У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про скасування арешту майна у рамках кримінального провадження № 0000415, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.08.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна у рамках кримінального провадження № 0000415, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.08.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

В обґрунтування клопотання представник власника майна посилається на те, що ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.11.2024 року у справі №308/18135/24 клопотання прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про накладення арешту на вилучене майно у кримінальному провадженні №0000415 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.08.2024р., задоволено та накладено арешт на 44 купюри номіналом 100 доларів США, що становить 4400 доларів США та порожню коробку до мобільного телефону марки «APPLE», моделі «IPHONE 12, Black 64 Gb, ГМЕІ: НОМЕР_1 » та на такий мобільний телефон також.

Із змісту ухвали слідчого судді від 25.11.2024 року слідує, що підґрунтям накладення арешту на речі, слугувала наявність достатніх підозр вважати, що вони є доказом злочину і зберегли на собі сліди можливої злочинної діяльності на початку досудового розслідування, а також з метою подальшого забезпечення проведення необхідних слідчих дій, з метою конфіскації майна, можливість якої буде вирішуватися під час прийняття у кримінальному провадженні рішення по суті та судових експертиз.

Грошові кошти: 44 купюри номіналом 100 доларів США, що становить 4400 доларів США належать дружині підзахисного - гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , котрі вона позичала в борг 03.10.2024 року. Поряд з цим, гр. ОСОБА_5 добровільно видала належні їй грошові кошти (4400 доларів США) задля завчасного зняття слідчим усієї необхідної інформації в рамках даного кримінального провадження під час обшуку. Більше того, в ухвалі про надання дозволу про обшук не було застереження про відшукання будь яких грошових коштів. Однак, це залишилося поза увагою слідчого судді.

Із змісту клопотання прокурора про арешт такого майна слідує, що підгрунтям накладення арешту на такий слугувала наявність достатніх підозр вважати, що він є доказом злочину і зберіг на собі сліди можливої злочинної діяльності на початку досудового розслідування, а також з метою подальшого забезпечення проведення необхідних слідчих дій та судових експертиз. Водночас, вилучені предмети є речовими доказами по кримінальному провадженню, так як можуть містити на собі сліди злочину і підлягають огляду та дослідженню експертним шляхом, тому з метою унеможливити знищити сліди, які могли зберегтись на вказаних предметах, необхідно накласти на них арешт. Крім того прокурор у своєму клопотанні про арешт такого майна посилався на ряд норм Сімейного кодексу України та безапеляційного стверджує, що таке майно є спільною сумісною власністю гр. ОСОБА_5 та її чоловіка ОСОБА_4 . Однак, жодного документального підтвердження (судового рішення/або договору) про визнання судом факту набуття такого майна подружжям у спільну сумісну власність прокурор/слідчий не надав. Більше того, на думку сторони захисту, сторона державного обвинувачення зловживає своїм службовим становищем та вдалася до вільного трактування чинного законодавства України в частині визнання майна/автомобілю таким, що належить по рівно подружжю, тощо.

З протоколу обшуку квартири від 08.11.2024 вбачається, що було виявлено мобільний телефон та 4400 доларів США, для накладення арешту на який прокурор звернувся з відповідним клопотанням, був вилучений у ході проведення обшуку, дозвіл на проведення якого було надано ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайнного суду Закарпатської області від 08.11.2024. Відповідно до зазначеної ухвали дозвіл на обшук вищевказаного місця проживання надавався з метою відшукання і вилучення речей і документів, а саме: чорнових записів, блокнотів, схем, засобів зв`язку-мобільних телефонів, рацій, боргових розписок, носіїв інформації (таких як персональні комп`ютери, ноутбуки, жорсткі диски, картки пам`яті (із можливістю копіювання такої інформації), які зберегли на собі відомості щодо обставин вчинення злочину. З огляду на зміст даної ухвали, під час проведення обшуку в органу досудового розслідування не було дозволу на відшукання та вилучення 4400 доларів США для конфіскації майна як виду покарання. З системного аналізу зазначених норм у взаємозв`язку із приписами ст. 236 КПК України вбачається, що під час обшуку вилучаються лише ті речі, які дійсно мають значення для досягнення мети обшуку та завдань кримінального провадження, до яких згідно закону не належать відшукання і вилучення мобільного телефону та 4400 доларів США для конфіскації майна як виду покарання. Відтак, в ході проведення обшуку не може вилучатись майно з метою його арешту для забезпечення конфіскації як виду покарання, оскільки це суперечить вимогам ст. ст. 167, 234, 236 КПК України. Тобто, вилучення під час обшуку вказаних мобільного телефону та 4400 доларів США у квартирі, де проживають ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , зв`язок якого з кримінальним провадженням прокурором у клопотанні про його арешт необгрунтовано, не відповідало визначеним слідчим суддею меті та межам проведення обшуку, а тому висновок про можливість їх арешту з підстав забезпечення конфіскації як виду покарання є помилковим. Будь-яких інших підстав для накладення арешту на дане майно прокурором в клопотанні не зазначено.

