Справа № 466/5886/20
Провадження № 1-кп/466/78/25
У Х В А Л А

22 січня 2025 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

представника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру за матеріалами кримінального провадження, що зареєстровані в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000141 від 27.07.2020 р. відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, не працюючого, раніше не судимого, що зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1

за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 335 КК України,-

встановив:

05.08.2020 до Шевченківського районного суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000141 про обвинувачення ОСОБА_5 за ст. 335 КК України. За матеріалами провадження ОСОБА_5 було пред`явлено вказане обвинувачення в зв`язку з тим, що він, перебуваючи на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 , як призовник, будучи визнаним ВЛК ( протокол № 18 від 22.06.20) придатним для проходження служби в Збройних Силах України, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від призову на військову строкову службу, 13.07.2020 отримав бойову повістку про виклик в ІНФОРМАЦІЯ_3 на 14.07.2020 для відправки в складі визначеної команди до лав ЗСУ для проходження строкової військової служби , відповідно до Указу Президента України « Про звільнення в запас військовослужбовців строкової служби, строки проведення чергових призовів та чергові призови громадян України на строкову військову службу у 2020 році « № 13/2020 від 16.01.2020 із внесеними змінами від 23.03.2020 відповідно до Указу Президента України « Про внесення змін до Указу Президента від 16.01.2020 № 13 «.

В подальшому, 14.07.2020, призовник ОСОБА_5 прибув в ОЗП, що адресою м. Львів вул. Батуринська, 2, однак за відсутності поважних причин, не маючи підстав для відстрочки від призову на строкову військову службу, переслідуючи мету ухилення від її походження, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, 23.07.2020, приблизно о 18 год., самовільно залишив територію ОЗП, чим ухилився від призову на строкову військову службу.

В зв`язку з неодноразовою неявкою обвинуваченого до суду, ухвалою від 19.02.2021 його було оголошено в розшук. 09.05.22 розгляд судового провадження було продовжено , проте оскільки поведінка обвинуваченого в судовому засіданні викликала сумніви в його адекватності, ухвалою Шевченківського райсуду м. Львова від 09.05.22 у справі було призначено судово-психіатричну експертизу , виконання якої доручено експертам Львівської філії судово-психіатричних експертиз ДУ « Інститут психіатрії, судово - психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України «.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта за № 1516 від 29.09.24, який надійшов у розпорядження суду лише 07.11.24 р., в період інкримінованих дій, ОСОБА_5 тяжким психічним розладом хронічного чи тимчасового характеру не страждав,виявляв психічні та поведінкові розлади внаслідок змішаного вживання наркотиків та інших психоактивних речовин. За своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

У даний час ОСОБА_5 страждає тяжким психічним розладом у формі органічного шизофреноподібного розладу, асоційованого з вживанням наркотиків. За своїм психічним станом не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. На даний час, за своїм психічним станом ОСОБА_5 не здатний правильно сприймати обставини по справі та давати пояснення у суді. ОСОБА_5 рекомендовано застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, з метою його обов`язкового лікування, а також запобігання вчинення ним суспільно-небезпечних діянь відповідно до положень ст. 92 КК України.

З врахуванням наведеного, 17.12.24 , прокурор звернувся до суду з клопотанням про застосування до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив суд застосувати до ОСОБА_5 примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру , ОСОБА_5 в судовому засіданні не зміг дати чітких пояснень .

Законний представник особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_6 пояснила, що вона є матір`ю обвинуваченого. Їй не було відомо про те, що її син вживає наркотичні речовини. Про це вона дізналась від працівників поліції лише у 2024 році. Точної дати вона не пам`ятає , проте у 2020 році, її сина сильно побили . За який обставин це відбулось їй не відомо та вони не звертались до правоохоронних органів з даного приводу. Проте в подальшому його поведінка змінилась. В нього часто були головні болі, він поводив себе незрозуміло . Згодом, коли почалась війна, до лав ЗСУ пішов її старший син, ОСОБА_7 . У листопаді 2023 року їх сім`я отримала сповіщення про те, що він зник безвісти 23.10.23 р. під час ведення бойових дій в районі Бухмуту , Донецької області. Ці події також сильно вплинули на її молодшого сина. Законний представник не заперечує, що синові потрібно лікування, оскільки самостійно він не буде приймати ліків, а вони з чоловіком є особами пенсійного віку, мають інвалідність та їм важко впливати на сина.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Обставини щодо суспільно небезпечного діяння, які викладені у клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 підтверджуються доказами , наданими прокурором та дослідженими в ході судового розгляду.

