачений. Потерпілий схопив відламану рукоятку від цього віника , крім того в іншій руці в нього була в`язка ключів і цими предметами ОСОБА_6 наносив йому удари . Обороняючись, він закривав руками свою голову , іноді намагаючись вирвати з рук потерпілого палку, що залишилась від рукоятки зламаного віника. В результаті вказаних дій ОСОБА_6 , в обвинуваченого на голові утворилась рана, з якої почала текти кров. Свідками вказаної події були : його фактична дружина, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , яка також працює двірником на сусідній ділянці. Вони й відтягли ОСОБА_6 , що продовжував наносити йому удари, від обвинуваченого. Відтак, він не визнає себе винний у вчиненні кримінального проступку. Він лише оборонявся від незаконних дій ОСОБА_6 , щодо якого в іншому провадженні розглядається справа за ч. 1 ст. 125 КК України, про населення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень .

Незважаючи на заперечення обвинуваченим своєї винуватості у скоєнні ним кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, така повністю і об`єктивно стверджується представленими стороною обвинувачення доказами.

Зокрема, показаннями допитаного в судовому засіданні в якості потерпілого ОСОБА_6 , який пояснив, що він проживає у АДРЕСА_2 . Зранку , приблизно о 08 год., 22.07.24 р., він вийшов на вулицю вигуляти кота. Його кіт гуляє без повідка , недалеко від господаря. Коли вони проходили біля будинку № 15 , рухаючись додому, на вказаній території двірник ЛКП , ОСОБА_4 , прибирав територію. Неподалік біля вказаного будинку дружина обвинуваченого також поралась на прибудинковій території, де вона доглядає за квітами. Раптово він почув від обвинуваченого звернення до його дружини ОСОБА_4 , який просив її кинути камінь у кота, щоб тут не бігав. Оскільки на цю пропозицію вона не відповідала, ОСОБА_4 сам взяв камінь та кинув ним в кота потерпілого. Від цього удару кіт був наляканий, йому було травмовано ногу і він , шкутильгаючи, почав рухатись в бік дому. Потерпілий, обурений поведінкою ОСОБА_4 , зробив йому зауваження, від чого між ними спочатку виник словесний конфлікт. До словесної перепалки долучилась і дружина обвинуваченого. В подальшому ОСОБА_4 раптово наніс йому кілька ударів дерев`яною ручкою віника, яким він прибирав, по голові. Від цього дерев`яна ручка віника зламалась, а потерпілий впав на коліна. Вже коли він перебував на землі, обвинувачений продовжував наносити йому удари по різних ділянках тіла. Свідком вказаних подій , крім дружини обвинуваченого, була пані ОСОБА_8 , що теж працює в ЛКП. Остання на наступний день розповіла йому, що ОСОБА_4 не любить котів, чим і була викликана така його агресивна поведінка. Коли обвинувачений перестав наносити йому удари, потерпілий пішов в бік свого будинку, забравши при цьому з місця події зламану частину дерев`яної ручки віника, яку на наступний день передав слідчому ВП. Біля під`їзду будинку , де він проживає, стояла його дружина яка , як згодом виявилась, була теж свідком вказаної події. Вона йому повідомила, що пораненого кота вона віднесла додому. Коли вони з дружиною піднялись у квартиру, в нього з носа почала текти кров. Побачивши це та враховуючи ті рани, які були на його тілі та голові, дружина наполягла на тому, щоб їхати в лікарню швидкої медичної допомоги , де йому надали допомогу та повідомили органи поліції про подію. На наступний день йому зателефонували з відділу поліції та запропонували з`явитись до слідчого, де в подальшому він подав заяву про вчинений щодо нього злочин. Як в лікарню, так і до слідчого з ним ходила його дружина, яка могла засвідчити про обставини події, про що він повідомляв слідчому. Проте, останній не допитував його дружину в якості свідка на досудовому розслідуванні, в зв`язку з чим він просив допитати її в ході судового розгляду. Вказаним злочином йому заподіяно шкоду, примирення з обвинуваченим не можливе, відтак просить призначити ОСОБА_4 покарання , передбачене чинним законодавством.

