Єдиний унікальний номер справи 194/1187/24
Провадження № 1-кп/185/989/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2024 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в період воєнного стану кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000080 від 12 червня 2024 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Межова Межівського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 , згідно рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2009 року на підставі якого був виданий виконавчий лист № 2-594/09 від 30 жовтня 2009 року зобов`язаний щомісячно виплачувати аліменти в розмірі частини його доходів, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму, передбаченого для дитини відповідного віку, на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_9 , починаючи з 01 вересня 2009 року та до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до рішення Тернівського міського суду від 19 червня 2018 року на підставі якого був виданий виконавчий лист №194/651/18 від 07 серпня 2018 року суд вирішив: зменшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 , на підставі рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2009 року на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_9 з частки до 1/6 частки з усіх видів його заробітку, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму, передбаченого для дитини відповідного віку.

Однак ОСОБА_3 , який проінформований та достовірно знає про необхідність виплати аліментів, грубо порушуючи обов`язки щодо необхідності утримання доньки, які покладені на нього як на батька згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст.ст. 150, 152, 155, 180 Сімейного кодексу України, ігноруючи загальноприйняті норми, що гарантують нормальний розвиток, виховання та здоров`я дітей, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своєї поведінки, шляхом бездіяльності, не виконував покладені на нього судом зобов`язання по виплаті аліментів.

Незважаючи на це, ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своєї поведінки, шляхом бездіяльності, аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_9 не виплачував, іншої матеріальної допомоги дитині не надавав, до центру зайнятості з метою постановки на облік по безробіттю не звертався, хоча об`єктивно мав таку змогу, на попередження та повідомлення державного виконавця про необхідність сплати аліментів не реагував.

Крім того, ОСОБА_3 з квітня 2023 року по грудень 2023 року будучи офіційно працевлаштованим в ФОП « ОСОБА_10 », про місце працевлаштування державного виконавця не повідомив та, маючи постійне джерело доходу, продовжив ухилятися від сплати коштів, встановлених рішенням суду на утримання неповнолітньої доньки (аліментів), матеріальної допомоги дитині не надавав.

В результаті своїх умисних, протиправних дій ОСОБА_3 злісно ухилявся від сплати аліментів, встановлених рішенням суду, ігнорував вимоги державного виконавця з приводу сплати аліментів, внаслідок чого в період часу з 13 липня 2023 року по 12 червня 2024 року утворилась заборгованість по сплаті аліментів в сумі 29530,91 грн., що сукупно перевищує суму відповідних платежів за три місяці.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 1 ст. 164 КК України як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Обвинувачений ОСОБА_3 під час судового розгляду свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю. Підтвердив, що обставини, зазначені в обвинувальному акті, відповідають тим, що мали місце. Пояснив, що він в період з 13 липня 2023 року по 12 червня 2024 не сплачував кошти на утримання доньки, що призвело до утворення заборгованості зі сплати аліментів в сумі 29 530 грн. 91 коп., що сукупно перевищує суму відповідних платежів за три місяці. Дуже шкодує з цього приводу та щиро розкаюється. Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України просив подальше судове слідство по кримінальному провадженню не проводити.

Законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 в судовому засіданні показала, що вона в період з 13 липня 2023 року до 12 червня 2024 року не отримувала від ОСОБА_11 кошти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , що призвело до утворення заборгованості зі сплати аліментів в сумі 29 530, 91 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, вислухавши думку учасників судового провадження, які вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши у обвинуваченого, чи правильно він розуміє зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, роз`яснивши йому, що він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд, вислухавши пояснення обвинуваченого, пояснення законного представника неповнолітнього потерпілого, дійшов висновку, що ОСОБА_11 винний у вчиненні кримінального правопорушення, що йому інкримінується за обставин, які вказані вище.

Суд вину обвинуваченого ОСОБА_11 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення вважає доведеною.

За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинений злочин, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому виді й розмірі, яке з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження нових злочинів.

За правилами ст. 65 КК України суд призначає покарання за вчинений злочин відповідно до Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_11 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного: раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, під наглядом у лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебуває, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії кримінального проступку.

Обставиною, що пом`якшує покарання згідно ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України, відсутні.

Суд приходить до висновку, що обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_11 не є винятковою і не знижує істотним чином міру тяжкості скоєного кримінального правопорушення, не зменшує його суспільну небезпеку до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України - призначення більш м`якого покарання, ніж передбаченого законом.

Суд вважає, що покарання ОСОБА_11 слід призначити в межах санкції статті, за якою він обвинувачується, у вигляді громадських робіт.

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та досягнення самої мети покарання, згідно ст. 50 КК України.

Міра запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_11 до набрання вироком законної чинності не обирається.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Судові витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 368-370, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним за ч. 1 ст. 164 КК України, та призначити йому покарання у вигляді громадських робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної чинності не обирати.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а за відсутності апеляційної скарги вирок набуває законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, неповнолітньому потерпілому та законному представнику неповнолітнього потерпілого.

Суддя: ОСОБА_1