Справа № 488/608/25
Провадження № 1-кс/488/115/25
У Х В А Л А

25.03.2025 року м.Миколаїв

Слідчий суддя Корабельного районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю заявниці ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши клопотання ОСОБА_3 про зміну місця зберігання арештованого майна,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернулась до Корабельного районного суду м. Миколаєва із відповідним клопотанням в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000107 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, зокрема подією дорожньо-транспортної пригоди.

Як слідує з клопотання, 11.02.2025 близько о 14:00 год. водій автомобіля ЗАЗ, номерний знак НОМЕР_1 , гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рухаючись по вул. Океанівська в м.Миколаєві, з боку просп. Богоявленського, біля супермаркету "Екомаркет", здійснючи поворот ліворуч на парковку, не надала перевагу в русі мотоциклу Kovi 250-ST Start р.н. ВЕ2759JA під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 госпіталізовано в КНП ММР "Міська лікарня №5".

В клопотанні порушується питання про зміну місця зберігання арештованого майна - транспортного засобу марки ЗАЗ, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та визначення місцем його зберігання адресу проживання ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ), у фактичному володінні якої, як слідує з клопотання, перебував вказаний транспортний засіб.

В обґрунтування клопотання ОСОБА_3 посилається на те, що арештований транспортний засіб зберігається у гаражному кооперативі «Металург» по вул. Океанівська, 50а в м.Миколаєві на відкритій місцевості, піддається негативному впливу природних явищ (дощ, вітер, тощо) та відповідно псуванню.

В ході розгляду даного клопотання, ОСОБА_3 останнє підтримала, доводи клопотання підтвердила. Окрім того зазначила, що за зберігання транспортного засобу нею мають сплачуватись кошти, що є фінансовим тягарем для неї. При цьому, ОСОБА_3 вказала, що після дорожньо-транспортної пригоди, за погодженням зі слідчим, нею за пропозицією іншого учасника ДТП, було погоджено місце зберігання автомобіля на території даного автогаражного кооперативу, однак настання таких негативних наслідків в той час для неї не було очевидним.

Прокурор у задоволенні даного клопотання ОСОБА_3 просив відмовити, вказуючи на те, що при накладенні арешту на вказаний транспортний засіб, слідчим суддею було лише визначено його юридичний статус як забороненого до відчуження, розпорядження та користування. Питання визначення місця зберігання автомобіля погоджено слідчим із ОСОБА_3 , при цьому останнє не є спеціальним майданчиком для зберігання транспортних засобів, та з огляду на те, що фактичне обстеження автомобіля експертом у даному кримінальному провадженні вже здійснено, то є можливим узгодження питання зміни місця зберігання даного автомобілю саме зі слідчим, в той час як за положеннями норм КПК, до повноважень слідчого судді дане питання не належить.

Як встановлено в ході розгляду даного клопотання, ВП №3 МРУП ГУНП в Миколаївській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження за №ЄРДР0000107 від 12.02.2025 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України

14.02.2025 року ухвалою слідчого судді Корабельного районного суду м. Миколаєва у справі № 488/608/25 (провадження 1-кс/488/78/25) за клопотанням прокурора було накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: автомобіль марки ЗАЗ Sens державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_6 . З урахуванням вимог диспозитивності (ст.26 КПК), слідчим суддею були вирішені лише ті питання, що винесені на розгляд, зокрема при вирішенні клопотання прокурора про арешт тимчасово вилученого майна, не визначалося місце його зберігання.

При цьому слід зазначити, що відповідно до постанови слідчого СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_7 від 12.02.2025 року, вищевказаний транспортний засіб було визнано речовим доказом у справі та визначене місце його зберігання за адресою: м.Миколаїв, вул. Океанівська, 50 А.

Приймаючи рішення за заявленим клопотанням ОСОБА_3 , слідчий суддя виходить з такого.

За змістом частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з частиною 2 статті 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Порядок зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затверджений Постановою КМУ від 19.1.2012р. №1104, визначає правила зберігання речових доказів стороною обвинувачення та схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження.

З урахуванням положень частини 7 ст.100 КПК України, слідчим суддею (судом) за клопотанням слідчого, погодженого із прокурором або клопотанням прокурора, можуть вирішуватись питання про знищення речового доказу, його передання для реалізації чи технологічної переробки або Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ним.

Із вищезазначених норм закону можна зробити висновок, що під час досудового розслідування зберігання речових доказів, наданих стороні обвинувачення, зміна їх місця зберігання, покладається саме на зазначену сторону.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону, встановлені обставини справи, слідчий суддя приходить до висновку, що вирішення питання про зміну місця зберігання речових доказів не входить до компетенції слідчого судді, а всі питання щодо зберігання речових доказів під час досудового розслідування мають прийматися стороною обвинувачення з урахуванням норм законодавства.

Керуючись ст. ст. 100, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про зміну місця зберігання речового доказу - транспортного засобу ЗАЗ Sens державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_6 в кримінальному провадженні № ЄРДР 0000107 від 12.02.2025 р., - відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1