ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/139/25 Справа № 204/765/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

представника власника майна ОСОБА_7 ,

адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі матеріали досудового розслідування № 0000206 за апеляційною скаргою представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт майна генерального директора ТОВ «Придніпровський механічний завод» ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000206 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 110-2 КК України, на ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2024 року про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2024 року було задоволено клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000206 від 28.02.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 110-2 КК України.

Накладено арешт на нерухоме майно, що перебуває у власності ТОВ «Придніпровський механічний завод» (), а саме на: виробничий комплекс, який розташовано за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Січеславський шлях, буд. 2, реєстраційний номер майна 27817586 від 22.10.2009 року, шляхом накладення заборони володіння, користування та розпорядження зазначеним майном.

Слідчий суддя вважав обгрунтованими доводи органу досудового розслідування, щодо необхідності накладення арешту на вказане майно, а саме з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а також з метою запобігання можливості його знищення, використання, перетворення, відчуження, а тому дійшов висновку, що клопотання про арешт майна необхідно задовольнити.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт майна генерального директора ТОВ «Придніпровський механічний завод» ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Разом з апеляційною скаргою апелянт подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. Просив визнати причини пропуску строку поважними, зазначив, що станом на 18.12.2024 року підприємство не отримало належним чином копії оскаржуваної ухвали.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що сторона обвинувачення спотворила обставини, у зв`язку слідчий суддя дійшов посилкового висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого.

Вказує, що підприємство з часу початку повномасштабної збройної агресії рф проти України не здійснює жодної господарської діяльності з суб`єктами господарської діяльності на території рф та республіки білорусь. Жодних надходжень з рф на рахунки підприємства не поступало з 2014 року. Вся продукція підприємства була реалізована на території України.

Звертає увагу на те, що кінцеві бенефіціарні власники ТОВ «ПМЗ» ОСОБА_9 (з 2013 року постійно проживає на території України, а з 26.04.2013 року йому була видана посвідка на постійне проживання, строк якої необмежений) та ОСОБА_10 (з 2015 року постійно проживає на території України, а з 18.06.2015 року йому була видана посвідка на постійне проживання, строк якої необмежений), хоча і є громадянами рф, проте на законних підставах проживають на території України, є її резидентами.

Зазначає, що у органу досудового розслідування відсутні будь-які докази щодо сплати підприємством отриманого прибутку до рф, що ставить під сумнів в цілому кваліфікацію за ч. 2 ст. 110-2 КК України.

Посилається на те, що слідчим суддею не врахована правова підстава для накладення арешту, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна. Також у слідчого судді відсутні будь-які об`єктивні джерела відомостей для висновку про наявність у вилученого майна будь-яких ознак речових доказів, враховуючи, що матеріали справи не містять доказів того, що майно було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються, під час кримінального провадження.

Крім того, звертає увагу на те, що жодній особі у цьому кримінальному провадженні не повідомлено про підозру.

Вислухавши представників власника майна, які кожен окремо та разом підтримали доводи та вимог апеляційної скарги, просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив рішення слідчого судді залишити без змін, обговоривши доводи апеляційної скарги, співставивши їх з вимогами кримінального процесуального закону, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судове рішення відповідно до ст. 370 КПК повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу та таким в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Розглядаючи доводи апеляційної скарги про незаконність оскаржуваної ухвали слідчого судді, апеляційний суд виходить з наступного.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Згідно із положеннями ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Доводи апеляційної скарги представника є частково обґрунтованими, а висновки слідчого судді про необхідність накладення арешту на майно є передчасними з огляду на таке.

Частиною 2 статті 171 КПК України визначено, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати в тому числі розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу) та розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Зазначені вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею належним чином дотримані не були.

