Справа № 214/9276/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2024 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

обвинуваченої - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч.3 ст. 321 КК України (внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001190 від 06.09.2024 року),-

ВСТАНОВИВ

27 грудня 2024 прокурор ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про продовження обвинуваченій ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки, як під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 так і на даний час, продовжують існувати наступні ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, запобігання спробам:переховуватися від суду, що обумовлюється обґрунтованою підозрою ОСОБА_5 у вчиненні тяжкого умисного злочину, за який передбачено покарання на строк до 10 років позбавлення волі. Крім того, обвинувачена мешкає в м. Фастів, Київська область, не заміжня, має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батько якої ОСОБА_7 проходить військову службу за мобілізацією в лавах ЗСУ з 17.08.2024, та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батько якого ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , яких залишила під наглядом своєї матері, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків у останньої. Крім того, ОСОБА_5 може переховуватись від суду, зважаючи також, що вона, відповідно до своєї статі, має право вільного виїзду за кордон, а отже, може скористатися цим фактом для уникнення від відповідальності. Крім того, на даний час обвинувачена хоча і має офіційне місце роботи, однак перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3 років, в зв`язку з чим остання не має на даний час офіційного заробітку, що може також спонукати її залишити межі країни; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні: даний ризик підтверджується тим, щоОСОБА_5 будучи ознайомленою з матеріалами кримінального провадження, може незаконно впливати на них з метою уникнення від кримінальної відповідальності, примушувати їх змінити свої покази в суді, які викривають її злочинну діяльність; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчиняти правопорушення, в якому обвинувачується, що підтверджується обґрунтованою підозрою ОСОБА_5 у вчиненні корисливого умисного злочину, пов`язаного з незаконнним обігом наркотичних засобів та сильнодіючих лікарських засобів. Не зважаючи на працевлаштування обвинуваченої, що не запобігло вчиненню нею вищезазначеного корисливого кримінального правопорушення, яке було її суттєвим джерелом одержання прибутку. Такі обставини у своїй сукупності характеризують ОСОБА_5 як особу, яка перебуваючи на свободі, схильна до вчинення інших кримінальних правопорушень

Зазначені обставини свідчать про неможливість запобігання вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою. Залишається достатньо підстав вважати, що обвинувачена, зможе перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження і на це вказують такі обставини: характер протиправних дій, корисливі мотиви, за яких остання вчинила дії, що ставляться їй у провину.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просив його задовольнити.

Обвинувачена ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_4 не заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це робиться з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. Враховуються, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування.

Також, суд враховує наявність дійсної необхідності захисту суспільних інтересів, яка, незважаючи на презумпцію невинуватості, має переважне значення порівняно з вимогою поваги до особистої свободи відповідно до ст. 5 Конвенції (рішення ЄСПЛ «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії»).

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії» автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішення питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_5 суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а враховує, що остання може переховуватися від суду, оскільки остання має право вільного виїзду за кордон, а отже, може скористатися цим фактом для уникнення від відповідальності. Крім того, на даний час обвинувачена хоча і має офіційне місце роботи, однак перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3 років, в зв`язку з чим остання не має на даний час офіційного заробітку, що може також спонукати її залишити межі країни.Крім того, при оцінці ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, суд приймає до уваги тяжкість можливого покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років позбавлення волі, яке може бути призначене обвинуваченій у разі визнання її винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, що згідно рішення ЄСПЛ «Москаленко проти України» є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду. Разом з тим, слідчий суддя вважає доведеним ризики, передбачені п.3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, ОСОБА_5 ознайомлена з матеріалами кримінального провадження, може впливати на покази свідків.

Крім того, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні корисливого умисного злочину, пов`язаного з незаконнним обігом наркотичних засобів та сильнодіючих лікарських засобів. Не зважаючи на працевлаштування обвинуваченої, що не запобігло вчиненню нею вищезазначеного корисливого кримінального правопорушення, яке було її суттєвим джерелом одержання прибутку.

Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Однак, розглядаючи можливість застосування до обвинуваченої альтернативних запобіжних заходів, враховуючи вищезазначене, тяжкість, характер та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, суворість покарання за кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 можливість переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, що на думку суду, є підставою для продовження останній саме виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, не забезпечать виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків і її належну поведінку.

Судом було досліджене питання щодо зменшення ризиків, які існували на момент обрання обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак доказів, які б підтверджували вказані обставини, суду не надано та не зазначено про існування таких доказів. Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризиків, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченої ОСОБА_5 суд на теперішній час не встановив.

Таким чином, суд, не роблячи передчасних висновків, щодо вини обвинуваченої ОСОБА_5 та приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених п. 1,3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують тримання обвинуваченої під вартою, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зникли, з урахуванням ст. 183 КПК України, суд не вбачає підстав для зміни обвинуваченій ОСОБА_5 запобіжного заходу, та приходить до висновку про необхідність продовження відносно останнього дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки її належну процесуальну поведінку може забезпечити лише такий запобіжний захід, як тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 318, 331, 350, 372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч.3 ст. 321 КК України на строк, що не перевищує двох місяців, тобто строком до 27 лютого 2025 року.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження та направити її для виконання начальнику Криворізької установи виконання покарань № 3 УДПтСУ у Дніпропетровській області.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 31 грудня 2024 року о 10-00 годині.

Головуючий суддя ОСОБА_1