Справа № 471/1239/24
Провадження №1-кп/471/27/25
Номер рядка звіту 93
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року Братський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді- ОСОБА_1 ,

за участі секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Братське Вознесенського району Миколаївської області кримінальне провадження, відомості про яке внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000182 від 23.08.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Висока Гора Братського району Миколаївської області, громадянки України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючої, заміжньої, немаючої на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

З 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому, на часткову зміну ст. 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом Президента України від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ, Указом Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX, Указом Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-ІХ, Указом Президента України від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-ІХ, Указом Президента України від 6 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 7 лютого 2023 року № 2915-ІХ, Указом Президента України від 1 травня 2023 року № 254/2023, затвердженим Законом України від 2 травня 2023 року № 3057-ІХ, Указом Президента України від 26 липня 2023 року №451/2023, затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року № 3275-ІХ, Указом Президента України від 6 листопада 2023 року № 734/2023, затвердженим Законом України від 8 листопада 2023 року № 3429-ІХ, та Указом Президента України від 5 лютого 2024 року № 49/2024, затвердженим Законом України від 6 лютого 2024 року № 3564-ІХ) відповідно до Указу Президента України № 271/2024 від 6 травня 2024 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» Верховна Рада України затвердила Указ Президента України від 23 липня 2024 року №470/2024 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» та Указ Президента України від 23 липня 2024 року №469/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» за яким воєнний стан в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року строком на 90 діб.

22.08.2024 року близько 10:30 години, більш точного часу органом досудового розслідування встановити не вдалося можливим, ОСОБА_4 перебувала з дозволу ОСОБА_5 на території подвір`я домоволодіння останнього, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де в цей час відпочивали. В подальшому ОСОБА_4 побачила у ОСОБА_5 мобільний телефон. В цей час у останньої виник злочинний умисел, направлений на викрадення вказаного мобільного телефону, який належить ОСОБА_6 ..

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення майна ОСОБА_5 та будучи обізнаною, що в країні оголошено воєнний стан, 22.08.2024 близько 11:00 години, перебуваючи на подвір`ї домоволодіння ОСОБА_5 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає та не може чинити перешкод та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, таємно, умисно, в умовах воєнного стану здійснила крадіжку мобільного телефону марки «Xiaomi Redmi 12» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , бувшого у використанні, вартістю 3836,30 гривень, належного потерпілому ОСОБА_6 , після чого, ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зникла та викраденим майном розпорядилась на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 3836,30 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, підтвердила вказані в обвинувальному акті обставини. Зазначила, що до вчиненого відноситься негативно, шкодує про скоєне, щиро кається, вибачилася перед потерпілим.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву, в якій просить суд розглянути справу без його участі. Відповідно заяви від 29.09.2024 р., поданої ОСОБА_7 під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження, останній претензій матеріального характеру до обвинуваченої не має, майнова шкода йому відшкодована в повному обсязі.

Відповідно висновку експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи № 4125/24 від 24.08.2024 року ринкова вартість мобільного телефону марки «Xiaomi Redmi 12» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 бувшого у використанні, з урахуванням зносу станом на 22.08.2024, становила 3836,30 гривень.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють всі фактичні обставини правопорушення і судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд із застосуванням положень ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи докази в їх сукупності, а саме показання обвинуваченої та надані прокурором письмові докази, суд вважає, що в судовому засіданні вина обвинуваченої у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, доведена повністю.

Дії обвинуваченої суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Обставинами, які пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, які б обтяжували покарання обвинуваченій ОСОБА_4 судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України мети покарання, яка полягає не тільки в карі, а й у виправленні засуджених, а також запобіганні вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. .

При обранні виду та міри покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченої, яка повністю визнала свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, відношення обвинуваченої до вчиненого, попросила у потерпілого вибачення, відсутність претензій матеріального характеру до неї з боку потерпілого, її характеристику за місцем проживання, на обліку у лікаря психіатра-нарколога не перебуває, раніше не судима, обставини, які пом`якшуюють покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, не встановлення обставин, які обтяжують покарання.

При цьому суд також враховує висновок органу пробації, викладений в досудовій доповіді, відповідно до якого, беручи до увагу інформацію, що характеризує особистість обвинуваченої ОСОБА_4 , її спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у тому числі окремих осіб). На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненю повторних кримінальних правопорушень (а. с. № 37-41).

З огляду на викладене, враховуючи думку прокурора, який просив призначити обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, думку обвинуваченої, яка просила суд суворо її не карати, суд вважає можливим призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, однак із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

На думку суду таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Звільняючи обвинувачену ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, суд вважає необхідним покласти на неї обов`язки, передбачені п. 1, п. 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк терміном 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Початок іспитового строку ОСОБА_4 рахувати з моменту проголошення вироку.

Відповідно до п. 1, п. 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речовий доказ - мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 12» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , який переданий під відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 , залишити останньому як власнику.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1