Справа № 527/1052/25
провадження № 1-кс/527/230/25
УХВАЛА

02 квітня 2025 року м. Глобине

Слідчий суддя Глобинського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глобине клопотання дізнавача сектору дізнання Відділу поліції №1 Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Глобинської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно за матеріалами кримінального провадження №0000062, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 30 березня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України,

ВСТАНОВИВ:

31 березня 2025 року до суду надійшло вищевказане клопотання.

У своєму клопотанні дізнавач зазначив, що у провадженні сектору дізнання ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000062 від 30.03.2025, за ознаками ч. 1 ст. 249 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 29.03.2025 близько 13 години на лінію 102 надійшло повідомлення від працівника поліції на воді, стосовно того, що двоє невідомих осіб займаються незаконним виловом рибу на заборонене знаряддям "Драч" на березі річки Сула поблизу с. Горошине Кременчуцького району Полтавської області за координатами 49.60865/ 32.71494.

30.03.2025 сектором дізнання відомості про вказане кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000062. Попередня правова кваліфікація - ч. 1 ст. 249 КК України.

29.03.2025 проведено огляд місця події за адресою: Полтавська область, Кременчуцький район, с. Горошине, а саме: територія берега р. Сула територія НПП «Нижньосульський» Кременчуцького району, Полтавської області (координати 49, 60865/32,71494), на вищевказаної місцевості на галявині було виявлено та вилучено спінінг AZURA TORAYCA М40Х з котушкою EXELLER LT 3000 D-С; спінінг Neo FREEZE з котушкою Blackfire 2000; заборонене знаряддя лову типу «драч» 2 шт, які належать ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Також в ході огляду було виявлено та вилучено свіжовиловлену рибу: лящ - 22 одиниці, короп - 1 одиниця, карась -1 одиниця, окунь - 1 одиниця.

Після проведення огляду вилучені спінінг AZURA TORAYCA М40Х з котушкою EXELLER LT 3000 D-С; спінінг Nео FREEZE p котушкою Blackfire 2000; заборонене знаряддя лову типу «драч» 2 шт було поміщено на територію ВП №1 КРУП ГУНП в Полтавській області до кімнати зберігання речових доказів за адресою: Полтавська область, Кременчуцький район, м. Глобине вул. Центральна, 189.

31.03.2025 постановою дізнавача СД ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 вилучене в ході огляду майно визнано та залучено до кримінального провадження в якості речових доказів.

Посилаючись на викладене, з метою збереження речових доказів, а також запобігання можливості їх приховування, знищення, пошкодження, псування, втрати, передачі, пересування, відчуження, а також для проведення інженерно-екологічної експертизи, дізнавач просив накласти арешт на майно вилучене, вилучене 29.03.2025 під час огляду поблизу с. Горошине, Кременчуцького району, Полтавської області на березі річки Сула Кременчуцького району, Полтавської області (координати 49.60865/ 32.71494), а саме: спінінг AZURA TORAYCA М40Х з котушкою EXELLER LT 3000 D-С; спінінг Neo FREEZE з катушкою Blackfire 2000; заборонене знаряддя лову типу «драч» 2 шт, які належать ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Накласти арешт та дозволити реалізацію начальнику Черкаського ПНДВ ОСОБА_7 , свіжовиловлену рибу породи: лящ - 22 одиниці, короп - 1 одиниця, карась -1 одиниця, окунь - 1 одиниця.

У судове засідання дізнавач не з`явився, направив до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, клопотання підтримував, просив задовольнити.

Володільці майна в судове засідання не з`явилися.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, дійшов висновку, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 2 ст. 168 КПК України визначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч. 5, ч. 7 ст. 237 КПК України, при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Як зазначено в ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно з ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Слідчим суддею встановлено, що вилучене в ході огляду 29.03.2025 майно набуло статусу тимчасово вилученого майна та визнане речовими доказами у кримінальному провадженні.

Зазначене майно відповідає критеріям, зазначеним у п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК, має значення речових доказів у кримінальному провадженні та підлягатиме дослідженню, а тому незастосування арешту може призвести до його втрати чи пошкодження.

Клопотання дізнавача подане до суду у строк, визначений ч. 5 ст. 171 КПК України. Дізнавачем доведено наявність обставин, викладених в ч. 11 ст. 170 КПК України.

Відповідно до ч. ч. 6, 7 ст. 100 КПК України реалізація речових доказів у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню, здійснюється за клопотанням слідчого або прокурора до слідчого судді місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, яке розглядається згідно зі ст.ст. 171-173 КПК України.

Передача майна указаної категорії для реалізації за рішенням слідчого судді передбачена також п. 28 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1104 від 19.11.2012 "Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України".

Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для накладення арешту на майно, оскільки дане майно відповідає критеріям, зазначеним п. 4 ч. 2 ст. 167 КПК України, накладення арешту є необхідним з метою забезпечення кримінального провадження, та згідно ст. 100 КПК України необхідно дозволити реалізацію риби.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 131, 132, 167, 167,170-173, 175, 372, 309 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 29.03.2025 під час огляду місця події за адресою: Полтавська область, Кременчуцький район, с. Горошине, а саме: територія берега р. Сула територія НПП «Нижньосульський» Кременчуцького району, Полтавської області (координати 49, 60865/32,71494), а саме: на спінінг AZURA TORAYCA М40Х з котушкою EXELLER LT 3000 D-С; спінінг Neo FREEZE з катушкою Blackfire 2000; «Драч» 2 шт, які належать ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,шляхом позбавлення власника та інших будь яких осіб можливості користуватися та розпоряджатися будь-яким способом зазначеним майном, окрім можливості вчинення відповідними особами необхідних дій із вказаними предметами як речовими доказами (огляд, слідчий експеримент, призначення експертиз, експертні дослідження тощо), з залишенням у ВП № 1 КРУП ГУНП в Полтавській області за адресою: Полтавська область, Кременчуцький район, м. Глобине, вул. Центральна, буд. 189.

Накласти арешт та дозволити начальнику Черкаського ПНДВ ОСОБА_7 реалізацію свіжовиловленої рибу породи лящ - 22 одиниці, короп - 1 одиниця, карась -1 одиниця, окунь - 1 одиниця.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1