Справа № 333/1520/25
Провадження № 1-кс/333/754/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі аудіо та відео фіксації, в залі суду м. Запоріжжя, клопотання слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту у кримінальному провадженні № 0000006 і додані до нього матеріали відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, маючого вищу освіту, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

21.02.2025 року слідчий СУ ГУНП в Запорізькій області майор поліції ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту у кримінальному провадженні №0000006 від 13.02.2025 року, відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що СУ ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000006, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.02.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 11.02.2025 року, приблизно о

11 год. 00 хв., ОСОБА_9 , перебуваючи на території Хортицького району м. Запоріжжя, більш точний час та місце не встановлено, перебуваючи в автомобілі марки «BMW X5», чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні ОСОБА_8 , в ході особистої розмови з раніше мало знайомим ОСОБА_8 , повідомив, що його оголосили у розшуку ТЦК та СП, не зважаючи на подання ним документів про відстрочку від призову, а саме документів щодо інвалідності ІІ групи його батька. У цей час, у ОСОБА_8 , виник кримінальний протиправний умисел, направлений на вчинення корупційного кримінального правопорушення, а саме одержання неправомірної вигоди для себе та третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, з корисливих мотивів та з метою особистого незаконного збагачення.

Наступного дня, 12.02.2025 року, приблизно о 10 год. 30 хв, ОСОБА_8 , з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на отримання неправомірної вигоди для себе та третьої особи, при особистій зустрічі з ОСОБА_9 , перебуваючи на за адресою: м. Запоріжжя, вул. Доблесна, поруч з гаражним приміщенням з вивіскою «Eva car spa detailing», запевнив ОСОБА_9 , що має відповідні зв`язки в ТЦК та СП, створивши у останнього уявлення про можливість здійснення впливу на осіб, уповноважених на виконання функцій держави. 13.02.2025 року, приблизно о 12 год. 00 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці зателефонував ОСОБА_9 , та в телефонній розмові повідомив ОСОБА_9 , що для вирішення питання про зняття з розшуку ОСОБА_9 , йому ( ОСОБА_9 ) необхідно надати неправомірну вигоду в сумі 1 000 доларів США.

19.02.2025 року, приблизно о 14 год. 20 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, направленого на отримання неправомірної вигоди для себе та третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, зателефонував ОСОБА_9 , та у телефонній розмові запропонував ОСОБА_9 та пообіцяв здійснити вплив на особу, уповноважену на виконання функцій держави, а саме на уповноваженого працівника ТЦК та СП, у прийнятті такою особою рішення про зняття з розшуку та прискорення розгляду документів про відстрочку від призову ОСОБА_9 за надання йому ( ОСОБА_8 ) неправомірної вигоди в сумі 1 500 доларів США, на що ОСОБА_9 погодився.

Так, 20.02.2025 року, приблизно о 10 год. 35 хв., ОСОБА_9 зустрівся з ОСОБА_8 , у визначеному останнім місці, а саме за адресою: м. Запоріжжя,

вул. Інженера Преображенського, 13, на автомобільній парковці ТЦ «АМСТОР». Перебуваючи в салоні автомобілю марки «BMW X5», чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні ОСОБА_8 , за вищевказаною адресою, ОСОБА_8 , з метою реалізації злочинного умислу, повідомив ОСОБА_9 про необхідність надання нотаріально посвідчених документів, а саме копії паспорта, ідентифікаційного коду, копії військового квитка на ім`я ОСОБА_9 та його фотографії, а також копії паспорта, ідентифікаційного коду, пенсійного посвідчення, медичних довідок про інвалідність на ім`я його батька ОСОБА_10 , а також неправомірної вигоди в сумі 1 500 доларів США, тим самим впевнюючи ОСОБА_9 у тому, що він, як отримувач неправомірної вигоди, може реально здійснити вплив на службову особу ТЦК та СП уповноважену на прийняття рішення щодо зняття з розшуку та надання відстрочки ОСОБА_9 .

У подальшому, у той же день 20.02.2025 року, приблизно о 15 год. 20 хв., реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного особистого збагачення, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , в гаражному приміщенні з вивіскою «Eva car spa detailing» ОСОБА_8 отримав від ОСОБА_9 , який діяв під контролем правоохоронних органів, раніше обумовлені нотаріально посвідчені копії документів, а саме копію паспорта, ідентифікаційного коду, копію військового квитка на ім`я ОСОБА_9 , фотографії останнього та копію паспорта, ідентифікаційного коду, пенсійного посвідчення, копію довідки до акту огляду медико-соціальною комісією на ім`я його батька ОСОБА_10 , та неправомірну вигоду у розмірі 1 500 доларів США (що еквівалентно 62 432 грн. 10 коп. за офіційним курсом НБУ станом на 20.02.2025 року) для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме за вплив на уповноважену особі ТЦК та СП за прийняття рішення такою особою про зняття ОСОБА_9 з розшуку та прискорення розгляду документів ОСОБА_9 про надання відстрочки від призову.

