справа № 606/401/25
Ухвала

12 березня 2025 року м. Теребовля

Слідчий суддя Теребовлянського районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 прокурора ОСОБА_3 підозрюваної ОСОБА_4 розглянув погоджене прокурором Теребовлянської окружної прокуратури ОСОБА_3 клопотання слідчого СВ ВП (м. Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання відносно підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження с. Романівка, Теребовлянського району Тернопільської області, місце проживання та реєстрації АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньо освітою, не одруженої, непрацюючої, раніше судимої, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 185 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000060 від 01.03.2025 року,- ,-

ВСТАНОВИВ:

До Теребовлянського районного суду Тернопільської області звернувся слідчий СВ ВП (м. Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання до ОСОБА_4 .

Вивченням клопотання із долученими до нього додатками та заслуховуванням учасників розгляду клопотання встановлено наступне.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.02.2022 прийнято Закон України «Про затвердження указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-1X, яким затверджено указ Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із: 05 години: 30 хвилини: 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався і діє до теперішнього часу.

16.02.2025 близько 16.00 год. ОСОБА_4 1969 р.н. шляхом вільного доступу таємно заволоділа грошовими коштами в сумі 200 доларів США та 1000 грн., які знаходились у сумці ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 , за місцем його проживання. Загальна вартість нанесеної шкоди 9326 грн.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого для неї майна, 16.02.2025 року приблизно о 16.00 год., ОСОБА_4 , скориставшись тим, що сумка ОСОБА_6 знаходилася без нагляду у житловій кімнаті, житлового будинку ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, переслідуючи корисливі цілі з метою особистого збагачення, переконавшись, що за нею ніхто не спостерігає та її дії не будуть помічені сторонніми особами із сумки ОСОБА_6 , викрала грошові кошти в сумі 1000 гривень та 200 доларів США, що по курсу НБУ станом на 16.02.2025 року становить 8326 грн..

З викраденим майном ОСОБА_4 покинула місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядилася ними на власний розсуд.

Вказаними діями ОСОБА_4 завдала потерпілому ОСОБА_6 , матеріальну шкоду на загальну суму 9326 грн..

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, тобто таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану.

Наявність обґрунтованої підозри у вчинені кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: Оглядом місця події від 28.02.2025 року; Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_6 від 03.03.2025 року; Висновком експерта № СЕ-19/120-25/2739-Д; Протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 10.03.2025 року; іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

На даний час існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_4 , може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у кримінальному провадженні, тобто ризики, передбачені п.п.1, 3ч.1 ст.177 КПК України.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню чи судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваний ОСОБА_4 вдалось дійти обґрунтованого висновку про високий ступінь ймовірності здійснення по запроцесуальних дій зазначеною особою.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваного ОСОБА_4 покладених на неї процесуальних обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, а також запобігання спробам:

1) переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України).

Санкцією ч.4 ст.185 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. Іншого більш м`якого покарання не передбачено.

Існування ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду підтверджується тим, що ОСОБА_4 усвідомлюючи міру покарання за вчинення ним злочинів може навмисно переховуватись від органів досудового розслідування чи суду з метою уникнення відповідальності. Також вказаний ризик підтверджується тим, що в підозрюваного відсутні міцні соціальні зв`язки в суспільстві, ОСОБА_4 ніде не працює і не навчається, не одружена.

Окрім того, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

2) незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні (п.3 ч.1 ст.177 КПК України).

Ризик незаконного впливу на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні є об`єктивним і полягає у процедурі отримання свідчень від таких учасників кримінального процесу, а саме після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.ч.1,2 ст.23, ст.224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

У даній справі ризик впливу на свідків існує, позаяк кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, потерпілий та свідки у кримінальному провадженні безпосередньо судом не допитувалися. В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити.

В судовому засіданні підозрювана ОСОБА_4 не заперечила щодо застосування до неї запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Зокрема, те, що підставою застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, а також наявність ризиків, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України може незаконно впливати на потерпілого та свідків.

Таким чином наявність перелічених ризиків передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України є підставою для застосування запобіжного заходу та підтверджується наявними в матеріалах досудового розслідування даними, що унеможливлює запобігання ризиків, передбачених у п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому ОСОБА_4 слід обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Керуючись ст. ст. 32, 110, 131, 132, 176-179, 193-196, 369-372 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Покласти на підозрюваноу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такі обов`язки:

прибувати до слідчого, прокурора або суду за викликом;

повідомити слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та /або місця роботи.

Зобов"язання, зазначені в ухвалі, застосовуються до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на строк у два місяці з дати винесення цієї ухвали.

Порушення умов особистого зобов"язання, передбачених пунктом 2 цієї ухвали, має наслідком застосування грошового стягнення у розмірі 2 мінімальних заробітних плат.

Копію цієї ухвали вручити підозрюваній ОСОБА_4 , негайно після її оголошення.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СВ ВП (м. Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 .

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення. Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: