Справа № 466/2252/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/803/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Львові, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 12 березня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначенням розміру застави, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИЛА:

старший слідчий слідчого відділення відділу поліції № 1 Львівського районного управління поліції № 1 ГУНП у Львівській області лейтенант поліції ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 .

Клопотання мотивував тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчинені умисних кримінальних правопорушень, що відносяться до тяжкого кримінального правопорушення, санкція статті якого передбачає покарання на строк від шести до десяти років позбавлення волі з конфіскацією майна, у зв`язку із наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 будучи особою, яка обізнана із можливою мірою покарання у разі визнання його винним у вчиненні злочинів, в яких він підозрюється, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинені ним кримінальні правопорушення, може переховуватись від органу досудового розслідування та подальшому суду, незаконно впливати на свідків (експертів), чи знищити речові докази, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, чи вчинити інші кримінальні правопорушення.

Таким чином, існують вагомі докази, які підтверджують вчинення підозрюваним ОСОБА_6 кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії злочинів тяжких, санкцією ч. 2 ст. 307 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна. Крім того, ОСОБА_6 офіційно не працевлаштований, раніше неодноразово судимий, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей та батьків похилого віку не має, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, досудовим слідством не встановлено тяжких хвороб, які б перешкоджали утриманню останнього під вартою, тому інші більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Беручи до уваги вищенаведене, наявність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, з метою забезпечення участі підозрюваного ОСОБА_6 у досудовому розслідуванні та судовому розгляді, виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також недопущення вчинення ним нових кримінальних правопорушень та враховуючи, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому орган досудового розслідування просив застосувати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення застави.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 12 березня 2025 року задоволено клопотання слідчого СВ відділу поліції №1 ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосовано до підозрюваного до ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення застави.

Строк дії ухвали постановлено рахувати з 11 березня 2025 року (з часу фактичного затримання) по 09 травня 2025року включно.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді змінити, визначити підозрюваному заставу в розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 181 680 грн.

Наголошує, що рішенням слідчого судді він не погоджується, оскільки ризики заявлені в клопотанні є припущеннями, окрім того підозрюваний визнає свою провину та буде сприяти досудовому розслідуванню у розкритті інкримінованого кримінального правопорушення.

Зазначає, що вони не оспорюють застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, проте вважають, що необхідно визначити розмір застави передбачений п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України.

Заслухавши доповідача, доводи підозрюваного та його захисника на підтримку аргументів апеляційної скарги, виступ прокурора на заперечення доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи та дані які характеризують особу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення у справі «Ilijkov v. Bolgaria»).

Відповідно до ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Статтею 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За частиною першою та п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, до яких, зокрема, належать запобіжні заходи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею ст. 177 цього Кодексу, окрім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Як убачається з ухвали слідчого судді та матеріалів судової справи, що у провадженні СВ відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області перебуває кримінальне провадження, яке зареєстровано у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000314 від 10 березня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням точний час та у невстановленому досудовим розслідуванням точному місці ОСОБА_6 , вступив у злочинну змову із ОСОБА_10 ,, маючи злочинний умисел на отримання прибутку від незаконного збуту особливо небезпечних психотропних речовин, наркотичних засобів на території м. Львова, незаконно придбали, зберігали, пересилали з метою збуту, а також незаконно збували особливо небезпечні психотропні речовини, наркотичні засоби через Інтернет-мережу, шляхом здійснення закладок із особливо небезпечними психотропними речовинами, наркотичними засобами по території м. Львова.

Так, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_10 , розуміючи, що вказана діяльність є протиправною, має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлена тяжкими наслідками не лише для здоров`я конкретної особи, а й для здоров`я населення в цілому, маючи умисел здійснювати такі діяння, спланували досягнути поставленої мети шляхом узгоджених дій.

Відтак, ОСОБА_6 , спільно із ОСОБА_10 , об`єднались єдиним планом, мали єдиний намір на особисте збагачення шляхом придбання, зберігання, пересилання з метою збуту, а також незаконного збуту особливо небезпечних психотропних речовин, наркотичних засобів та усвідомлювали, що займаються злочинною діяльністю.

З цією метою, за невстановлених органом досудового розслідування обставин, невстановленими органом досудового розслідування особами у месенджері «Telegram» створено магазини, через які можна було здійснювати збут особливо небезпечних психотропних речовин, шляхом здійснення закладок.

