н/п 1-кс/953/382/25
"17" січня 2025 р. м.Харків
Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова - ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
власників майна - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
представника власника майна адвоката ОСОБА_5 ,
секретар судового засідання ОСОБА_6 ,
Згідно з відміткою на поштовому конверті, клопотання про арешт майна направлено на адресу Київського районного суду м. Харкова 10 січня 2025 року.
Під час досудового розслідування встановлено, що до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення причетні особи, які створили понад 30 шахрайських сайтів у мережі «Інтернет», які просувають шляхом закупки рекламного трафіку у пошовику Google.
Орган досудового розслідування встановив, що після того, як потенційні потерпілі заходять на сайт з метою отримання позики та залишають свої данні (ПІБ, номер телефону), шахраї здійснюють телефонні дзвінки на номери потенційних клієнтів та, не маючи на меті надавати будь-які послуги, пропонують їм вигадані послуги щодо сприяння в отриманні кредиту.
Прокурор зазначив, що особи, які зверталися за отриманням кредиту, здійснювали перерахування коштів на карткові рахунки, номери яких отримували під час телефонної розмови з невстановленими особами, які представлялися представниками вищевказаних суб`єктів господарювання, будучи впевненими, що ці платежі будуть гарантією отримання кредиту в майбутньому. Після чого, особі, яка погодилась отримати кредит та скористатись послугами одного з вищеназваних суб`єктів господарювання, та яка здійснила запропонований платіж, у подальшому повідомлялося про необхідність здійснення чергового вигаданого платежу за проведення нібито необхідного чергового заходу або послуги. На етапі, коли особа (позичальник) відмовляється здійснити черговий платіж, невстановлені особи відмовляють їй у подальшому наданні кредиту та не повертають вже отримані кошти, припиняючи з потерпілими будь-який зв`язок та блокуючи їх номера.
Орган досудового розслідування встановив, що до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення можуть причетні ОСОБА_3 та ОСОБА_8 .
Вищевказані предмети та речі визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.
Прокурор вказує, що під час проведення вказаних обшуків було відшукано та тимчасово вилучено майно, яке відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України та зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, а також є об`єктом кримінально- протиправних дій, може бути використано як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
З урахуванням викладеного, з метою забезпечення збереження речових доказів, які мають значення для кримінального провадження, у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно.
16 січня 2025 року на електронну адресу суду надійшли письмові заперечення власників майна ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та представника власників майна адвоката ОСОБА_5 , в яких просили відмовити у задоволенні клопотання. Зауважили на тому, що тимчасово вилучений під час обшуку за місцем мешкання ОСОБА_3 системний блок у корпусі білого кольору, обклеєний наліпками, на праві власності належить ОСОБА_3 , який вона використовує під час здійснення своєї професійної діяльності як адвоката. На вказаному системному блоці міститься інформація, що безпосередньо пов`язана з наданням ОСОБА_3 правничої допомоги. Зазначили, що адреса, за якою 09 січня 2025 року проведений обшук, є місцем здійснення адвокатом ОСОБА_3 професійної діяльності як адвоката, а тому вилучення системного блоку за вказаною адресою суперечить гарантіям адвокатської діяльності, визначених Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Крім того, у тимчасово вилученому блокноті фіолетового кольору містяться записи, що також стосуються надання ОСОБА_3 правничої допомоги, а у тимчасово вилученому мобільному телефоні Iphone 11 Pro Max IMEI 1: НОМЕР_20 , IMEI 2: НОМЕР_21 з сім-картою НОМЕР_22 , містяться переписки, фотокопії документів, що стосуються професійної діяльності ОСОБА_10 . Звернули увагу на те, що під час обшуку також був вилучений мобільний телефон Iphone 13, що належить ОСОБА_4 . У зазначеному мобільному телефоні міститься особиста інформація ОСОБА_4 . Під час проведення обшуку були вилучені грошові кошти, у тому числі 17 000 грн, які ОСОБА_4 отримав у позику для сплати адміністративного штрафу.
Прокурор ОСОБА_11 у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на те, що майно, яке було тимчасово вилучене під час проведення обшуків за місцем мешкання ОСОБА_8 та ОСОБА_3 , є доказом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, може зберігати на собі сліди його вчинення, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Вказав, що у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що вилучені під час проведення обшуків грошові кошти одержані внаслідок вчинення кримінальних правопорушень.
Власник майна ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення клопотання у частині накладення арешту на тимчасово вилучене під час проведення обшуку майно, а саме: мобільний телефон Iphone 11 Pro Max IMEI 1: НОМЕР_20 , IMEI 2: НОМЕР_21 з сім-картою НОМЕР_22 ; системний блок у корпусі білого кольору, обклеєний наліпками, фіолетовий щоденник, посилаючись на те, що зазначене майно їй необхідно для проведення її адвокатської діяльності, містить інформацію, яка є адвокатською таємницею, розголошення якої заборонено за будь-яких обставин. Просила повернути зазначене майно.
Власник майна ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання в частині накладення арешту на тимчасово вилучене під час проведення обшуку майно, а саме - мобільний телефон Iphone 13: IMEI 1: НОМЕР_29 , IMEI 2: НОМЕР_30 , який належить йому на праві власності та містить особисту інформацію. Звернув увагу на тому, що під час проведення обшуку він надав співробітникам поліції пароль до телефону, оскільки йому не має, що приховувати від органу поліції.
Представник власників майна адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав позицію власників майна.
Власник майна ОСОБА_8 у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати клопотання за його відсутності, щодо задоволення клопотання заперечував.
Слідчий суддя, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання дійшов такого висновку.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститись у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з клопотанням про арешт майна.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Поряд з цим необхідність арешту майна зумовлюється обґрунтованою підозрою вважати, що незастосування цього заходу зумовить труднощі чи перешкоджатиме встановленню істини внаслідок того, що таке майно може бути приховане, відчужене чи пошкоджене.
Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.
Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.
Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.
У разі необхідності слідчий чи прокурор виготовляє за допомогою технічних, програмно-технічних засобів, апаратно-програмних комплексів копії інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, електронних комунікаційних системах, інформаційно-комунікаційних системах, комп`ютерних системах, їх невід`ємних частинах. Копіювання такої інформації здійснюється із залученням спеціаліста.
Ухвалами слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2024 року надано дозвіл на проведення обшуків за місцем мешкання ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , з метою відшукання та вилучення мобільних телефонів, документів, чернеток із записами, комп`ютерної техніки, носіїв інформації, банківських карток, сім-карток, які використовувалися під час вчинення злочинів, грошових коштів, здобутих злочинним шляхом.

Зазначене свідчить про правомірність вилучення майна, яке було відшукане під час обшуку.

Прокурор, звертаючись із клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене під час обшуку майно, посилається на мету збереження цього майна як речового доказу.

Положеннями ст. 170 КПК України встановлено, що арешт з метою збереження речових доказів накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку, що тимчасово вилучене майно, на яке прокурор просить накласти арешт, окрім мобільного телефону Iphone 13: IMEI 1: НОМЕР_29 , IMEI 2: НОМЕР_30 , що належить ОСОБА_4 , зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Отже відповідно до ст. 91 КПК України вказане майно, на яке прокурор просить накласти арешт, має важливе доказове значення в рамках цього кримінального провадження.

Враховуючи правову підставу для арешту майна, а саме внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей за № 0001089 від 23.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, наслідки арешту, завдання кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що незастосування арешту може призвести до приховування, пошкодження, знищення, перетворення та відчуження вищевказаного тимчасово вилученого майна, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, тому слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора в цій частині та накладення арешту на вилучене майно.

При цьому, положеннями ст. 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

З урахуванням пояснень власника майна ОСОБА_3 про те, що тимчасово вилучені мобільний телефон Iphone 11 Pro Max IMEI 1: НОМЕР_20 , IMEI 2: НОМЕР_21 з сім-картою НОМЕР_22 та системний блок у корпусі білого кольору, паролі до яких вона добровільно надала слідчому під час обушку, необхідні їй для здійснення її адвокатської діяльності, оскільки на них міститься інформація, у тому числі, яка стосується її професійної діяльності, з метою дотримання вимог ст.28 КПК України щодо розумності строків слідчий суддя вважає за необхідне зобов`язати прокурора у строк до 27 січня 2025 року включно за участю спеціаліста зняти інформацію з вказаного мобільного телефону та системного блоку, після чого передати це майно на відповідальне зберігання власнику такого майна.

Згідно з ч. 4 ст. 173 КПК України слідчий суддя при задоволенні клопотання про арешт майна зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.

Слідчий суддя зауважує, що питання щодо визначення місця зберігання арештованого майна входить до дискреційних повноважень органу досудового розслідування у визначених законодавством межах та відповідно до положень Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби безпеки України, Верховного Суду України, Державної судової адміністрації України від 27 серпня 2010 року № 51/401/649/471/23/125.

