Справа № 553/4366/24
Провадження № 1-кп/553/898/2024
У Х В А Л А

Іменем України

09.12.2024м. Полтава

Ленінський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора Полтавської окружної прокуратури Полтавської області - ОСОБА_3 ,

потерпілої - ОСОБА_4 ,

захисників обвинуваченого: адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Ленінського районного суду міста Полтави кримінальне провадження № 0000637 від 01.11.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, офіційно не працевлаштований, одружений, на утримання неповнолітніх дітей не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

в с т а н о в и в :

02 грудня 2024 року на розгляд до Ленінського районного суду м. Полтави з Полтавської окружної прокуратури в Полтавській області надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000637 від 01.11.2024 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями Ленінського районного суду міста Полтави від 02.12.2024 визначено головуючого суддю ОСОБА_1 .

В провадження судді ОСОБА_1 вищевказаний обвинувальний акт надійшов 03.12.2024.

Ухвалою від 03.12.2024 у вказаному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, зазначивши, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України, а обвинувальний акт складений у відповідності до вимог ст. 291 КПК України.

Потерпіла ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_7 та його захисники підтримали позицію прокурора, просили призначити обвинувальний акт до судового розгляду.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт та долучені до нього додатки, суд встановив, що не має перешкод для призначення судового розгляду, а саме, відсутні підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 ч. 2 ст. 314 КПК України, а також проведені всі необхідні дії щодо підготовки до судового розгляду.

Так, обвинувальний акт з додатками до нього в цілому відповідають вимогам ст. 291 КПК України, при затвердженні прокурором обвинувального акту дотримані вимоги закону, кримінальне провадження за підсудністю підлягає розгляду Ленінським районним судом міста Полтави, відсутні підстави для закриття чи зупинення провадження у справі.

З`ясовано питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді. Клопотань про здійснення судового виклику певних осіб до суду для допиту, витребування певних речей чи документів, а також з інших питань, визначених ст.ст. 314, 315 КПК України не заявлено.

Прокурор в підготовчому судому засіданні звернувся до суду з письмовим клопотання про обрання на час судового розгляду кримінального провадження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 60 днів, без визначенням застави, посилаючись на те, що ризики, передбачені п.п.: 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які встановлені в ході досудового розслідування, не зменшились та продовжують існувати, оскільки обвинувачений може:

- переховуватись від органів досудового розслідування та суду, усвідомлюючи особливу тяжкість вчиненого ним злочину, може ухилитися від слідства та суду;

- незаконно впливати на учасників кримінального провадження, оскільки, перебуваючи на волі, може незаконно вплинути на свідків, деякі з яких є членами його родини, допитаних у ході досудового розслідування, що може призвести до зміни ними показань або відмови від дачі показань у кримінальному провадженні на його користь;

- продовжити вчиняти нові кримінальні правопорушення, так як обвинувачений офіційно не працевлаштований та не має підтвердженого джерела доходів, а єдиним способом заробітку є вчинення корисливих злочинів, вчинив дане кримінальне правопорушення під час розгляду судом іншого обвинувального акту відносно ОСОБА_7 .

На переконання прокурора, менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам.

Копія вказаного клопотання завчасно до судового засідання вручена обвинуваченому та захисникам.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про обрання на час судового розгляду кримінального провадження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 та просив його задовольнити.

Потерпіла ОСОБА_4 підтримала клопотання прокурора.

