УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження, за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_5 , на ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 20 січня 2025 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування відносно нього Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу суду переглянути. Прийняти законне рішення.

Короткий зміст ухвали.

Ухвалою суду, відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , про застосування відносно нього Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі засуджений зазначає, що відбуває покарання в ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України. Оскільки набув чинності Закон України від 18.07.2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна), просить звільнити його від покарання, призначеного вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 19.07.2023р. за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

В січні 2025 року засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про застосування відносно нього Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_5 відбуває покарання в ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України. Оскільки набув чинності Закон України від 18.07.2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна), засуджений просить суд врахувати, що за вчиненим ним кримінальним діянням було постановлено ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 29.02.2024 року, якою йому було зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення.

Ухвалою суду, відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , про застосування відносно нього Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів». Відмовляючи в задоволенні клопотання, суд зазначив, що ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років за вчинений незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчинений повторно, в умовах воєнного стану, вчинений 16.06.2023 року на суму 7 268,50 грн, що значно перевищує суму двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становив в 2023 році 2684 грн., тобто з огляду на розмір вартості майна, суд не убачає підстав для звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 19.07.2023 року.

Обставини встановлені апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив ухвалу суду залишити без змін, вивчивши матеріали судової справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов наступного.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з ухвали суду, засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про застосування відносно нього Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів». Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_5 відбуває покарання в ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України. Оскільки набув чинності Закон України від 18.07.2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна), просив суд врахувати, що за вчиненим ним кримінальним діянням було постановлено ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 29.02.2024 року, якою йому було зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення.

Ухвалою суду, відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , про застосування відносно нього Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів». Відмовляючи в задоволенні клопотання, суд зазначив, що ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років за вчинений незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчинений повторно, в умовах воєнного стану, вчинений 16.06.2023 року на суму 7 268,50 грн, що значно перевищує суму двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становив в 2023 році 2684 грн., тобто з огляду на розмір вартості майна, суд не убачає підстав для звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 19.07.2023 року.

Колегія суддів погоджується з таким рішенням суду першої інстанції, з огляду на наступне.

09.08.2024 року набув чинності Закон України від 18.07.2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене, аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Частиною 1 ст. 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено у 2023 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2684,00 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону № 3886-IX та ст. 5 КК України, розмір вартості майна у 2023 році, за яке настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, було змінено до 2684,00 грн. (1342,5 х 2=2684).

Як встановлено судом першої інстанції, вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 19.07.2023 року ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років за вчинений незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчинений повторно, в умовах воєнного стану, вчинений 16.06.2023 року на суму 7 268,50 грн. Тобто, розмір вартості викраденого ОСОБА_5 майна значно перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у 2023 році.

З огляду на вищенаведене, висновки суду ґрунтуються на вимогах закону, а тому ухвала суду першої інстанції є законною та вмотивованою, підстави для її скасування відсутні, за такого апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 20 січня 2025 року, щодо засудженого ОСОБА_5 , - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді