Справа № 357/459/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2025 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області: ОСОБА_3 ,

потерпілий: ОСОБА_4 ,

підозрюваний: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Біла Церква, Київської області клопотання прокурора про закриття кримінального провадження № 0003884 від 07.12.2024 у зв`язку з примиренням винного з потерпілим та звільнення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київської області, громадянина України, не одруженого, на утримані неповнолітніх та малолітніх дітей не має, маючий повну вищу освіту, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

У С Т А Н О В И В :

Згідно клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим встановлено, що 07.12.2024 близько 05 години 10 хвилин водій ОСОБА_5 , керуючи технічно-справним автомобілем марки «Mercedes Benz Sprinter 412», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи рух по вул. Сквирське Шосе в м. Біла Церква Київської області знаходячись поблизу будинку 223, здійснюючи проїзд регульованого пішохідного переходу за напрямком свого руху, в порушення вимог п. 1.3 Правил дорожнього руху України, де вказано: «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими»; п. 1.5 Правил дорожнього руху України, де вказано: «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»; п. 2.3 (б) Правил дорожнього руху України, де вказано: «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»; п. 2.3 (д) Правил дорожнього руху України, де вказано: «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху»; п. 8.7.3.(е) Правил дорожнього руху України, де вказано: «Сигнали світлофора мають такі значення:е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух»; п. 8.10. Правил дорожнього руху України, де вказано: «У разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», якщо їх немає не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів»; п. 12.1. Правил дорожнього руху України, де вказано: «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», не вірно оцінив дорожню обстановку, проявив неуважність та бездіяльність, на регульованому пішохідному переході здійснив проїзд на заборонене червоне світло світлофора та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який переходив пішохідний перехід на зелене світло світлофора для пішоходів з ліва на право по пішохідному переходу та мав перевагу в русі.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав наступні тілесні ушкодження: закриті переломи 2,3,4,5 ребер справа; закритий перелом хірургічної шийки правої плечової кістки; закритий перелом правої великої гомілкової кістки та закритий перелом правої малої гомілкової кістки; переломи лонних та сідничних кісток; переломи поперечних виростків 3 та 4 поперекових хребців, яке відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості тому, що для повного зрощення переломів необхідно тривалий строк більш ніж 3 тижні.

Сукупність допущених водієм ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , порушень вимог п.п. 1.3, 1.5, 2.3(б), 2.3(д), 8.7.3. (е), 8.10, 12.1, Правил дорожнього руху України, знаходяться в прямому причинному зв`язку із вказаною дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками.

Таким чином ОСОБА_5 підозрюється у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 вину за ч. 1 ст. 286 КК України визнав у повному обсязі та показав, що з встановленими фактичними обставинами по справі згоден, щиро каявся, відшкодував потерпілому ОСОБА_4 завдані збитки та повністю примирився з ним, тому потерпілий ОСОБА_4 жодних претензій матеріального та морального характеру до нього не має. ОСОБА_5 просив суд звільнити його від кримінальної відповідальності, у зв`язку з його повним примиренням з потерпілим.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 у зв`язку з примиренням з підозрюваним ОСОБА_5 просив закрити кримінальне провадження відносно останнього, мотивуючи тим, що не має до нього жодних претензій. На підтвердження заявленого клопотання надав відповідну заяву, в якій ОСОБА_4 просив суд закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 у зв`язку з їхнім примиренням.

Крім цього, потерпілий ОСОБА_4 наполягав, що його клопотання заявлено ним добровільно і не пов`язано з тиском на нього з боку будь-яких осіб.

Прокурор в судовому засіданні підтримала заявлене клопотання, просила на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням підозрюваного з потерпілим звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ст. 286 ч.1 КК України.

Фактичні обставини вчинення підозрюваним кримінального правопорушення в судовому засіданні не оскаржувались.

При цьому, судом роз`яснено наслідки звільнення особи з вказаних підстав та що вони не є реабілітуючими та отримано згоду підозрюваного ОСОБА_5 на закриття кримінального провадження з вказаних підстав.

Отже, підозрюваний ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_4 під час підготовчого судового засідання наполягали на закритті кримінального провадження у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.

Вислухавши клопотання прокурора, з`ясувавши думку потерпілого, який не заперечував проти закриття кримінального провадження з підстав зазначених прокурором, а також враховуючи позицію підозрюваного, який щиро каявся, вину визнав у повному обсязі та не заперечував проти задоволення клопотання прокурора, суд проаналізувавши та зіставивши клопотання прокурора з вимогами КПК України, приходить до наступного висновку.

Судом, встановлено, що ОСОБА_5 своїми діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України під час підготовчого судового засідання суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу;

Пункт 1 ч. 2 ст. 284 КПК України передбачає, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності розглядається невідкладно після його подання.

Так, відповідно до ст. 46 КК України, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилась з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Згідно роз`яснень, що містяться в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005, примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить розуміти, як акт прощення її ним (ними) в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів. При цьому звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди.

За наявності передбачених у ст. 46 КК України підстав, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

При цьому закриття кримінального провадження на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, є нереабілітуючою підставою.

Нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається.