Так, ОСОБА_6 у невстановлений досудовим розслідуванням точний час та в невстановленому досудовим розслідуванням точному місці, але не пізніше 18 год. 57 хв. 10 березня 2025 року, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_10 , незаконно придбали та зберігали при собі та у транспортному засобі, з метою подальшого збуту, шляхом здійснення закладок, особливо небезпечних психотропних речовин, наркотичних засобів обіг яких заборонено.

З метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на незаконне придбання, зберігання з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин та наркотичних засобів, ОСОБА_6 за попередньою змовою групою осіб, спільно із ОСОБА_10 , використовуючи програмне забезпечення для мобільних терміналів системи обміну миттєвими повідомленнями «Telegram», які були встановлені на їхніх мобільних телефонах, що використовувались останніми, створили облікові записи з мобільними номерами телефонів, використовуючи їх у програмному забезпеченні «Telegram», з допомогою яких встановили контакти з потенційними покупцями, для подальшого незаконного збуту таких, з метою отримання матеріальної вигоди.

Так, у невстановлений слідством час, але не пізніше 18 год. 57 хв. 10 березня 2025 року, ОСОБА_6 діючи спільно із ОСОБА_10 за попередньою змовою, розприділивши між собою ролі, у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб, придбали невстановленим досудовим розслідування шляхом, психотропну речовину PVP та інші наркотичні засоби, особливо небезпечні психотропні речовини, які зберігали при собі, використовуючи транспортний засіб легковий автомобіль марки «Peugeot» моделі «307» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , що перебуває у власності ОСОБА_10 . Після чого, придбані наркотичні засоби та особливо небезпечні психотропні речовини, спільно розповсюджували їх шляхом збуту, тобто шляхом здійснення закладок на території м. Львова.

Після цього, ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_10 користуючись спільним умислом на незаконний збут, з метою власного збагачення, заздалегідь упаковані наркотичні речовини, помістили у легковий автомобіль марки «Peugeot» моделі «307» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 , з метою їх подальшого перевезення, до місць здійснення збуту шляхом здійснення закладок. Відтак, 11 березня 2025 року приблизно о 18:40 год., ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_10 , реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на збут наркотичних засобів та психотропних речовин, прибули до лісового масиву, розташованого неподалік вулиці Винниця у м. Львові, а саме за географічними координатами 49.864480, 23.983461, однак були викриті працівниками батальйону поліції особливого призначення ГУ НП у Львівській області.

Того ж дня, 10 березня 2025 року, у період часу з 22:07 год. до 23:53 год., під час проведення огляду місця події, який проводився неподалік вулиці Винниця у м. Львові, а саме за географічними координатами 49.864480, 23.983461, ОСОБА_10 добровільно видала із правої зовнішньої кишені одягнутого на неї светра, згорток, в середині якого знаходився зіп-пакет із кристалічною речовиною білого кольору, яка згідно експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів №СЕ-19/114-25/5743-НЗПРАП від 11 березня 2025 року, містить особливо небезпечну психотропну речовину PVP, масою 0,7443 грам, тим самим всупереч вимогам ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995, ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанням ними» від 15.02.1995, ОСОБА_10 за попередньою змовою, групою осіб із ОСОБА_6 , незаконно придбала та зберігала при собі особливо небезпечну психотропну речовину PVP, обіг якої заборонено, з корисливих мотивів та з метою подальшого збуту та власного збагачення із ОСОБА_6 .

Окрім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 спільно із ОСОБА_10 , користуючись спільним умислом на незаконний збут, з метою власного збагачення, заздалегідь упаковані наркотичні речовини, помістили у легковий автомобіль марки «Peugeot» моделі «307» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 , з метою їх подальшого перевезення, до місць здійснення збуту шляхом здійснення закладок. Відтак, 11 березня 2025 року, приблизно о 18:40 год., ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_10 , реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на збут наркотичних засобів та психотропних речовин, прибули до лісового масиву, розташованого за неподалік вулиці Винниця у м. Львові, а саме за географічними координатами 49.864480, 23.983461, однак були викриті працівниками БПОП ГУ НП у Львівській області.

