КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20 листопада 2024 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20 листопада 2024 року відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_5 про зобов`язання вчинити певні дії у рамках кримінального провадження № 0000459.

Таке рішення слідчий суддя мотивував тим, що вимоги, які пред`являє заявник у своїй скарзі, не можуть бути предметом оскарження під час досудового розслідування, виходячи із норм, передбачених Главою 26 КПК України.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи ухвалу слідчого судді незаконною, просить її скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що протягом тривалого часу слідчим не виконуються вимоги ч. 6 ст. 284 КПК України та копія постанови слідчого про закриття кримінального провадження йому, як потерпілому, не надсилається.

31 жовтня 2024 року він був змушений звернутися до слідчого з клопотанням з метою реалізації свого права на одержання копій процесуальних документів. Проте, всупереч положень КПК України, його клопотання не розглянуто, жодної відповіді з цього приводу він не отримав.

Така бездіяльність слідчого була оскаржена до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва, як до суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення судового контролю за дотриманням ________________________________________

Справа №11-сс/824/998/2025 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_6

Категорія: ст. 304 КПК України Доповідач ОСОБА_1

прав, свобод та інтересів осіб. 17 грудня 2024 року ним було отримано копію ухвали слідчого судді від 20 листопада 2024 року, ознайомившись із якою, вважає її необґрунтованою, невмотивованою та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Так, за вимогами п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений Кодексом строк. Однак слідчий суддя не врахував, що це не може бути підставою не розгляду слідчим клопотання з прийняттям відповідного рішення у формі постанови. Дійсно строк, протягом якого слідчий зобов`язаний надати потерпілому копію постанови, нормами КПК не встановлено. Але в той же час слідчим суддею було проігноровано, що, відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 56 КПК України, він, як потерпілий, має право на одержання копій процесуальних документів, і обов`язок слідчого виконати імперативні зобов`язання ч. 6 ст. 284 КПК України.

Таким чином, порушується одна із загальних засад кримінального провадження - розумність строків. Очевидно, що строк в чотири роки, протягом якого він не може отримати постанову, не може вважатися об`єктивно необхідним для виконання процесуальної дії. При цьому йому гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових осіб, про що прямо зазначено в статті 55 Конституції України.

Очевидно, що положеннями КПК України не встановлено порядку та чітких строків, на протязі яких слідчий зобов`язаний надати потерпілому постанову про закриття, а будь-якого ефективного способу отримання копії постанови не існує.

У Кримінальному процесуальному кодексі України є загальна норма, якою встановлено порядок розгляду клопотань під час досудового слідства - це стаття 220 КПК України, яка є загальною нормою при розгляді будь-якого клопотання і має застосовуватися у тому числі і при розгляді клопотання про надання постанови про закриття. Вказаною статтею встановлено як строки розгляду клопотань, так і форма, у якій слідчий повідомляє особу про результати розгляду клопотання. Враховуючи неоднозначність регулювання питання, суддя мав би застосувати загальні засади, як цього вимагає ст. 9 КПК України, однак зазначені положення суддею було проігноровано.

Відповідно до ст. 6 Параграфу 1 Конвенції, яка є частиною національного законодавства, кожен має право на справедливий розгляд його справи судом. Отже, право на справедливий судовий розгляд включає в себе і доступ потерпілого на отримання інформації по процесуальних рішеннях, а відмова у доступі до документів, що містяться в матеріалах кримінальної справи, розглядається ЄСПЛ як порушення статті 6 Конвенції, справа Foucher v. France.

Однак слідчим суддею були проігноровані вищезазначені положення законодавства України. Суддя не врахував всіх фактичних обставин справи та не застосував відповідних положень законодавства.

Слідчий суддя вдався до надмірного формалізму. Забувши, що перш за все він здійснює судовий контроль за дотриманням прав та інтересів всіх без виключення осіб у кримінальному провадженні, а не лише слідчого.

Рішення прийняте суддею на його користь про зобов`язання слідчого розглянути клопотання про надання постанови про закриття жодним чином не завдало б нікому ніякої шкоди, проте було б дотримано його права та справедливий баланс. А в ситуації, що склалася, знову потерпає лише він та його близькі.

Протягом тривалого часу він не може звернутися за захистом прав до національних судів, в тому числі на дії слідчого. Оскільки, не ознайомившись з постановою, він не може якісно підготувати свою правову позицію та аргументувати її з відповідними посиланнями. Ненадання постанови, фактично позбавляє його права на оскарження процесуальних рішень, як загальної засади кримінального провадження.

Крім того, зазначає, що найближчим часом має намір звертатися до Європейського суду з прав людини на відсутність ефективного розслідування зазначеного вище кримінального провадження. Тому йому вкрай необхідно отримати копію постанови про закриття цього кримінального провадження.

Таким чином, через формальний підхід до перевірки скарги було прийнято передчасне рішення про відмову у відкритті провадження, яке не ґрунтується на вимогах КПК України, що є безумовною підставою для скасування оскаржуваного рішення. Слідчий суддя прийняв рішення, в якому не наведені належні, достатні мотиви та підстави його ухвалення, обмежившись лише формальним цитуванням норм КПК України, а зроблені та викладені у судовому рішенні висновки не відповідають фактичним обставинам, що грубо порушує вимоги п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України.

Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду, ОСОБА_5 та прокурор в призначений час до суду апеляційної інстанції не з`явилися, про поважність причин своєї неявки суду не повідомили і ніяких клопотань про відкладення розгляду не надсилали. В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить розглянути справу за його відсутності. У зв`язку з викладеним, апеляційний суд, враховуючи, що, відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України, неявка учасників не перешкоджає проведенню розгляду, вважає можливим розглянути апеляційну скаргу без участі вказаних осіб.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали судового провадження за скаргою та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Главою 26 КПК України передбачений порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування.

У ч. 1 ст. 303 КПК України встановлений виключний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені слідчому судді під час досудового розслідування.

Зокрема, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена лише така бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

При цьому, за змістом вищевказаної норми закону, бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, яка полягає у нездійсненні певної процесуальної дії має місце у таких випадках: коли слідчий, дізнавач чи прокурор наділені обов`язком вчиняти певну процесуальну дію; така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК України строк; відповідна процесуальна дія слідчим, дізнавачем чи прокурором у встановлений строк не вчинена.

Таким чином, кримінальним процесуальним законом передбачено, що оскарженню в порядку ст. 303 КПК України підлягає не будь-яка бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, а лише та, яка полягає у нездійсненні певних процесуальних дій, строк виконання яких чітко визначений КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 303 КПК України, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження за скаргою, якщо вона подана на рішення, дії чи бездіяльність, що не підлягають оскарженню.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_5 в порядку ч. 1 ст. 303 КПК України, в якій ОСОБА_5 просив зобов`язати уповноваженого слідчого ТУ ДБР у м. Києві у кримінальному провадженні № 0000459 розглянути його клопотання від 31 жовтня 2024 року та надати копію постанови про закриття кримінального провадження.

Скарга мотивована тим, що у провадженні слідчого 2-го слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, перебуває кримінальне провадження № 0000459 від 04.05.2016, в якому він набув статус потерпілого. З листа №31/2-1495ВИХ-22 від 01.11.2022 з Київської міської прокуратури за підписом керівника ОСОБА_7 , йому стало відомо, що 04.12.2020 слідчим прийняте рішення про закриття вказаного кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Однак на протязі тривалого часу ним не було отримано копії постанови слідчого про закриття кримінального провадження.

31.10.2024 року ним через канцелярію ТУ ДБР у м. Києві було подано клопотання про виконання процесуальної дії - надати копію постанови про закриття кримінального провадження. Проте до теперішнього часу будь-якої відповіді ним отримано не було.

Разом з тим, нормами КПК України не регламентовано, у який строк копія постанови слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження має бути надіслана заявнику, потерпілому.

Відтак, за вимогами та обставинами, викладеними у поданій до слідчого судді ОСОБА_5 скарзі, вбачається, що предметом оскарження не є бездіяльність слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, пов`язана із невчиненням процесуальних дій, які він зобов`язані вчинити у визначений саме КПК України строк, у розумінні п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Таким чином, ОСОБА_5 подано скаргу на бездіяльність слідчого, що не підлягає оскарженню.

Є безпідставними і посилання ОСОБА_5 на положення ст. 220 КПК України, вимоги якої, на його думку, є загальними і мають застосовуватися при розгляді будь-якого клопотання.

Так, відповідно до ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Аналіз наведеної норми закону дає підстави вважати, що формою звернення до суду в порядку ст. 220 КПК України є клопотання про виконання будь-яких процесуальних дій і саме під час здійснення досудового розслідування.

Процесуальні дії - це дії учасників кримінального провадження, які передбачені та регламентовані кримінальним процесуальним законодавством, спрямовані на збирання, перевірку або використання доказів у кримінальному провадженні.

Клопотання про отримання копії рішення слідчого не є клопотанням про вчинення будь-яких процесуальних дій, а тому вимоги ст. 220 КПК України на нього не розповсюджуються.

Крім того, згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України, досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотання про закриття кримінального провадження.

Як вбачається з долученого до скарги листа керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 від 01 листопада 2022 року № 31/2-1495ВИХ-22, постановою слідчого від 04 грудня 2020 року кримінальне провадження № 0000459 закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Отже, сукупність наведених обставин свідчить, що висновки слідчого судді про наявність правових підстав для застосування положень ч. 4 ст. 304 КПК України є обґрунтованими, оскільки бездіяльність слідчого, про яку вказує у скарзі ОСОБА_5 , не є тією бездіяльністю, яка в розумінні ст. 303 КПК України підлягає оскарженню на досудовому розслідуванні.

При цьому, всупереч доводам апелянта, слідчий суддя прийняв рішення у відповідності до вимог КПК України, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, про що детально вказав в постановленій ним ухвалі від 20 листопада 2024 року.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів не вбачає підстав для визнання рішення слідчого судді про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_5 незаконним та необґрунтованим, а тому відсутні підстави для скасування ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20 листопада 2024 року та задоволення апеляційної скарги ОСОБА_5 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20 листопада 2024 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_5 про зобов`язання вчинити певні дії у рамках кримінального провадження № 0000459, - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

__________________ ____________________ __________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3