Отже, зазначена підстава дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 288 КПК України, суд зобов`язаний з`ясувати думку потерпілого щодо можливості звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Дотримуючись сталості та єдності судової практики, умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням із потерпілим є вчинення нею необережного нетяжкого злочину вперше. Примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить розуміти як акт прощення її ним (ними) в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів. Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди. За наявності передбачених у ст. 46 КК України підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Так, в судовому засіданні встановлено, що вчинене кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 286 КК України, за ступенем тяжкості, у відповідності до положень ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину.

Вирішуючи питання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 у зв`язку із примиренням такого з потерпілим та закриття кримінального провадження з цієї підстави, суд враховує, що підозрюваний в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, на утримані неповнолітніх та малолітніх дітей не має, не працевлаштований, вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до нетяжких злочинів з необережною формою вини, у тверезому стані, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв встановленню всіх обставин вчиненого ним кримінального правопорушення, шкоду, завдану кримінальним правопорушенням відшкодував, а також враховуючи думку потерпілого, який в судовому засіданні просив звільнити підозрюваного від кримінальної відповідальності та зазначив, що будь-яких матеріальних та моральних претензій до останнього не має та проти закриття кримінального провадження не заперечує.

Суд впевнився, що примирення з боку потерпілого стало результатом його добровільного волевиявлення.

Відповідно до ч. 7 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 цієї статті (у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності), не допускається, якщо підозрюваний проти цього заперечує.

Отже, оскільки у судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 надав згоду на закриття кримінального провадження з вказаних підстав, суд вважає можливим звільнити останнього від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим та закрити кримінальне провадження.

Крім цього, до суду надійшло клопотання власника майна ОСОБА_6 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді від 11.12.2024 у справі № 357/17737/24 на автомобіль марки "Mercedes - Benz Sprinter 412" реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Так, в даному кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді від 11.12.2024 у справі № 357/17737/24 було накладено арешт на автомобіль марки "Mercedes - Benz Sprinter 412" реєстраційний номер НОМЕР_1 власником якого є ОСОБА_6 та залишено на зберігання на території майданчику тимчасового утримання транспортних засіб за адресою: Київська область, Фастівський район, с. Борисів, провулок Боженка, 23.

Частиною 1 ст. 100 КПК України встановлено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Згідно ч.4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, якщо у застосуванні цього заходу відпала потреба.

Оскільки, арешт на автомобіль накладався з метою збереження речових доказів у даному кримінальному провадженні, тому зазначене свідчить про те, що у застосуванні арешту вказаного майна відпала потреба, тому арешт зазначеного майна підлягає скасуванню, а відтак підлягає поверненню власнику.

Долю речових доказів, суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України. Цивільний позов не заявлявся.

Суд вирішуючи питання щодо процесуальних витрат по кримінальному провадженню, в порядку статей 122-124 КПК України та вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно до висновку Верховного Суду колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 342/1560/20 зазначено, що примирення винного з потерпілим (стаття 46 Кримінального Кодексу України) є нереабілітуючою підставою, яка дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження у значеній формі, без використання прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодовувати саме винна особа. При цьому Верховний Суд врахував висновок Великої Палати у постанові від 17.06.2020 у провадженні № 13-47кс20 (справа 598/1781/17), відповідно до якого питання розподілу процесуальних витрат може вирішуватися не тільки у формі обвинувального вироку суду, а й ухвали.

За таких умов процесуальні витрати по кримінальному провадженню, підлягають стягненню ОСОБА_5 на користь Держави.

На підставі ст. 46 КК України, керуючись п. 1 ч. 2 ст. 284, 370, 372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про звільнення підозрюваного ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим на підставі ст. 46 КК України та закриття кримінального провадження № 0003884 від 07.12.2024 на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України - задовольнити.

ОСОБА_5 звільнити від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні № 0003884 від 07.12.2024 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, на підставі ст. 46 КК України.

Кримінальне провадження № 0003884 від 07.12.2024 відносно ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, - закрити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на проведення експертиз у розмірі 2 387,70 грн та 3 183,60 грн, що в сумі складає 5 571,30 грн.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді від 11.12.2024 у справі № 357/17737/24 на майно, яке було вилучено 07.11.2024 під час огляду місця події за адресо.: Київська область, м. Біла Церква, вул. Сквирське Шосе поблизу будинку №223, а саме, на автомобіль марки "Mercedes - Benz Sprinter 412" реєстраційний номер НОМЕР_1 власником якого є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що зберігався на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів за адресою: Київська область, Фастівський район, с. Борисів, провулок Боженка, 23 - скасувати.

Речовий доказ по справі, а саме: автомобіль марки "Mercedes - Benz Sprinter 412" реєстраційний номер НОМЕР_1 власником якого є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , після набрання ухвалою законної сили, безоплатно повернути власнику.

Речовий доказ по справі, а саме: автомобіль марки "Mercedes - Benz Sprinter 311" реєстраційний номер НОМЕР_2 , який повернутий на відповідальне зберігання ОСОБА_7 , після набрання ухвалою законної сили, залишити у останнього, як у власника майна.

Речовий доказ по справі, а саме: оптичний диск на якому знаходиться відеозапис-відеофайл в момент перед дорожньо-транспортною пригодою, що мала місце за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Сквирське Шосе поблизу будинку №223 - зберігати при матеріалах кримінального провадження №0003884 авд 07.12.2024.

На ухвалу може бути подано апеляцію до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом семи діб з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала суду не набрала законної сили.

Копію ухвали вручити учасникам процесу.

СуддяОСОБА_8