21.02.2025 року, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України пропозиція, обіцянка здійснити вплив на рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави та одержання неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

У клопотанні зазначено наступні підстави для обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту:

- ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, разом з тим відповідно до примітки до ст. 45 КК України, інкримінований ОСОБА_8 злочин відноситься до корупційних правопорушень, та у випадку визнання винним ОСОБА_8 та призначення покарання у вигляді позбавлення волі, унеможливлює застосування відносно нього звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, тому розуміючи невідворотність покарання, підозрюваний з метою уникнення покарання, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, чим перешкоджатиме досудовому розслідуванню та виконанню процесуальних рішень, тобто встановлена наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України;

- враховуючи обставини скоєного правопорушення, доведення вини ОСОБА_8 , багато у чому залежить від показань потерпілого та його позицій під час судового розгляду, з яким ОСОБА_8 особисто знайомий, крім того може мати спільних знайомих, у зв`язку з чим не виключена можливість незаконного впливу на потерпілого ОСОБА_9 прямо чи з залученням третіх осіб, у зв`язку з чим встановлена наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України;

- з урахуванням того, що підозрюваний ОСОБА_8 здійснив злочин фактично перебуваючи на робочому місці на СТО, не виключена можливість продовжити злочинну діяльність, у разі незастосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, тобто встановлена наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КРК України.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні, кожен окремо, клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту підтримали в повному обсязі з підстав, викладених у клопотанні. Наголосили на існуванні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_6 , кожен окремо, у судовому засіданні проти задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту заперечували. Захисник, посилаючись на необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри та відсутність будь-яких ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та враховуючи такі обставини, як те, що ОСОБА_8 раніше не судимий, має постійне місце мешкання, де проживає разом із дружиною та неповнолітньою донькою, знаходження на його утриманні матері, яка має онкозахворювання, просив обрати запобіжний захід в виді особистого зобов`язання або домашній арешт у нічний час.

Слідчий суддя, заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання, прийшов до такого висновку.

Згідно з положеннями підпункт «с» п. 1 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість.

Згідно зі ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, які унеможливлять виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Положеннями ст. 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності вищевказаних ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, стан здоров`я підозрюваного, його репутацію та інші обставини.

Відповідно до ст. 181 КПК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період часу. Домашній арешт може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У судовому засіданні на підставі матеріалів клопотання встановлено, що СУ ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000006 від 13.02.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України.

21.02.2025 року у даному кримінальному провадженні про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, було повідомлено ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При обранні ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, ініціатор клопотання просить слідчого суддю врахувати докази вини підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винним, а також ризики переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілого, а також продовження злочинної діяльності.

За змістом ст. 184 КПК України підставою застосування будь-якого запобіжного заходу є, зокрема, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Разом з тим, кримінальне процесуальне законодавство України не містить визначення поняття «обґрунтована підозра», а тому, керуючись приписами ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя при встановленні змісту вказаного поняття враховує практику Європейського суду з прав людини.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», п. пунктом 175; рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, п. 32, Series A, № 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v. United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Отже обґрунтована підозра не передбачає наявності переконання «поза розумним сумнівом» щодо вчинення особою кримінального правопорушення. Однак, вона повинна ґрунтуватись на об`єктивних фактах, встановлених на підставі наданих стороною обвинувачення доказів.

Таким чином слідчому судді необхідно з`ясувати, чи є підстави обґрунтовано вважати, що ОСОБА_8 міг вчинити інкримінований йому злочин. При цьому остаточна оцінка та кваліфікація конкретних діянь здійснюється судом під час розгляду справи по суті.

Встановлено, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, про що свідчать зібрані органом досудового розслідування та надані слідчому судді докази, зокрема протокол допиту потерпілого ОСОБА_9 , від 20.02.2025 року; протокол обшуку автомобіля марки «BMW X5», чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 від 20.02.2025 року; вилучені під час обшуку автомобіля марки «BMW X5», чорного кольору,

державний номерний знак НОМЕР_1 , речові докази, в томі числі документи та грошові кошти, отримані ОСОБА_8 як неправомірна вигода, а також іншими матеріалами кримінального провадження.

Слідчий суддя вважає, що на час розгляду клопотання обґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри у вчиненні кримінального правопорушення є доведеною, тобто зазначені у клопотанні слідчого обставини підтверджуються наданими фактичними даними, що містяться у матеріалах клопотання, досліджених у судовому засіданні, які у своїй сукупності переконують слідчого суддю у причетності ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, яке йому інкримінується. Доведення стороною обвинувачення існування обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, є однією з підстав для застосування запобіжного заходу.

Враховуючи заперечення сторони захисту щодо обґрунтованості підозри, слідчий суддя зазначає, що на цій стадії кримінального провадження слідчий суддя не вирішує питання наявності в діянні особи складу кримінального правопорушення та винуватості особи у вчиненні такого правопорушення, а лише встановлює наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, що може слугувати підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, на підставі доданих стороною обвинувачення до клопотання матеріалів.