08.11.2024 року та 06.01.2025 року представник власників майна ОСОБА_4 та ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_3 письмово звернувся до слідчого (та до процесуального керівника-прокурора) у даному кримінальному провадженні із клопотаннями про ознайомлення із матеріалами кримінального провадження, надання інформації, проведення слідчих, процесуальних дій, проведення огляду майна та його повернення власнику під відповідальне зберігання. Вказані вище клопотання представника власників арештованого майна - адвоката ОСОБА_3 полягали в тому, щоб надати для ознайомлення матеріали кримінального провадження №0000415 (з урахуванням таємниці досудового розслідування) про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.08.2024р.; повідомити про всі (з урахуванням таємниці досудового розслідування) проведені/призначені експертизи та надати копії всіх наявних висновків експертів Закарпатського науково-дослідного експертного центру МВС України за наслідками призначення (або інших експертних установ) у даному кримінальному провадженні (техніко-криміналістичної експертизи документів, тех. стан, та трасологічної експертизи, тощо) відносно майна, а саме: 44 купюри номіналом 100 доларів США, що становить 4400 доларів США та порожньої коробки до мобільного телефону марки «APPLE», моделі «IPHONE 12, Black 64 Gb, IMEI: НОМЕР_1 »; надати інформацію про те, чи проведено огляди майна (речей/предметів), а саме: 44 купюр номіналом 100 доларів США, що становить 4400 доларів США, мобільного телефону марки «APPLE», моделі «IPHONE 12, Black 64 Gb, IMEI: НОМЕР_1 » та порожньої коробки до мобільного телефону марки «APPLE», моделі «IPHONE 12, Black 64 Gb, IMEI: НОМЕР_1 » у кримінальному провадженні №0000415 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.08.2024р. вилученого у гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , співробітниками поліції у останньої в ході проведення обшуку за адресою проживання останньої, тощо; у випадку не здійснення, то провести огляд майна (речей/предметів) а саме: 44 купюри номіналом 100 доларів США, що становить 4400 доларів США, мобільного телефону марки «APPLE», моделі «IPHONE 12, Black 64 Gb, IMEI: НОМЕР_1 » та порожньої коробки до мобільного телефону марки «APPLE», моделі «IPHONE 12, Black 64 Gb, IMEI: НОМЕР_1 » у кримінальному провадженні №0000415 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.08.2024р. вилученого у гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 співробітниками поліції у останньої в ході проведення обшуку за адресою проживання останньої, тощо та повернути таке майно їх власникам під відповідальне зберігання (власнику/фактичному користувачу) або захиснику - адвокату ОСОБА_3 після проведення слідчим чи прокурором у кримінальному провадженні №0000415 зняття інформації, що міститься у вказаних об`єктах; повідомити захисника гр. ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_3 /автора звернення про результати розгляду даного клопотання письмово на протязі 3 днів на електронну пошту: ІНФОРМАЦІЯ_2 Згідно листів-відповідей, постанов слідчого у даному кримінальному провадженні вбачається, що рішення про повернення вище згадуваного майна буде прийматись після проведення всіх необхідних слідчих (розшукових) дій та оцінки сукупності всіх зібраних доказів у порядку, передбаченому КПК України.

На підставі наведеного, просить скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.11.2024 року у справі №308/18135/24 на речі, виявлені і вилучені 08.11.2024 року в ході обшуку, що проводився за адресою: АДРЕСА_1 ., за місцем фактичного проживання гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме на: порожню коробку до мобільного телефону марки «APPLE», моделі «IPHONE 12, Black 64 Gb, IMEI: НОМЕР_1 »; 44 купюри номіналом 100 доларів США, що становить 4400 доларів США.

Представник власника майна в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд без його участі та просив скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.11.2024 з підстав, наведених у клопотанні.

Прокурор у судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд без його участі.

Розглянувши клопотання та дослідивши додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000415, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.08.2023 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189 КК України.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області № 308/18135/24 від 25.11.2024 клопотання задоволено. Накладено арешт із забороною користування та розпорядження на речі, виявлені і вилучені 08.11.2024 в ході обшуку, що проводився за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем фактичного проживання підозрюваного ОСОБА_4 , а саме на: порожню коробку до мобільного телефону маки «Apple», моделі «Iphone 12» Black, 64 GB, ІМЕІ: НОМЕР_1 ; 44 купюри номіналом по 100 доларів США, що становить 4400 доларів США.

До матеріалів справи додано ухвалу слідчого судді від 08.11.2024; протокол обшуку від 08.11.2024; клопотання про ознайомлення із матеріалами кримінального провадження, надання інформації, про проведення слідчих процесуальних дій, проведення огляду майна та його повернення підозрюваному під відповідальне зберігання; постанову про часткове задоволення клопотання від11.11.2024; матеріали клопотання про накладення арешту на майно; клопотання про розгляд без участі за клопотанням прокурора про арешт майна; розписку від 03.10.2024; ухвалу від 25.11.2025; ухвалу від 10.12.2024; лист від 10.12.2024; лист від 13.12.2024; лист з додатками від 06.01.2025; ухвалу від 29.01.2025.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 41 Конституції України зазначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч. 3 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Згідно ч.1 ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», а саме частиною 3 пункту 1 зазначено, що за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявляти клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, в справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 р., для з`ясування наявності порушення цього положення ЄСПЛ має встановити, чи було забезпечено справедливу рівновагу між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід`ємним принципом всієї Конвенції, що відбито в структурі ст. 1 Протоколу №1 Європейської конвенції з прав людини.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях в тому числі щодо України констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. п. 46 рішення у справі " Устименко проти України", п.п. 51,52 рішення у справі "Рябих проти Росії", п. 61 рішення у справі "Брумареску проти Румунії").

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (рішення у справах Sperrong and Lonnroth v Sweden» від 23.09.82, «Новоселецький проти України» від 11.03.2003, «Федоренко проти України» від 1.06.2006).

Слідчим суддею встановлено, що на даний час необхідність в арешті майна, а саме на: порожню коробку до мобільного телефону марки «APPLE», моделі «IPHONE 12, Black 64 Gb, IMEI: НОМЕР_1 »; 44 купюри номіналом 100 доларів США, що становить 4400 доларів США - відпала. ОСОБА_5 подала копію розписки від 03.10.2024 про отримання в борг 03.10.2024 від ОСОБА_8 суми грошових коштів у розмірі 4400 дол. США, які зобов`язується повернути до 31.12.2024. Органом досудового розслідування не доведено слідчому судді необхідність у подальшому обмеженні права власності заявника на вказане майно.

Виходячи із вищезазначеного, враховуючи зміст клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя вважає клопотання про скасування арешту майна обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: зокрема, у разі скасування арешту.

Керуючись ст.ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Задовольнити клопотання ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про скасування арешту майна у рамках кримінального провадження № 0000415, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.08.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.11.2024 року (справа № 308/18135/24) на порожню коробку до мобільного телефону марки «APPLE», моделі «IPHONE 12, Black 64 Gb, IMEI: НОМЕР_1 »; 44 купюри номіналом 100 доларів США, що становить 4400 доларів США.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1