Так, зі змісту клопотання і доданих до нього витягу із ЄРДР слідує, що слідчим відділом УСБУ у Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені 28.02.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань провадження за № 0000206 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 110-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що згідно повідомлення Кам`янського МРВ Управління СБ України у Дніпропетровській області, про те, що група осіб з числа громадян України, серед яких є, зокрема, керівництво ТОВ «Придніпровський механічний завод», діючи умисно за попередньою змовою з громадянами російської федерації фінансують дії, вчинені з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, та дії, вчинені з метою насильницької зміни та повалення конституційного ладу і захоплення державної влади. Встановлено, що на території м. Кам`янське Дніпропетровської області функціонує ТОВ «Придніпровський механічний завод» (далі - ТОВ «ПМЗ») (, юридична адреса: м. Кам`янське, вул. Січеславський Шлях, буд. 2), яке спеціалізується на металургійному виробництві комплектуючих для залізничного транспорту.Також встановлено, що засновником ТОВ «ПМЗ» є підприємство Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «ПКТІ» (далі - ТОВ «ПКТІ») (відомості згідно з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: , місцезнаходження юридичної особи: Україна, 18036, Черкаська обл., місто Черкаси, вулиця Смілянська, будинок 44), директором якого є ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .Відповідно до структури власності ТОВ «Придніпровських механічний завод», встановлено, що 5% вказаного підприємства належить громадянину України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а 95% вказаного підприємства належить ТОВ з іноземними інвестиціями «ПКТІ» (), кінцевими бенефіціарними власниками якого є громадяни російської федерації, а саме: громадянин ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (належить 45% ТОВ з іноземними інвестиціями «ПКТІ»), громадянин ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (належить 45% ТОВ з іноземними інвестиціями «ПКТІ») та громадянин рф ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (належить 10% ТОВ з іноземними інвестиціями «ПКТІ»). Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин рф ОСОБА_14 є генеральним директором ООО «НАУЧНО-ПРОИЗВОДСТВЕННОЕ ПРЕДПРИЯТИЕ «ВОРОНЕЖСКИЙ ЦЕНТР СВЕТОТЕХНИКИ» (ИНН , 394065, Воронежская область, г.Воронеж, пр-ктПатриотов, д. 21, офис 2, основной вид деятельностипроизводствоэлектрических ламп и осветительногооборудования) та генеральним директором ООО «ЦЕНТРПЛАСТ» (ИНН: , 394065, Воронежская область, г.Воронеж, пр-ктПатриотов, д. 21, офис 20, основной вид деятельностипроизводствопластмассовых плит, полос, труб и профилей). Встановлено, що ООО «НПП «ВЦС» за 2020-2022 роки сплачено податків до бюджету рф 29 825 316 руб., ООО «ЦЕНТРПЛАСТ» за 2020-2022 роки сплачено податків до бюджету рф 17 727 064 руб. Крім того, ООО «НПП «ВЦС» має господарські зв`язки з державним сектором економіки рф (Федеральная служба исполнения наказаний, ООО «РВК-Воронеж», Комитетимущественных и земельныхотношенийадминистрациигородского округа Химки Московскойобласти).Також встановлено, що громадянин рф ОСОБА_14 наразі зареєстрований та здійснює господарську діяльність на території рф як індивідуальний підприємець (ИНН 58, ОГРНИП: 24706, Вид деятельности: 28.30.89 Производство прочих машин и оборудования для сельского хозяйства, садоводства, птицеводства или пчеловодства, не включенных в другиегруппировки).Крім того встановлено, що громадянин ОСОБА_15 є депутатом державної думи рф 2 і 4 скликань, колишнім директором ЗАО «Концерн ТВЭЛ» (монопольний постачальник ядерного палива для всіх російських АЕС, судових та дослідницьких реакторів рф), а також на даний час є приватним підприємцем, який здійснює господарську діяльність на території російської фепдерації (ОГРНИП 48906, ИНН 91, основной вид деятельности - Аренда и управление собственным или арендованным нежилым недвижимым имуществом Регион г. Москва).Також встановлено, що громадянин ОСОБА_16 був генеральним директором та членом правління ЗАО «Концерн ТВЭЛ» (монопольний постачальник ядерного палива для всіх російських АЕС, судових та дослідницьких реакторів рф; також у складі концерну є підприємства, які спеціалізуються на виробництві газових центрифуг, збагачення урану, науково-дослідницькі та конструкторські організації)Крім того, громадянин ОСОБА_16 наразі зареєстрований та здійснює господарську діяльність на території рф як індивідуальний підприємець (ОГРНИП 49025, ИНН 00. Регистрационный номер в ПФР 40, регистрационный номер в ФСС 77193, основной вид деятельности - Аренда и управление собственным или арендованным нежилым недвижимым имуществом).Таким чином, незважаючи на те, що Верховна Рада України визнала російську федерацію державою-терористом, що вчиняє геноцид Українського народу (Закон України «Про заборону пропаганди російського нацистського тоталітарного режиму, збройної агресії Російської Федерації як держави-терориста проти України, символіки воєнного вторгнення російського нацистського тоталітарного режиму в Україну» від 22.05.2022), фізичне знищення, масові вбивства громадян України, вчинення міжнародних злочинів проти цивільного населення, використання заборонених методів війни, руйнування цивільних об`єктів та об`єктів критичної інфраструктури, штучне створення гуманітарної катастрофи в Україні або окремих її регіонах, громадяни ОСОБА_15 , ОСОБА_10 та ОСОБА_14 здійснюють підприємницьку діяльність та сплату податків в бюджет рф, чим беруть участь у фінансуванні дій, вчинених з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.Отже, у діях громадян ОСОБА_17 , ОСОБА_10 та ОСОБА_14 , наявні ознаки вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 110-2 КК України (фінансування дій, вчинених з метою зміни території або державного кордону на порушення порядку, встановленого Конституцією України, за попередньою змовою групою осіб). Крім того встановлено, що ТОВ «ПМЗ», кінцевими бенефіціарними власниками якого є громадяни російської федерації, до початку повномасштабної збройної агресії рф проти України, здійснювало виготовлення та продаж запчастин (комплектуючих) для забезпечення критичної інфраструктури країни агресора, а саме функціонування залізничного транспорту. Наразі встановлено, що директор ТОВ «ПМЗ» ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вступивши в змову з вище вказаними особами громадянами російської федерації, здійснює заходи з виведення прибутків отриманих від діяльності ТОВ «ПМЗ», з метою подальшого розподілу грошових коштів між кінцевими бенефіціарними власниками, громадянами рф, які в подальшому скеровують отримані прибутки для сплати обов`язкових платежів (податків та зборів) до бюджету рф, кошти з якого скеровуються керівництвом країни агресора на фінансування дій спрямованих на зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, та дій, вчинених з метою насильницької зміни та повалення конституційного ладу і захоплення державної влади. Зокрема, до 24.02.2022, ТОВ «ПМЗ» здійснювало імпорт товарно-матеріальних цінностей, які є заготовками комплектуючих для залізничного транспорту, з території російської федерації, та у свою чергу перераховувало безготівкові грошові кошти, які в подальшому розподілялися між кінцевими бенефіціарними власниками. В свою чергу, враховуючи наявність заготовок до комплектуючих для залізничного транспорту на території України, ОСОБА_7 здійснював зовнішньоекономічну діяльність з суб`єктами господарської діяльності на території російської федерації, не з метою налагодження процесу виробництва, а з метою виведення прибутків отриманих від діяльності ТОВ «ПМЗ» до рф. Після початку повномасштабного вторгнення рф на територію України було прийнято ряд нормативно правових актів, які регламентують заходи із забезпечення економічної безпеки України, спрямовані на ідентифікацію та протидію інструментам впливу на економічну безпеку України, що використовуються рф з метою її послаблення, а також моніторинг експортно-імпортних операцій з суб`єктами господарювання російської федерації та республіки білорусь, діяльність яких може створювати загрозу національним інтересам, національній безпеці, суверенітету і територіальній цілісності України.