Захисники обвинуваченого заперечували проти задоволення клопотання, зазначила, що прокурором до клопотання на підтвердження викладених обставин та існування вказаних ризиків не додано доказів, вважає, що ризики зазначені в клопотанні, стороною обвинувачення не доведені. Просили обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою та заявили усне клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Обвинувачений в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора, вказав що близько року працював на СТО без оформлення трудових відносин, зазначив, що буде вчиняти дії по відшкодуванню потерпілій спричиненої шкоди, намірів переховуватися від суду та впливати на учасників кримінального провадження не має. Просив обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

При цьому вмотивованих клопотань та документів на підтвердження своїх заперечень стороною захисту не надано, тому суд позбавлений у повній мірі з`ясувати заперечення захисту щодо обставин, які враховуються судом при вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням у ДУ «Полтавська установа виконання покарання № 23» у межах строку досудового розслідування. Кінцевим днем тримання під вартою визначено 17:05 год. 04.01.2025 (ухвала слідчого судді Октябрського суду міста Полтави від 06.11.2024). Обвинувачений на даний час утримується під вартою у Державній установі «Полтавська установа виконання покарань (№23)».

Відповідно до положень ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно пункту 1 "с" статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: - законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Метою застосування запобіжного заходу відповідно до вимог ч. 1 ст. 177 КПК України є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Частиною 1 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Так, в судовому засіданні не надано доказів на підтвердження того, що зменшилися ризики, передбачені ст.177 КПК України, або змінилися обставини, передбачені ст. 178 КПК України, які існували під час застосування запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 .

Будь-яких нових обставин, які мають значення при вирішенні питання щодо запобіжного заходу обвинуваченому та які не існували і не розглядались на час обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено

Під час розгляду вказаного питання судом вивчена можливість щодо не продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою та обрання менш суворого запобіжного заходу.

Суд вважає, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: п.1) - переховування від суду, п.3) - незаконний вплив на свідків та потерпілу, п.5) вчинення іншого кримінального правопорушення, про наявність яких вказує прокурор, поясненнями обвинуваченого не спростовуються, та суд погоджується з їх існуванням.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків та потерпілу слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками та потерпілими, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні. За таких обставин ризик впливу на свідків та потерпілого існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від потерпілого, свідків та дослідження їх судом.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину може вдатися до відповідних дій.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Між тим, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

В рішенні ЄСПЛ у справі «Бекчиєв проти Молдови» від 04.10.2005 року, заява № 9190/03, § 58) зазначено, що ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

При цьому суд зазначає, що тяжкість покарання, що загрожує, не є основною чи безпосередньою підставою для тримання під вартою, а оцінюється в сукупності з наявними ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки. (п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України).

Зважаючи на вищевикладене, з огляду на конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, суспільну небезпечність діяння обвинуваченого, враховуючи тяжкість покарання, що може загрожувати обвинуваченому, вік та стан здоров`я обвинуваченого, беручи до уваги, що, на розгляді у Полтавському районному суді Полтавської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК України, обвинувачений раніше судимий, в тому числі за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, до арешту офіційно не був працевлаштованим та постійного джерела доходу не мав, суд приходить до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти ризикам, передбаченим п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Стороною захисту не наведено обставин, які б дозволяли інакше оцінити наявність або ж відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відсутні правові підстави для зміни запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , у зв`язку з чим клопотання сторони захисту задоволенню не підлягає, а обвинуваченому необхідно продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи суд продовжує строк тримання під вартою на 60 діб.

Суд, керуючись ст. 183 КПК України, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 при продовженні запобіжного заходу, оскільки останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176 - 178, 183, 197, 199, 314, 315, 369-372 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

У задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту - відмовити.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Полтавська установа виконання покарань (№23)» обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 (шістдесят) днів, до 06 лютого 2025 року включно, без визначення застави.

Строк дії ухвали в частині продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 06 лютого 2025 року включно.

Призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні № 0000637 від 01.11.2024 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, об 11:30 годині 17 грудня 2024 року в приміщенні Ленінського районного суду м. Полтави, за адресою: 36022, місто Полтава, вул. Героїв «Азову», 37.

Судовий розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово у відкритому судовому засіданні, з викликом: прокурора, потерпілої, обвинуваченого та його захисників.

Ухвала в частині продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення до Полтавського апеляційного суду, а обвинуваченим - в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 16.12.2024.

Головуючий: суддя ОСОБА_1