При цьому слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання у частині накладення арешту на мобільний телефон Iphone 13: IMEI 1: НОМЕР_29 , IMEI 2: НОМЕР_30 , що належить ОСОБА_4 , не підлягає задоволенню, з тих підстав, що ані клопотання про арешт майна, ані долучені до нього матеріали не містять доказів на підтвердження того, що ОСОБА_4 будь-яким чином причетний до вчинення зазначеного кримінального правопорушення, а тому відсутні підстави стверджувати, що зазначений мобільний телефон є доказом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, зберіг або може зберігати на собі сліди його вчинення, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001089 від 23.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт із забороною відчуження та користування на тимчасово вилучене під час проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме:

- ноутбук «НР» модель «15-ay027ur» SN: CND64013NT з зарядним пристроєм;

- мобільний телефон «ERGO» чорно червоного кольору без сім-карт, імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_1 ;

- мобільний телефон «iPhone», модель А1457, , імеі: НОМЕР_2 , золотистого кольору, з розбитим дисплеєм, без сім-карт;

- мобільний телефон «Samsung GT-E1200i, імеі: НОМЕР_3 без сім-карт з зарядним пристроєм;

- мобільний телефон «Huawei», модель «DRA-L21», темно-синього кольору, imei1: НОМЕР_4 , імеі2: НОМЕР_5 , без сім-карт;

- мобільний телефон «Nokia» модель ТА-1205, імеі1: НОМЕР_6 , імеі2: НОМЕР_7 , без сім-карт з розбитим дисплеєм;

- мобільний телефон «Nokia» модель 6230і, імеі: НОМЕР_8 , без сім-карт, з пошкодженим корпусом;

- мобільний телефон «Meizu M811h» з розбитим дисплеєм, не вмикається, в якому знаходиться дві сім-карти з ідентифікаторами: НОМЕР_9 , НОМЕР_10 ;

- мобільний телефон «iPhone SE», імеі: НОМЕР_11 , імеі2: НОМЕР_12 з сім-картою з номером НОМЕР_13 ;

- банківську карту «Монобанк» № НОМЕР_14 ;

- банківську карту «ПриватБанк» № НОМЕР_15 ;

- банківську карту «ПриватБанк» № НОМЕР_16 ;

- карткотримач з сім-картою «Водафон» з ідентифікатором НОМЕР_17 ;

- карткотримач без сім-карти з ідентифікатором НОМЕР_18 ;

- карткотримач без сім-карти з ідентифікатором НОМЕР_19 ;

- карта пам`яті Micro-SD «Hoco» 32 Gb, s/n mmucg32gak2703 to;

- грошові кошти в сумі 31500 грн та 102 долари США.

Накласти арешт із забороною відчуження та користування на тимчасово вилучене під час проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 , майно, а саме:

- мобільний телефон Samsung SM-J730FM/DS IMEI 1: НОМЕР_23 , IMEI 2: НОМЕР_24 ;

- мобільний телефон LG GX300 IMEI A: НОМЕР_25 , IMEI B: НОМЕР_26 з сім картою мобільного оператора Vodafone з маркуванням НОМЕР_27 ;

- блокнот фіолетового кольору з рукописними записами;

- сім-карта мобільного оператора Vodafone з маркуванням НОМЕР_28 ;

- грошові кошти у розмірі 31500 гривень;

Накласти арешт із забороною відчуження на тимчасово вилучене під час проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 , майно, а саме:

- мобільний телефон Iphone 11 Pro Max IMEI 1: НОМЕР_20 , IMEI 2: НОМЕР_21 з сім-картою НОМЕР_22 ;

- системний блок у корпусі білого кольору, обклеєний наліпками.

Зобов`язати прокурора за участю спеціаліста зняти інформацію з мобільного телефону марки Iphone 11 Pro Max IMEI 1: НОМЕР_20 , IMEI 2: НОМЕР_21 з сім-картою НОМЕР_22 та з системного блоку у корпусі білого кольору, обклеєного наліпками, у строк до 27 січня 2025 року включно, після чого передати це майно на відповідальне зберігання ОСОБА_3 з можливістю користування.

У накладенні арешту на мобільний телефон Iphone 13: IMEI 1: НОМЕР_29 , IMEI 2: НОМЕР_30 , що належить ОСОБА_4 , - відмовити, вказане тимчасово вилучене майно негайно повернути власнику.

Майно, на яке накладено арешт, зберігати у встановленому законодавством порядку.

Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час її постановлення, у той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складений 20 січня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1