Справа № 591/623/25
Провадження № 1-кп/591/8/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2025 року Зарічний районний суд м. Суми у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши в підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0002357 відносно

ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України,

В С Т А Н О В И В :

До Зарічного районного суду м. Суми для розгляду з Офісу Генерального прокурора надійшов обвинувальний акт відносно наведеної особи, обвинуваченої у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, ухвалою суду по якому призначено підготовче провадження.

Прокурор вважає, що справа підсудна суду, оскільки можливо дослідити матеріали та докази, з яких слід встановити місце вчинення кримінального правопорушення.

Захисник зазначив про те, що справа можливо підсудна Зарічному районному суду м. Суми, а обвинувачений зазначив, що він вдома писав повідомлення, яке зумовлює обвинувачення.

Заслухавши думки учасників процесу, вивчивши матеріали надані суду, суд вважає, що даний обвинувальний акт має бути направлений для визначення підсудності з наступних підстав.

По-перше, слід одразу зауважити, що вирішення питання стосовно місця вчинення кримінального правопорушення, в контексті з`ясування підсудності справи, суд може вирішити виключно з формулювання викладених в обвинуваченні обставин, які прокурор вважав встановленими та підставі зібраних по справі доказів (ч. 1 ст. 290, п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України), а дослідження доказів по справі, на чому наполягав прокурор для вирішення питання про підсудність, під час підготовчого судового засідання неможливе, оскільки це відбувається під час судового розгляду, коли вирішення питання про щодо порушення правил підсудності вже неможливе.

Тобто, у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України, зокрема, місце вчинення кримінального правопорушення, є обставиною, яка підлягає доказуванню в провадженні, докази на підтвердження чого повинні подаватись виключно під час судового розгляду, як і покази обвинуваченого з приводу цього.

По-друге, ч. 1 ст. 32 КПК України передбачає, що кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення, а у разі якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

Зі змісту обвинувального акту та викладу в ньому обставин, які прокурор вважав встановленими на підставі та в обсязі зібраних доказів, вбачається, що місце вчинення кримінального правопорушення встановлено не було, тобто встановити його під час розслідування не видалось за можливе, з огляду на формулювання об`єктивної сторони інкримінованого в провину діяння (« ОСОБА_5 , перебуваючи в невстановленому місці з використанням належного йому мобільного телефону здійснив висловлювання, які є виправдовуванням, визнанням правомірною, заперечення збройної агресії»).

Отже, оскільки закінчення досудового розслідування по цьому кримінальному провадженню, по якому не було встановлено і неможливо було слідчому та прокурору встановити місце вчинення кримінального правопорушення, відбулось в формі звернення прокурора Офісу Генерального прокурора до суду з обвинувальним актом, тому, в розумінні вимог ч. 1 ст. 32, п. 3 ч. 2 ст. 283 КПК України, справа підсудна відповідному суду за місцезнаходженням Офісу Генерального прокурора, яким є Печерський районний суд м. Києва.

Відтак, враховуючи що, всупереч вимогам ч. 1 ст. 32, ч. 9 ст. 615 КПК України, кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності (підтвердження неможливості з об`єктивних причин здійснювати правосуддя Печерським районним судом м. Києва не зазначено), згідно п. 4 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому провадженні суд має право прийняти рішення про направлення обвинувального акту до відповідно суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження, яким у цьому випадку, за положеннями ч. 3 ст. 34 КПК України, є Сумський апеляційний суд, тому обвинувальний акт слід направити до Сумського апеляційного суду для визначення підсудності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32, 34, 314, 615 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Направити обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0002357 відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України, до Сумського апеляційного суду для визначення підсудності, тобто для вирішення питання про звернення з поданням до Касаційного кримінального суду Верховного Суду про направлення провадження за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя ОСОБА_1