Допитана в ході судового розгляду справи в якості свідка ОСОБА_8 повідомила, що працює двірником в ЛКП «Балатон-409» та прибирає в будинках та на прибудинкових територіях на вул. Лляна у м. Львові. Точної дати вона не пам`ятає, проте була очевидцем того, як влітку 2024 року біля будинку № 15 виник конфлікт між обвинуваченим та потерпілим. Зокрема, біля згаданого будинку потерпілий вивів на прогулянку свого кота. Поряд з будинком дружина обвинуваченого , який також працює в ЛКП двірником, прибирала облаштовану нею грядку на прибудинковій території. Свідок почула крик потерпілого , з якого вбачалось, що ОСОБА_4 б`є його кота , який зайшов на грядку. Між тим в цей час ОСОБА_4 перебував біля майданчика, на невеликій віддалі від будинку № 15. ОСОБА_6 побіг до майданчика, де прибирав територію ОСОБА_4 і почав його бити. Це побачила дружина обвинуваченого , що відразу побігла на допомогу чоловікові. Вона почала виривати у потерпілого палку, якою він наносив удари ОСОБА_4 , а останній в цей час оборонявся від ударів ОСОБА_6 березовим віником . В цей час повз учасників конфлікту проходила жінка з будинку АДРЕСА_2 , яка зробила зауваження сторонам конфлікту та такий припинився. Потерпілий пішов до свого будинку, та ще деякий час стояв біля під`їзду зі своїм котом на руках та ображав обвинуваченого та його дружину. Також свідок повідомила, що в період конфлікту між сторонами саме вона фотографувала вказану подію, щоб зафіксувати як дружина ОСОБА_4 , захищаючи чоловіка, відганяла ОСОБА_6 від обвинуваченого. При цьому свідок не бачила жодних тілесних ушкоджень на потерпілому.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 пояснила, що вона є дружиною обвинуваченого у даному провадженні. В липні 2024 року, точної дати вона не пам`ятає, коли вранці вона поралась на квітнику біля будинку АДРЕСА_3 , вона почула крик невідомого мужчини. При цьому вона побачила, що потерпілий підбіг до її чоловіка, який працює двірником в ЛКП, та недалеко від вказаного будинку здійснював прибирання майданчика , та почав наносити йому удари. Все це супроводжувалось словесною перепалкою між ними та її чоловік обороняючись, відбивався від нападу невідомого віником, який був у нього в руках. Коли вона підійшла до учасників конфлікту, щоб припинити такий, ОСОБА_6 почав і її ображати, поводив себе агресивно. Внаслідок ударів ОСОБА_6 її чоловікові було спричинено тілесних ушкоджень, в зв`язку з чим у суді розглядається ще одне кримінальне провадження, в якому обвинуваченим за ст. 125 КК України є вже ОСОБА_6 , який фактично і був ініціатором конфлікту. Після отриманих травм чоловік пішов додому, бо в нього йшла кров з рани за вухом, а ОСОБА_6 ще деякий час з поламаною палкою від віника бігав на вулиці , кричав та всіх ображав.

Допитана в ході судового розгляду в якості свідка за клопотанням потерпілого ОСОБА_10 повідомила, що вона є дружиною потерпілого у даному провадженні та вони разом проживають у будинку АДРЕСА_2 . Точної дати вона не пам`ятає, в кінці липня 2024 року , зранку, її чоловік вийшов на прогулянку з їх котом. Вона в цей час збиралась на роботу та вийшла з квартири, що розташована в четвертому поверсі , пішки спускалась на перший поверх будинку. Оскільки всі вікна сходової клітки в літній період відкриті, вона почула крики та вулиці. Коли вона вийшла з під`їзду, то побачила що двірник ЛКП ОСОБА_4 дерев`яною ручкою віника б`є по голові її чоловіка. В цей час до під`їзду підійшов шкутильгаючи, їх кіт. Коли вона його взяла на руки, щоб він не втік, на своїх руках побачила кров, з чого зробила висновок , що тварина поранена. Тому вона піднялась в квартиру, залишила кота та повернулась на вулицю. В цей час її чоловік вже підходив по під`їзду. На ньому були тілесні ушкодження. Коли вони піднялись в квартиру, то вона побачила, що є травми на руці, на животі, також на його голові кілька днів була велика гуля. Зі слів чоловіка їй стало відомо, що ОСОБА_4 кинув камінь в їх кота, від чого той і був травмований. Коли ж чоловік зробив зауваження, між ними почалась спершу словесна перепалка, потім шарпанина , а згодом обвинувачений почав наносити удари її чоловікові. Вона особисто не бачила всього конфлікту, проте була свідком того, як ОСОБА_4 наносив удари по голові потерпілого дерев`яною ручкою від віника. Це відбувалось біля будинку № 15 на їх вулиці. При цьому дружина обвинуваченого була неподалік місця події та свідок ОСОБА_8 , що прибирає їх під`їзд, також була поряд. Після вказаної події вона наполягла на тому, що необхідно звернутись до ЛШМД, куди вони з чоловіком і поїхали. Оскільки лікарі повідомили про отримання її чоловіком тілесних ушкоджень поліцію, на наступний день їм зателефонували з ВП № 1, куди вони разом з`явились та чоловік подав заяву про вчинене відносно нього правопорушення. Їй не відомо в зв`язку з чим слідчий не допитав її в якості свідка, хоча чоловік при допиті зазначав , що вона була очевидцем події.