Того ж дня тобто, 10 березня 2025 року, у період часу з 22:07 год. до 23:53 год., під час проведення огляду місця події, який проводився неподалік вулиці Винниця у м. Львові, а саме за географічними координатами 49.864480, 23.983461, ОСОБА_6 добровільно видав із кишені одягнутих на нього штанів, згорток в середині якого знаходився зіп-пакет із кристалічною речовиною білого кольору, яка згідно експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів №СЕ-19/114/-25/5744-НЗПРАП від 11 2025, містить особливо небезпечну психотропну речовину PVP, масою 1,6430 грам, тим самим всупереч вимогам ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995, ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанням ними» від 15.02.1995, ОСОБА_6 за попередньою змовою, групою осіб із ОСОБА_10 , незаконно придбав та зберігав при собі особливо небезпечну психотропну речовину PVP, обіг якої заборонено, з корисливих мотивів та з метою подальшого збуту та власного збагачення із ОСОБА_10 .

Крім цього, слід зазначити, що 10 березня 2025 року та 11 березня 2025 року в ході проведення оглядів місць події за вищевкзаними адресами, у ОСОБА_6 , тобто при ньому було виявлено та вилучено в загальному 5-ть згортків, при чому експертизу проведено лише по одному згортку, також останній вказав на ще три місця здійснення ним закладок, а також у вищезазначеному автомобілі поміж його особистих речей виявлено окремо 8-м закладок, 7-м зіп-пакетів із порошкоподібними речовинами та трубки із кіптявою та при тому, його спільниця ОСОБА_10 при огляді в її авто видала для вилучення ще ряд закладок, які обмотані різного кольору клейкими стрічками, та які вони вже разом зберігали для подальшого незаконного збуту.

11 березня 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні психотропних речовин, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, з метою збуту, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

12 березня 2025 року старший слідчий слідчого відділення відділу поліції № 1 Львівського районного управління поліції № 1 ГУНП у Львівській області лейтенант поліції ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

12 березня 2025 року клопотання старшого слідчого було задоволено слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Львова.

Ухвалюючи своє рішення про обрання підозрюваному ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя в повному об`ємі, правильно дослідив усі обставини справи та вірно прийшов до переконання про наявність ризиків, перелік яких передбачений ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 у відповідності до вимог ст. ст. 193,194 КПК України, вислухавши доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового слідства.

Перевіряючи доцільність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваного під вартою та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя Шевченківського районного суд м. Львова дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та дані про особу підозрюваного, його вік, стан здоров`я сімейний стан та майновий стан.

Згідно з наданими стороною обвинувачення даними, ОСОБА_6 , обґрунтовано підозрюється в незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні психотропних речовин, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, з метою збуту, йому загрожує покарання у виді позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, він є працездатною особою, ніде офіційно не працевлаштований, раніше неодноразово судимий, тяжкими захворюваннями не страждає, перебуваючи на волі під час досудового розслідування, він може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, спотворити, сховати будь-які речі та документи, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, відтак застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Дані обставини є істотними та такими, що виправдовують тримання підозрюваного під вартою, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

З урахуванням фактичних обставин підозри, характеру вчинення інкримінованого правопорушення, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді першої інстанції, що зазначене вказує на неможливість в даному конкретному випадку застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу. Застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, застави або домашнього арешту не зможе запобігти ризикам кримінального провадження та може негативно відобразитися на здійсненні досудового розслідування в тому числі щодо належного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрювана особа може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваною особою зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрювана особа обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на наявних матеріалах провадження.

Аргументи сторони захисту, що ОСОБА_6 не має на меті уникати кримінальної відповідальності, не буде продовжувати злочинну діяльність, не буде переховуватися, а сприятиме слідству для з`ясування обставин кримінального правопорушення, а також те що він визнав свою вину, колегією суддів розцінюються критично, оскільки такі мають формальний характер.

Згідно із ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Однак, ч. 4 ст. 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_6 , підозрюється, у скоєнні тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, у сфері обігу наркотичних засобів.

З огляду на зазначене колегія суддів, погоджується з висновками слідчого судді, щодо відсутності підстав для визначення розміру застави.

Інших доводів, які б безумовно свідчили про існування підстав для скасування ухвали слідчого судді, апеляційна скарга захисника не містить.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування чи зміни ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Відтак, ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу ОСОБА_6 , є законною та обґрунтованою, а таку апеляційну скаргу захисника слід відхилити.

Керуючись ст. 177, 183, 184, 309, 310, 376, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суд м. Львова від 12 березня 2025 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначенням розміру застави ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4