Справа № 296/509/25
УХВАЛА

Іменем України

20 січня 2025 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 майора юстиції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомир, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України, у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за за №0000942 від 17.09.2024,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просив застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб.

Обґрунтовуючи подане клопотання, слідчий вказав, що слідчим відділом ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснюється досудове розслідування об`єднаного кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000942 від 17.09.2024 за підозрою ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що 02.09.2024 громадянини України ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з невстановленою слідством особою, знаходячись на перегоні Бердичів-Житомирський-Рея 127 км, що знаходиться за географічними координатами НОМЕР_1, з метою ослаблення держави здійснили підпал об`єкта, який має важливе народногосподарське значення в умовах воєнного стану, а саме релейної шафи, що відповідає за контроль безпеки руху залізничного транспорту (ввімкнення світлових сигналів на світлофорах для автотранспорту, що перетинають залізничні колії на залізничному переїзді та спеціальні світлофори для машиністів залізничного транспорту), з метою виведення з ладу елементів управління залізничного транспорту Житомирської області.

18.09.2024 прокуратурою Бердичівської окружної прокуратури підслідність у вказаному кримінальному провадженні визначено за СВ ІНФОРМАЦІЯ_2.

20.01.2025 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України, а саме у вчиненні диверсії, шляхом підпалу об`єкта, який має важливе народногосподарське значення, з метою ослаблення держави, вчиненого в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідність запобігання наявних ризиків, передбачених п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Слідчий вказав, що ОСОБА_8 раніше притягувався до кримінальної відповідальності та неодноразово потрапляв у поле зору працівників поліції. Повідомив, що існують ризики визначені ст. 177 КПК України, а саме підозрюваний може: продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення; переховуватись від органів досудового розслідування та суду; продовжувати спілкуватись зі свідками. Просив клопотання задовольнити.

Захисник проти клопотання слідчого заперечив. Зазначив, що ОСОБА_8 має на утриманні сина та постійне місце проживання. Окрім того, підозрюваний є учасником бойових дій та готовий проходити військову службу. Від слідства не ухиляється та повністю визнає вину. Захисник просив обрати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_8 підтримав позицію свого захисника в повному обсязі. Зазначив, що щиро кається, переховуватись від слідства не буде, готовий співпрацювати з органами досудового розслідування.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя враховує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З наданих матеріалів клопотання вбачається, що на даній стадії є достатні дані, які вказують на обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України, що підтверджується наявними в матеріалах та дослідженими слідчим суддею доказами.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, не виключає можливість того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд також враховує, що ОСОБА_8 не має міцних соціальних зв`язків, веде антигромадський спосіб життя, не має постійного місця проживання, неодноразово потрапляв в поле зору працівників поліції у зв`язку із вживанням алкогольних напоїв та наркотичних засобів, що підтверджується характеристикою начальника СДОП ВП Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_11 (а.с. 99), вимогою Управління інформаційно-аналітичної пітримки (а.с. 101-102).

Крім того, підозрюваний ОСОБА_8 на даний час являється судимим за ч. 1 ст. 263 КК України, а також притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Наведене вище свідчить про високу ймовірність прийняття підозрюваним спроб уникнути відповідальності шляхом переховування від органу досудового розслідування, а також можливість вчинити інше кримінальне правопорушення.

В контексті практики Європейського суду з прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

ОСОБА_8 на шлях виправлення не став та продовжив займатись злочинною діяльністю, обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 113 КК України, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 15 років до довічного позбавлення волі.

Викладене свідчить про схильність ОСОБА_8 до вчинення кримінальних правопорушень та існування ризику передбаченого п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Наявні матеріали кримінального провадження свідчать про існування й інших ризиків, а саме що громадянин ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, може продовжувати свою злочинну навмисну діяльність на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній безпеці України, зокрема вчиняти інші дії, спрямовані на ослаблення держави, дестабілізацію роботи об`єктів критичної інфраструктури, шляхом їх пошкодження або знищення.

При цьому, слідчий суддя приходить до висновку про доведеність органом досудового розслідування ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах провадження відсутні, а також про можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, з огляду на особу підозрюваного.

Наведене вище нівелює доводи сторони захисту про те, що підозрюваний переховуватись від органів досудового розслідування не збирається й свідчить про відсутність підстав для застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Приймаючи до уваги обставини, передбачені ст.178 КПК України, у т.ч. вік, соціальні зв`язки, відсутність постійного міця роботи, негативну характеристику за місцем проживання, обставини вчинення кримінального правопорушення, наявність судимості, інші дані, що характеризують особу підозрюваного, аналізуючи наведене у сукупності, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Також, суд приймає до уваги положення ч. 6 ст. 176 КПК України, якими передбачено, що під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Разом з тим, відповідно до абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Враховуючи зазначене, слідчий суддя дійшов висновку, що встановлені вище обставини є достатніми для обрання відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави.

Керуючись вимогами ст. ст. 131, 132, 176 178, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 309, 372, 376 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ :

Застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 19.03.2025 включно, без визначення розміру застави.

Встановити строк дії ухвали - до 19.03.2025 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1