Справа № 465/5306/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1 Провадження № 11-кп/811/59/25 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Франківського районного суду м. Львова від 15 листопада 2024 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Білозірка, Лановецького району, Тернопільської області, громадянина України, одруженого, інваліда третьої групи, зереєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за участю прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9

представника потерпілої ОСОБА_10

ВСТАНОВИЛА:

оскарженим вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, без позбавлення його права керування транспортними засобами. На підставі ст.75 КК України, звільнено від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік. Згідно ст. 76 КК України, покладено на обвинуваченого обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.. Вирішено питання речових доказів, судових витрат та арештованого майна.

Згідно вироку суду, 29 січня 2024 року, приблизно о 16 годині 28 хвилин, водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «Ford Transit», р.н. НОМЕР_1 та рухаючись ним у місті Львові по вулиці Генерала Чупринки, поблизу будинку №16, порушив вимог чинних розділів ПДР України, а саме: п.п. 1.5; 1.10 ( в частині значення терміну «засліплення»), 2.3. (підпунктів «б» та «д»), 18.1 та 19.3, які виразились в тому, що він, керуючи технічно - справним транспортним засобом, не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміну, із моменту засліплення сонцем, не увімкнув світлову сигналізацію, не зупинив свій автомобіль, не змінюючи смуги руху та продовжував рух, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував пішохід, не зменшив швидкість та при наявності такої потреби, не зупинився, тим самим не надавши дорогу пішоходу ОСОБА_9 , яка в цей час переходила дорогу по пішохідному переході, справа на ліво, відносно траєкторії руху вищевказаного автомобіля, що призвело до наїзду на неї.

В результаті вказаної дорожньо - транспортної пригоди пішохід ОСОБА_9 , згідно з висновком судово - медичної експертизи, отримала: рану лівої тім`яної ділянки, лінійний перелом лівої тім`яної кістки з поширенням на велике крило клиноподібної кістки зліва. Перелом лівої величної дуги. Підшкірна гематома лівої тім`яної ділянки товщиною до 27 мм. Перелом лівої клубової кістки, що поширюється вздовж гребня до задньої верхньої ості зі зміщенням кісткових фрагментів на товщину кортикального шару. Перелом тіла хребця L5 та серединного крижового гребня на даному рівні зі зміщенням фрагментів до 2 мм. Фрагментарий перелом по передньому контуру лівої вертлюгової западини зі зміщенням фрагментів на товщину кортикального шару. Косий перелом гілки лівої сідничної кістки зі зміщенням та товщину кортикального шару. Лінійний перелом верхньої гілки лівої лобкової кістки біля лобкового симфізу з незначним зміщенням фрагментів. Травматичний субдуральний крововилив. Відкриту черепно - мозкову травму, забій головного мозку середнього ступеня важкості. Субдуральний крововилив справа. Субарахноїдальний крововилив. Лінійний перелом лівої скроневої і тім`яної кісток з поширенням на основу. Перелом лівої виличної дуги. Забійні рани лівої лобної і тім`яної ділянок. Підшкірна гематома лівої тім`яної ділянки. Закритий перелом лівої клубової кістки зі зміщенням уламків. Закритий перелом латеральної маси лівої крижової кістки зі зміщенням уламків. Закритий фрагментарний перелом вертлюгової западини зліва зі зміщенням уламків. закритий косий перелом гілки лівої сідничної кістки з незначним зміщенням. Закритий перелом верхньої гілки лівої лобкової кістки. Закритий перелом крижової кістки з незначним зміщенням уламків. Функціональну затримку сечі, які у сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя в момент спричинення.

Не погоджуючись із вироком суду , прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржений вирок та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на термін 3 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування призначеного основного покарання із іспитовим терміном 3 роки. У решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що не оспорюючи кваліфікації дій ОСОБА_7 та доведеності його вини, у вчиненні інкримінованого йому злочину, вважає вказаний вирок суду незаконним, у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Так, відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин, об`єктивна сторона якого виразилася у грубому порушенні ним Правил дорожнього руху, в результаті чого відбулося ДТП, внаслідок якого 1 особа отримала тяжкі тілесні ушкодження, а також те, що робота обвинуваченого безпосередньо не пов`язана із керуванням транспортним засобом, а висновок суду, що керування транспортними засобами є необхідною умовою для належного виконання обвинуваченим своїх посадових обов`язків менеджера зі збуту у ТзОВ «Я люблю кебаб» не підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Вважає, що судом безпідставно не призначено ОСОБА_7 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_8 зазначила, що вирок суду є законним і обґрунтованим і його слід залишити без змін, а апеляцію прокурора без задоволення. Просила врахували, що шкода потерпілій відшкодована і вона не має претензій до обвинуваченого.