При цьому правильність кваліфікації дій підозрюваного, умислу, так само як і наявність чи відсутність в його діях складу злочину, вирішуються виключно вироком суду та не підлягають вирішенню на досудовому провадженні.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу до підозрюваного є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити певні дії, що передбачені в цій статті.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певний ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» у справі від 23.01.2012 року № 30671/04 наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Так ризик переховування від органу досудового розслідування або/та суду обумовлюється, серед іншого, можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

Наявність даного ризику у відповідності до КПК України не означає, що підозрюваний обов`язково здійснюватиме переховування, однак достатньо встановити, що він має реальну можливість здійснити такі дії у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

На думку слідчого судді, тяжкість інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення та суворість покарання за його вчинення може свідчити про наявність ризику переховування від органів досудового розслідування чи суду.

Це твердження узгоджується із позицією ЄСПЛ, викладеною у рішенні по справі «Ilijkov v. Bulgaria» від 26.06.2001 року (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника дає уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений, та у рішенні ЄСПЛ по справі «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000 року, § 76, відповідно до якого при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання.

Так, слідчий суддя бере до уваги те, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 369-2 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , є нетяжким злочином, за який може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років, разом з тим відповідно до примітки до ст. 45 КК України, інкримінований ОСОБА_8 злочин відноситься до корупційних правопорушень, та у випадку визнання винним ОСОБА_8 та призначення покарання у вигляді позбавлення волі, унеможливлює застосування відносно нього звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, а також враховує, що з подальшим досудовим розслідуванням обсяг зібраних доказів збільшився, що у сукупності з вагомістю таких доказів та наближенням судового розгляду, може посилювати бажання підозрюваного до переховування.

Також слідчий суддя приймає до уваги, що у підозрюваного відсутні суттєві стримуючі від втечі фактори, враховуючи, що місце роботи є фактично місцем події кримінального правопорушення, що інкримінується ОСОБА_8 , що у сукупності із існуванням можливості переховування на тимчасово окупованих територіях України, а також тяжкістю та характером злочину, у вчиненні якого він підозрюється та суворістю можливого покарання і пов`язаним із цим наслідків, істотно посилює інтенсивність відповідного ризику.

Наведені вище обставини є передумовами та можливістю для втечі підозрюваного з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування та суду.

Також слідчий суддя вважає обґрунтованим твердження сторони обвинувачення про існування ризику незаконного впливу на потерплого, оскільки такий не був досліджений безпосередньо судом, тому існує певна ймовірність незаконного впливу на нього зі сторони потерпілого або з залученням заінтересованих осіб з метою зміни чи відмови від раніше наданих ним показань.

При встановленні наявності ризику впливу на потерпілого слід враховувати передбачену статтями 23 та 224 КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні.

Суд може обґрунтовувати свої висновки, лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на потерпілого існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від потерпілого та дослідження їх судом.

Слідчий суддя враховує, що підозрюваний ОСОБА_8 від дачі показань у кримінальному провадженні відмовився, під час судового розгляду суд повинен буде безпосередньо допитати будь-яких осіб, а тому до цього часу залишається актуальним ризик впливу на їх показання з боку потерпілого чи з залученням заінтересованих осіб, особливо, якщо такі показання носять викривальний характер.

Відтак вказані обставини формують у слідчого судді переконання щодо існування ризику впливу на потерпілого цього кримінального провадження.

Враховуючи встановлені вище обставини, а також встановлені ризики та дані про особу підозрюваного, слідчий суддя вважає, що необхідним і достатнім на даному етапі досудового розслідування є саме запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Інші більш м`які запобіжні заходи не відповідатимуть потребам виконання завдань цього кримінального провадження та не будуть достатніми для стримування підозрюваного від реалізації відповідних ризиків.

Застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до положень ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на нього відповідні обов`язки, а також роз`яснити, що у порядку ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, в якому під арештом він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Керуючись підпунктом «с» п. 1 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст. 29 Конституції України, ст. ст. 177, 186, 193, 194, 196, 198, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з перебуванням останнього за місцем його мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , в рамках строку досудового розслідування, тобто до 21 квітня 2025 року включно.

Заборонити підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати цілодобово своє місце мешкання за адресою: АДРЕСА_2 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_8 наступні обов`язки:

1. Прибувати до слідчого, який проводить досудове розслідування кримінального провадження, прокурора чи суду за першою вимогою.

2. Не відлучатися за межі м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження.

3. Повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.

4. Утримуватися від спілкування з потерпілим у кримінальному провадженні ОСОБА_9 ;

5. Здати на зберігання до відповідних органів паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити ОСОБА_8 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники поліції (органу внутрішніх справ) з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

В разі невиконання вищевказаних зобов`язань, до підозрюваного може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, зобов`язавши передати копію ухвали для виконання органу поліції за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з часу проголошення.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1