Провадження № 1-кп/643/597/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2025

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження № 0009573 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.12.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

31 грудня 2024 року до Московського районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження № 0009573 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.12.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що 23.09.2016 року невстановлена особа, шляхом обману заволоділа грошовими коштами громадянина ОСОБА_4 на загальну суму 80 100 грн. Жодній особі повідомлення про підозру в межах кримінального провадження не повідомлено.

Відповідно до п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо: не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Згідно п. 1-1 ч. 2 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, строк давності притягнення особи до кримінальної відповідальності, у разі вчинення нетяжкого злочину складає 5 років.

Враховуючи, що з 23.09.2016 року, тобто з дня вчинення кримінального правопорушення за даним кримінальним провадженням минуло більше ніж п`ять років, строк притягнення до кримінальної відповідальності встановлений ст. 49 КК України закінчився.

Прокурор у підготовчому судовому засідання підтримала клопотання про закриття кримінального провадження № 0009573 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.12.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, та просила його задовольнити.

Потерпілий у підготовчому судовому засіданні категорично заперечував проти закриття кримінального провадження. Зазначив, що він неодноразово повідомляв органу досудового розслідування ім`я та по батькові особи, яка вчинила злочин, це ОСОБА_5 , яка на той час була очільником кредитної спілки «Пільговий муніципальний кредит». Він неодноразово звертався до органів правопорядку та правосуддя у Московському районі м. Харкова з приводу належного розслідування провадження.

Дослідивши клопотання та матеріали кримінального провадження № 0009573 від 16.12.2016, суд встановив наступне.

Так, 16.12.2016 року слідчим ОСОБА_6 внесено відомості до ЄРДР за № 0009573 за ч. 2 ст. 190 КК України, про те, що 23.09.2016 року невстановлена особа, шляхом обману заволоділа грошовими коштами громадянина ОСОБА_4 на загальну суму 80 100 грн. (ЖЕО 47836 від 15.12.2016 року).

Обставини скоєння кримінального правопорушення викладено потерпілим у додаткових поясненнях.

17 січня 2017 року слідчим Московського РВ ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 було проведено допит потерпілого.

З метою розкриття злочину слідчим Московського ВП ГУНП в Харківській області надано доручення № 1 про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст. 40 КПК України від 08.02.2017 року.

На виконання вказаного доручення до матеріалів кримінального провадження надано рапорт згідно якого, працівник поліції доповів, що в ході телефонної бесіди з громадянкою ОСОБА_5 , остання повідомила, що зараз вона хворіє з діагнозом перелому шийки стегна та не має можливості прийти для допиту до Московського райвідділу, після одужання особисто зв`яжиться зі слідчим.

02.03.2017 року, з метою розкриття злочину слідчим Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 надано доручення № 2 про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст. 40 КПК України.

На виконання вказаного доручення до матеріалів кримінального провадження надано рапорт згідно якого, працівник поліції доповів, що в ході телефонної бесіди з громадянкою ОСОБА_5 , остання повідомила, що зараз вона знаходиться на лікуванні в 13 міській лікарні з діагнозом перелому шийки стегна. Після одужання особисто зв`яжиться зі слідчим та прийде до нього.

04.04.2017 року, з метою розкриття злочину слідчим Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 надано доручення № 3 про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст. 40 КПК України.

На виконання вказаного доручення до матеріалів кримінального провадження надано рапорт згідно якого, працівник поліції доповів, що допитати громадянку ОСОБА_5 неможливо, оскільки, остання повідомила, що зараз вона знаходиться на лікуванні в 13 міській лікарні з діагнозом перелому шийки стегна. Покази надасть особисто слідчому після одужання.

В грудні 2018 року потерпілий звернувся до Московського районного суду м. Харкова зі скаргою на дії Московського ВП ГУНП в Харківській області щодо прискорення кримінального провадження.

14.11.2024 року з метою розкриття злочину слідчим СВ Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 надано доручення про проведення слідчих та розшукових дій у порядку ст. 40 КПК України.

В матеріалах кримінального провадження наявний рапорт о/у Московського ВП ГУНП в Харківській області від 11.03.2017 року, в якому повідомляється, що допитати громадянку ОСОБА_5 неможливо, оскільки, остання повідомила, що зараз вона знаходиться на лікуванні в 13 міській лікарні з діагнозом перелому шийки стегна. Покази наддасть особисто слідчому після одужання.

Крім того, в матеріалах кримінального провадження наявні два рапорти о/у Московського ВП ГУНП в Харківській області (без зазначення дати), в яких зазначається що допитати громадянку ОСОБА_5 неможливо, оскільки, остання повідомила, що зараз вона знаходиться на лікуванні в 13 міській лікарні з діагнозом перелому шийки стегна. Покази надасть особисто слідчому після одужання.

Також матеріали кримінального провадження № 0009573 від 16.12.2016 року містять наступний процесуальний документ: постанову про призначення групи прокурорів від 20.02.2022.