Заслухавши доповідь головуючого, виступ прокурора ОСОБА_6 на підтримку доводів апеляційної скарги, заперечення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , потерпілої ОСОБА_9 та її представника ОСОБА_10 щодо апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення частково, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку щодо ОСОБА_7 не дотримано в повному обсязі.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 розглядалось судом першої інстанції в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки ОСОБА_7 визнав винуватість, відтак суд першої інстанції обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі доказами, є обґрунтованим та сторонами не оспорюється.

Так апеляційним судом встановлено, що 29 січня 2024 року, приблизно о 16 годині 28 хвилин, водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «Ford Transit», р.н. НОМЕР_1 та рухаючись ним у місті Львові по вулиці Генерала Чупринки, поблизу будинку №16, порушив вимог чинних розділів ПДР України, а саме: п.п. 1.5; 1.10 ( в частині значення терміну «засліплення»), 2.3. (підпунктів «б» та «д»), 18.1 та 19.3, які виразились в тому, що він, керуючи технічно - справним транспортним засобом, не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміну, із моменту засліплення сонцем, не увімкнув світлову сигналізацію, не зупинив свій автомобіль, не змінюючи смуги руху та продовжував рух, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував пішохід, не зменшив швидкість та при наявності такої потреби, не зупинився, тим самим не надавши дорогу пішоходу ОСОБА_9 , яка в цей час переходила дорогу по пішохідному переході, справа на ліво, відносно траєкторії руху вищевказаного автомобіля, що призвело до наїзду на неї.

В результаті вказаної дорожньо - транспортної пригоди пішохід ОСОБА_9 , згідно з висновком судово - медичної експертизи, отримала: рану лівої тім`яної ділянки, лінійний перелом лівої тім`яної кістки з поширенням на велике крило клиноподібної кістки зліва. Перелом лівої величної дуги. Підшкірна гематома лівої тім`яної ділянки товщиною до 27 мм. Перелом лівої клубової кістки, що поширюється вздовж гребня до задньої верхньої ості зі зміщенням кісткових фрагментів на товщину кортикального шару. Перелом тіла хребця L5 та серединного крижового гребня на даному рівні зі зміщенням фрагментів до 2 мм. Фрагментарий перелом по передньому контуру лівої вертлюгової западини зі зміщенням фрагментів на товщину кортикального шару. Косий перелом гілки лівої сідничної кістки зі зміщенням та товщину кортикального шару. Лінійний перелом верхньої гілки лівої лобкової кістки біля лобкового симфізу з незначним зміщенням фрагментів. Травматичний субдуральний крововилив. Відкриту черепно - мозкову травму, забій головного мозку середнього ступеня важкості. Субдуральний крововилив справа. Субарахноїдальний крововилив. Лінійний перелом лівої скроневої і тім`яної кісток з поширенням на основу. Перелом лівої виличної дуги. Забійні рани лівої лобної і тім`яної ділянок. Підшкірна гематома лівої тім`яної ділянки. Закритий перелом лівої клубової кістки зі зміщенням уламків. Закритий перелом латеральної маси лівої крижової кістки зі зміщенням уламків. Закритий фрагментарний перелом вертлюгової западини зліва зі зміщенням уламків. закритий косий перелом гілки лівої сідничної кістки з незначним зміщенням. Закритий перелом верхньої гілки лівої лобкової кістки. Закритий перелом крижової кістки з незначним зміщенням уламків. Функціональну затримку сечі, які у сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя в момент спричинення. Дана обставина учасниками процесу не оспорюється.

Щодо призначеного судом першої інстанції покарання ОСОБА_7 , то слід зазначити наступне.

Згідно зі ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Крім того, призначене особі покарання має бути необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

У відповідності до позиції, висловленої у постанові Верховного суду від 17 жовтня 2019 року у справі № № 205/7091/16-к (№ 51 - 1532 км 19), поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Відповідно до ст. 75 ч. 1 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

На переконання колегії суддів, враховуючи конкретні обставини справи, суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності та адміністративної не притягався, сприяв розкриттю кримінального правопорушення, в даний час є інвалідом третьої групи, суд апеляційної інстанції вважає за можливе застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 положення ст.ст. 75, 76 КК України, встановивши іспитовий строк - 1 рік. На переконання колегії суддів таке основне покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Разом із тим, суд першої інстанції залишив поза увагою та не проаналізував характеру й обсягу допущених засудженим порушень ПДР та їх наслідків.