Сторона захисту в судовому засіданні зазначала, що слід критично оцінювати показання свідка ОСОБА_10 , оскільки вказана особа не була допитана на досудовому розслідуванні, такий доказ не відкривався стороні захисту, відтак він є недопустимим.

Проте, суд приймає показання свідка ОСОБА_10 у якості допустимого доказу, виходячи з наступного.

Відповідно до положень статей 84, 86 КПК процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно із частиною 1 статті 95 КПК показання це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження.

Частиною 2 статті 22 КПК передбачено, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду доказів. Частина 6 цієї ж статті передбачає обов`язок суду створити необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у тому числі забезпечити, щоб права, надані законом стороні, могли бути ефективно реалізовані. В даному випадку на стадії встановлення порядку та обсягу дослідження доказів у даному судовому провадженні потерпілий заявив клопотання про допит в якості свідка його дружини, ОСОБА_10 . При цьому потерпілий зазначив, що остання була як частковим очевидцем події, так була присутня й в дізнавача, коли ОСОБА_6 подавав заяву про вчинення щодо нього злочину. Потерпілому , який не має юридичної освіти , не відомо, чому незважаючи на його зауваження щодо необхідності допиту його дружини, працівник поліції цього не зробив. Відтак, потерпілим було завчасно заявлено клопотання про допит в якості свідка ОСОБА_10 та зазначено, які саме факти може повідомити вказаний свідок.

У разі з`явлення доказу, про який іншій стороні не було відомо, ця сторона має право на достатній час і можливості для вивчення нового доказу і, як у цьому разі, на підготовку до допиту, а суд має забезпечити стороні такі можливості відповідно до статті 22 КПК. Допустимість доказів, зокрема показань свідка в суді, не може залежати від своєчасності повідомлення про свідка, якого сторона має намір допитати.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження і підлягають доказуванню, що врегульовано ст. 84 КПК України.

Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

На думку суду, версія обвинуваченого та сторони захисту щодо не завдання тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні, виходячи з наступного.

Так, як вбачається з письмових доказів, що були досліджені за клопотанням прокурора, 22.07.24 надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що адресою м. Львів вул. Лляна, 9 , ОСОБА_6 , о 08 год. 15 хв. , побив невідомий. Внаслідок отриманих травм потерпілому було діагностовано струс головного мозку, підшкірна гематома лобної ділянки та потерпілий з медустанови відпущений додому ( а.с. 63 ) . Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення ( а.с. 64) від 23.07.24, ОСОБА_6 просив вжити заходів відносно невідомої особи, яка напередодні на вул. Лляна, 15 у м. Львові, нанесла йому тілесні ушкодження в області голови, живота та руки. На підставі заяви потерпілого були внесені відомості до ЄРДР про вчинення відносно нього кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Наведене відображено у витягу з ЄРДР від 23.07.24 ( а.с. 62).

Постановою дізнавача від 23.07.24 за матеріалами досудового розслідування було призначено судово-медичну експертизу ( а.с. 65). Як вбачається з висновку експерта за № 547 від 29.07.24, на час проведення експертизи у потерпілого виявлене садно на передній черевній стінці, синець і садно на лівому передпліччі. Будь-яких тілесних ушкоджень на голові, в тому числі гематоми і садна в лобній ділянці, виявлено не було. Поверхневе садно, синець і садно утворились внаслідок контактів вказаних ділянок тіла з тупими предметами, могли виникнути 22 липня 2024 року і відносяться до легкого ступеня тяжкості. Судово-медичних даних, про утворення тілесних ушкоджень у потерпілого внаслідок падіння на площину з висоти власного росту, немає ( а.с. 70-71).

В судовому засіданні потерпілий, показання якого викладені вище, категорично вказував на умисність дій ОСОБА_4 , детально та послідовно розповів про механізм нанесення йому тілесних ушкоджень останнім. Показання потерпілого підтверджуються даними висновку експерта за № 547 від 29.07.24.

Крім того, показання потерпілого узгоджуються з показаннями свідків які вказали на факт нанесення тілесних ушкоджень обвинуваченим і потерпілим один одному. На розгляді суду перебуває інший обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні відносно ОСОБА_4 кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за ті ж події. ( а.с. 35-36).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про достатність даних для ухвалення вироку із визнанням обвинуваченого винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України. Дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 125 КК України, як спричинення умисних легких тілесних ушкоджень.

Судом при призначенні покарання враховуються вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Також суд враховує, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке в силу вимог ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку, а також враховує особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно. Відтак, суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковано злочину, у виді штрафу.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд , -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 510 ( п`ятсот десять ) грн.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова, а обвинуваченими в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1