Справа № 711/9376/24
Номер провадження 1-кп/711/238/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2025 року Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання: - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Черкаси кримінальне провадження № 0001364 від 22.11.2024 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Черкаси, Черкаської області, громадянки України, українки, не заміжньої, на утриманні має неповнолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (інвалід дитинства), інвалідом, депутатом, учасником бойових дій не являється, непрацюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України,

із участю в судовому розгляді:

обвинуваченої - ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне придбання без мети збуту наркотичного засобу, обіг якої обмежено - метадон, діючи цілеспрямовано, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, у невстановлений період часу та місці умисно придбала без мети збуту у невстановлений спосіб та у невстановленої особи 22 згортки пакетик із вмістом наркотичного засобу та з моменту придбання зберігала його при собі до 12 год. 36 хв. 22.11.2024.

У подальшому, ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний намір, діючи цілеспрямовано, маючи умисел на незаконне зберігання без мети збуту наркотичного засобу - метадон, який знаходився у 22 фольгових згортках, незаконно зберігала до 22.11.2024 та близько 12 год. 36 хв. перебуваючи біля будинку 251, що по вул. В`ячеслава Чорновола у м. Черкаси, була помічена працівниками поліції, при спілкуванні із яким ОСОБА_4 повідомила, що зберігає при собі заборонені в обігу речовини, після чого на місце події було викликано працівників слідчої оперативної групи Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області, а тому остання була затримана у порядку ст. 298? КПК України.

У подальшому, ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний намір, маючи умисел на незаконне зберігання без мети збуту раніше придбаного нею наркотичного засобу, обіг якого обмежено - метадон, який знаходився у 22 фольгових згортках, незаконно зберігала при собі для власного вживання без мети збуту, та 22.11.2024 в період часу з 12 год. 26 хв. по 13 год. 06 хв. у присутності понятих та захисника, остання добровільно видала з правої кишені куртки, працівникам поліції 22 фольгових згортки, обмотані клейкою ізоляційною стрічкою синього кольору, з кристалічною речовиною, що відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/124-24/16888-НЗПРАП від 26.11.2024 містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, маса якого складає 2,829 г.

Відповідно до таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу, затверджених Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 № 188, є великим розміром наркотичного засобу, після чого виявлені працівникам поліції фольгові згортки із наркотичним засобом, обіг якого обмежено, було вилучено у якості доказу працівниками.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину визнала у повному обсязі, визнала всі фактичні обставини, але від дачі детальних показів відмовилась. Щиро розкаюється в скоєному та просила суворо не карати.

Суд вважає, що пред`явлене обвинувачення в ході судового розгляду доведено у повній мірі і дії обвинуваченої суд кваліфікує за ч.2 ст.309 КК України, як незаконне придбання, зберігання наркотичного засобу у великих розмірах без мети збуту.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Заперечень з приводу оголошених фактичних обставин, встановлених в ході досудового розслідування в кримінальному проваджені, від сторін судового засідання, не надійшло, учасники погодилися із кваліфікацією вчинених діянь, будь-які заперечення відсутні.

Вина обвинуваченої ОСОБА_4 підтверджується доказами, які були зібрані органами досудового розслідування і які вона визнала в судовому засіданні, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Суд, призначаючи обвинуваченій ОСОБА_4 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України та п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 р. зі змінами від 06.11.2009 р., особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 суд, згідно з вимогами ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, особу винної, межі, установлені санкцією статті КК України.

Згідно ст.66 КК України, пом`якшуючою її відповідальність обставиною, суд визнає щире каяття у вчиненому.

При цьому, суд враховує, що щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого кримінального правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

У судовому засіданні обвинувачена свою вину визнала у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаялась, неодноразово вибачалась за вчинене та висловлювала жаль з приводу вчиненого, критично оцінювала свої дії та готова нести відповідальність за вчинене, що також свідчить про те, що особа розуміє тяжкість наслідків від своїх дій та щиро кається, дійсно бажає виправити ситуацію, що склалася з її вини.

Суд, обираючи вид покарання ОСОБА_4 враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином, особу обвинуваченої, який має постійне місце проживання, на утриманні має малолітню дитину- інваліда, не заміжньої, офіційно не працюючої, раніше не судимої, перебуває на обліку у лікаря нарколога та отримує замісну терапію, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, відповідну санкцію інкримінованих частин статті 309, думку сторони обвинувачення щодо застосування до обвинуваченої покарання непов`язаного із реальним позбавлення волі, суд приходить до висновку про необхідність засудження ОСОБА_4 до покарання в межах санкції частини 2 ст.309 КК України, з застосуванням с.75 КК України.

Підстав для застосування положень ст.69 КК України суд не знаходить, враховуючи, що всю сукупність встановлених обставин судом було аргументовано наведено для призначення мінімального розміру покарання для виховання обвинуваченої.

Призначення ОСОБА_4 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченої, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст.50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, покарання у виді позбавлення чи обмеження волі є винятковими покараннями, які застосовуються щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій, передбачений законом спосіб.

Суд вважає таке покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів, що повністю узгоджується із принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Дана позиція також викладена у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати пов`язані з залученням експерта в сумі 4775,40 грн. підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави.

Доля речових доказів повинна бути вирішена на підставі ст.100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.100, 349,368-371, 374,615 КПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 винною у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.309 КК України України та призначити покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з визначенням іспитового строку 1 (один) рік з покладанням на неї обов`язків передбачених ч.1 ст.76 КК України.

Згідно з положеннями п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути із ОСОБА_4 в дохід держави процесуальні витрати при проведенні експертизи у розмірі - 4775,4 гривень.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Речові докази, а саме: кристалічна речовина, яка згідно висновку експерта № СЕ-19/124-24/16888-НЗПРАП від 26.11.2024 містить в своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон та сильнодіючий лікарський засіб - дифенгідрамін (димедрол). Загальна маса наркотичного засобу метадону становить 2.829 г. Загальна маса сильнодіючого лікарського засобу димедролу становить 0.854 г. - передано на зберігання речових доказів Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області - знищити після вступу вироку в законну силу.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом 30 днів - учасниками процесу з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

У відповідності до ч.15 ст.615 КПК України, в умовах воєнного стану, судом проголошено резолютивна частина вироку після складання та підписання повного тексту. Повний текст вироку вручається учасникам судового провадження в день його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1