Так, встановлено, що виробничі потужності, які перебувають у власності ТОВ «Придніпровський механічний завод» () розташовано за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, вул. Січеславський шлях, буд. 2, до яких входить виробничий комплекс, реєстраційний номер майна27817586 від 22.10.2009.

Згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна, виробничий комплекс, який розташований за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, вул. Січеславський шлях, буд. 2, перебуває у приватній власності ТОВ «Придніпровський механічний завод» (ЄДРПОУ 315233).

25.07.2023 року зазначені вище будівлі та споруди визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки вони являються предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій, а також об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Перевіривши клопотання слідчого, апеляційний суд вважає, що останнє містить лише загальні формулювання підстав і мети арешту майна згідно із процесуальним законом, з яких не вбачається за можливе встановити, чи є предмет арешту об`єктом кримінально караних дій, або майном, набутим кримінальним шляхом чи внаслідок вчинення кримінального правопорушення, або вказане майно зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.

В клопотанні містяться тільки посилання на норми закону, якими передбачена підстава для забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на майно, без її обґрунтування, а також без докладного зазначення мети цього арешту стосовно конкретних речей.

Також клопотання слідчого не містить обґрунтування необхідності арешту майна, оскільки у ньому лише декларативно зазначено про абстрактну можливість його пошкодження, знищення чи перетворення, без будь-якої подальшої конкретизації, а також не наведено будь-якого обґрунтування того, що виявлене майно відповідає критеріям, встановленим ст. 98 КПК України.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що в рамках даного кримінального провадження жодну особу не повідомлено про підозру.

Наведені обставини вказують на невідповідність вимогами ст. 171 КПК України, а тому висновок слідчого судді щодо необхідності накладення арешту на вказане у клопотанні слідчого майно без виконання положень ч. 3 ст. 172 КПК України, є передчасними, а таке рішення суду відповідно до положень ст. 409 КПК України підлягає скасуванню.

При цьому колегія суддів, встановивши обставини, передбачені ч. 3 ст. 172 КПК України, не приймає рішення по суті клопотання старшого слідчого.

З огляду на те, що ухвала слідчого судді скасовується через неналежне дотримання вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів не перевіряє інші доводи апеляційної скарги, які повинні бути враховані та перевірені під час нового розгляду у випадку повторного звернення з клопотанням про арешт майна.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання слідчого не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, а тому постановлене слідчим суддею рішення не можна вважати обґрунтованим, у зв`язку з чим ухвалу слідчого судді необхідно скасувати, а вищезазначене клопотання - повернути для усунення недоліків відповідно до вимог ч. 3 ст. 172 КПК України.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт майна генерального директора ТОВ «Придніпровський механічний завод» ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2024 року про арешт майна, у кримінальному провадженні № 0000206 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 110-2 КК України, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України у Дніпропетровській області майора юстиції ОСОБА_18 , яке погоджене прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_19 , про накладення арешту на майно у кримінальному проваджені № 0000206 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 110-2 КК України, - повернути прокурору для усунення недоліків протягом 72 годин з моменту отримання цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4