Між тим, указані обставини мають значення при виборі заходу примусу та для забезпечення його мети, а сукупність цих обставин свідчить про те, що обране ОСОБА_11 покарання без позбавлення права керувати транспортними засобами очевидно не сприятиме запобіганню вчиненню нових правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху як засудженим, так й іншими особами.

Закон про кримінальну відповідальність не містить імперативних обмежень щодо застосування позбавлення права керувати транспортними засобами до осіб, для яких діяльність, пов`язана з користуванням таким правом, є основним джерелом доходу. Існування такої обставини потребує лише більш виваженого та обережного підходу при обранні покарання, виходячи із загальних засад справедливості, гуманізму та індивідуалізації.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства («O'Halloran and Francis v.the United Kingdom») від 29 червня 2007 року, Європейський Суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У відповідності до ч. 2 ст. 286 КК України, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого або заподіяли тяжке тілесне ушкодження караються позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Тобто, в даному випадку санкція статті є альтернативною, передбачає можливість суду на свій розсуд, виходячи із конкретних обставин справи, даних про особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, а також інших факторів, обрати чи не обрати обвинуваченому додаткове покарання - позбавленням права керувати транспортними засобами.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, необґрунтовано та безпідставно не обрав обвинуваченому ОСОБА_7 додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, об`єктивна сторона якого виразилася у грубому порушенні ним Правил дорожнього руху, що спричинило дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої потерпіла отримала тяжкі тілесні ушкодження, суд першої інстанції належним чином не мотивував незастосування додаткового покарання до обвинуваченого при призначенні йому покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України.

Щодо призначення додаткового покарання, то, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, не врахував тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, та призначив надто м`яке покарання - без позбавлення права керування транспортними засобами. Як додаткового покарання, що відповідно до ст. 413 КПК України є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та згідно з п. 4 ч. 1 ст. 409 КК України - підставою для скасування вироку суду першої інстанції.

Колегія суддів дійшла висновку, що враховуючи і ту обставину, що робота обвинуваченого безпосередньо не пов`язана із керуванням транспортним засобом, а висновок суду про те, що можливість керування транспортними засобами є необхідною для належного виконання обвинуваченим своїх посадових обов`язків менеджера зі збуту у ТзОВ «Я люблю кебаб» не підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, то ОСОБА_7 слід призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами - 1 рік., при цьому колегія суддів враховує думку потерпілої, відшкодування шкоди останній, наслідки, які наступили для здоров`я потерпілої після скоєного ДТП.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.407, п.п. 3, 4 ч.1 ст.409 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі скасувати вирок суду першої інстанції, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню та застосування судом закону, який не підлягає застосуванню.

Згідно зі ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вироку разі необхідності застосування більш суворого покарання.

За таких умов колегія суддів частково погоджується з позицією прокурора про необхідність скасування вироку суду першої інстанції і постановлення нового вироку в частині призначеного покарання та застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 ще додаткового покарання - позбавлення права керування транспортними засобами.

Призначаючи обвинуваченому покарання, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, суспільну небезпеку вчиненого, дані про особу обвинуваченого, який раніше не притягався до кримінальної відповідальності, є інвалідом третьої групи, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння у розслідуванні вчиненого злочину, відсутність майнових і моральних претензій з боку потерпілої, та вважає за необхідне призначити покарання, яке буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження скоєння ним нових злочинів, а саме покарання у виді позбавлення волі із застосуванням додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік, у відповідності до положень ст.ст. 50, 65 КК України, та із застосуванням положень ст.ст. 75, 76 КК України. Таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.

Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 слід задоволити частково. Вирок Франківського районного суду м. Львова від 15 листопада 2024 року щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України слід скасувати в частині призначеного покарання. ОСОБА_7 визнати винуватим та призначити покарання за ч. 2 ст.286 КК України 3 (три) роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами 1 (один) рік. Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням та іспитовим строком 1 рік, а відповідно до ст.76 ч.1 п.1 та п.2 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. У решті вирок суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 420, 615 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задоволити частково.

Вирок Франківського районного суду м. Львова від 15 листопада 2024 року щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України скасувати в частині призначеного покарання.

ОСОБА_7 визнати винуватим та призначити покарання за ч. 2 ст.286 КК України 3 (три) роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами 1 (один) рік.

Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням та іспитовим строком 1 рік.

Відповідно до ст.76 ч.1 п.1 та п.2 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

У решті вирок суду залишити без змін.

Касаційна скарга на рішення суду може бути подана до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4