Зокрема, 27.07.20 до ЄРДР були внесені відомості про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 335 КК України. На виконання ухвали слідчого судді Шевченківського райсуду від 30.07.20 про тимчасовий доступ до речей і документів, до матеріалів провадження було долучено особову справу призовника ОСОБА_5 , яка була предметом дослідження в ході судового розгляду. Факт вручення обвинуваченому бойової повістки за участі комісії при Шевченківському РВК м. Львова було зафіксована на DVD-диску, відеозапис з якого оглянуто за участю сторін судового провадження.

З повідомлення Військовому комісару від 23.07.20 р. вбачається, що на Львівський обласний пункт був доставлений у складі команди К65/5682 призовник ОСОБА_5 , призваний призовною комісією Шевченківського району м. Львова. 23.07.20 , близько 18 год. призовник, перебуваючи на території збірного пункту самовільно залишив його , перестрибнувши через огорожу та зник в невідомому напрямку, в зв`язку з чим в подальшому організовано проведення розшукових заходів ОСОБА_5

30.07.20 , в процесі проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, було оглянуто місце події, що зафіксовано у відповідному протоколі з фото таблицями до нього.

04.07.20 ОСОБА_5 було вручено повідомлення про підозру, а 16.07 20 пред`явлено обвинувачення за ст. 335 КК України та справу скеровано до суду.

Дослідивши у судовому засіданні зібрані у кримінальному провадженні докази, суд вважає, що вони повністю узгоджуються між собою і доводять вчинення ОСОБА_5 суспільно небезпечних діянь, що підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 335 КК України, про які зазначено у клопотанні прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 своїми діями, які виразились в ухиленні від призову на строкову військову службу, вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ст. 335 КК України.

Вивченням особи ОСОБА_5 встановлено, що він не працює, раніше не судимий. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 21.01.25 за матеріалами судового провадження № 1-кп/466/837/24 ( справа № 466/10990/24) за клопотанням прокурора до ОСОБА_5 вже застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, у кримінальному провадженні № 0000530 від 27.09.24 за ознаками суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України .

В процесі розгляду справи, як зазначалось вище, за ухвалою суду від 09.05.22 проведено судову психіатричну експертизу № 1516 від 29.09.24. Згідно висновку , в період інкримінованих дій, ОСОБА_5 тяжким психічним розладом хронічного чи тимчасового характеру не страждав,виявляв психічні та поведінкові розлади внаслідок змішаного вживання наркотиків та інших психоактивних речовин. За своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

У даний час ОСОБА_5 страждає тяжким психічним розладом у формі органічного шизофреноподібного розладу, асоційованого з вживанням наркотиків. За своїм психічним станом не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. На даний час, за своїм психічним станом ОСОБА_5 не здатний правильно сприймати обставини по справі та давати пояснення у суді. ОСОБА_5 рекомендовано застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, з метою його обов`язкового лікування, а також запобігання вчинення ним суспільно-небезпечних діянь відповідно до положень ст. 92 КК України.

Відповідно до ст. 18 КК України суб`єктом кримінального правопорушення є фізична осудна особа.

Згідно з ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб: 1) які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння; 2) які вчинили у стані обмеженої осудності кримінальні правопорушення; 3) які вчинили кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.

Згідно зі ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Визнавши доведеним, що особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру, з підстав, передбачених ч. 2 ст. 513 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 513 КПК України під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; 2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; 3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; 4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; 5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Судом встановлено, що за своїм психічним станом ОСОБА_5 під час вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень був здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними, проте на даний час не може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Враховуючи наведене, суд вважає, що клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 підлягає задоволенню.

Визначаючи тип психіатричного закладу у відповідності до ст. 94 ч. 1 КК України, суд виходить не тільки з психічного стану неосудного (характеру та тяжкості захворювання), а й ураховує тяжкість вчиненого діяння, ступінь небезпечності психічного хворого для себе та інших осіб.

Питання про речові докази суд вважає за необхідне вирішити відповідно до ст. 100 КПК України. Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 370, 372, 376, 392, 395, 513, 516 КПК України, суд ,-

постановив :

Клопотання прокурора задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого за ст. 335 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Речові докази:

DVD-диск з відеозаписом вручення ОСОБА_5 бойової повістки залишити при матеріалах судового провадження .

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції

Ухвалу може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1