Будь-яких інших процесуальних документів та рішень, які б свідчили про проведення досудового розслідування з метою розкриття злочину в матеріалах кримінального провадження відсутні.

Таким чином суд констатує, що проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні обмежилось відібранням пояснень від потерпілого та надання формальних рапортів співробітників поліції про неможливість їх виконати.

Вказане свідчить, що орган досудового розслідування самоусунувся від виконання своїх обов`язків щодо розкриття злочину, а прокурор не забезпечив дієвий контроль за ходом та повнотою розслідування у даному кримінальному провадженні.

Положенням п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Згідно абз. 4 ч. 4 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

Санкцією ч. 2 ст. 190 КК України (в редакції на момент вчинення кримінального правопорушення) передбачене покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк від одного до двох років, або обмеження волі на строк до п`яти років, або позбавлення волі на строк до трьох років, а тому в розумінні ст. 12 КК України зазначене кримінальне правопорушення є нетяжким злочином.

Як визначено п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення нетяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, складає 5 років.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Законність відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, полягає у тому, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Публічність, згідно ст. 25 КПК України, передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Водночас ст. 28 КПК України визначено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Проте, яка вбачається із матеріалів кримінального провадження, слідчі (розшукові) дії фактично не виконувались, а тому досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0009573 від 16.12.2016 року не може відповідати вимогам ефективності.

Внесення змін до КПК України і, зокрема, доповнення ч. 1 ст. 284 КПК України пунктом 3-1, не звільняє слідчого та прокурора від виконання завдань кримінального провадження та виконання обов`язків, визначених загальними засадами (ст. 9, 25 КПК України).

Отже, органом досудового розслідування не дотримано приписи ст. 2 КПК України у частині повного розслідування з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

При цьому, суд зауважує, що правова норма, передбачена п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, не надає автоматично прокурору право на звернення до суду з клопотанням про закриття кримінального провадження, у зв`язку з невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та не звільняє прокурора від виконання завдань кримінального провадження та виконання обов`язків, визначених ст. 9, 25 КПК України під час здійснення досудового розслідування кримінальних правопорушень.

У свою чергу суд під час вирішення питання про закриття кримінального провадження має враховувати, чи дотримано органом досудового розслідування вимоги кримінального процесуального закону щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, що є необхідною умовою належного вирішення завдань кримінального провадження (ст. 2 КПК).

Така позиція узгоджується з практикою Верховного Суду, відображеною, зокрема, в постановах від 25.08.2021 (справа № 142/536/20), від 29.06.2022 (справа № 725/3569/21), від 07.06.2023 (справа № 545/51/22).

З`ясування обставин для закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК, не звільняє суд від обов`язку перевірити, чи дотримався орган досудового розслідування вимог кримінального процесуального закону щодо всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин справи. Прийняття рішення про закриття провадження з цієї підстави можливе лише після констатації того, що орган досудового розслідування провів повне, всебічне та неупереджене розслідування і вжив усіх можливих заходів, проте не встановив особу, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Враховуючи дані, які містяться в матеріалах кримінального провадження № 0009573 від 16.12.2016 року, суд дійшов висновку, що органом досудового розслідування не було вжито належних заходів для встановлення особи причетної до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, а тому є передчасним твердження, про те, що у кримінальному провадженні не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Також суд зауважує, що звертаючись до суду із клопотанням про закриття кримінального провадження, прокурор намагається нівелювати як власну бездіяльність, так і бездіяльність з боку співробітників поліції під час проведення досудового розслідування.

За таких обставин досудове розслідування не може вважатися повним, а закриття кримінального провадження буде суперечити завданням та засадам кримінального провадження.

На переконання суду, закриття кримінального провадження у зв`язку з невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, не може бути автоматичним, без з`ясування повноти вжитих в ході досудового розслідування заходів. Інакше, законодавець визначив би можливість прийняття такого процесуального рішення слідчим чи прокурором. Натомість такі повноваження надані виключно суду з метою об`єктивної перевірки повноти вжитих заходів для розкриття злочину.

Враховуючи наведене, суд вважає клопотання прокурора необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Одночасно суд звертає увагу, що згідно з ч. 11 ст. 284 КПК в апеляційному порядку може бути оскаржена ухвала про закриття кримінального провадження, а оскарження ухвали про відмову в закритті кримінального провадження, вказаною нормою не передбачено. Наведений висновок викладений у постанові Верховного Суду від 19.08.2024 у справі № 331/1020/24.

Керуючись п. 3-1 ч. 1, п. 1-1 ч. 2 ст. 284 КПК України, ст. 49 КК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження № 0009573 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.12.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності відмовити.

Матеріали кримінального провадження № 0009573 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.12.2016 року повернути прокурору для проведення досудового розслідування.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя - ОСОБА_1