Провадження №1-кп/523/891/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора Суворовської окружної прокуратури м.Одеси - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

обвинуваченої (підсудної) - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000399 від 14.03.2024 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Краматорськ Донецької області, громадянки України, із середньо-спеціальною освітою, розлученої і маючої на утриманні неповнолітню дитину 2008 року народження, офіційно не працевлаштованої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.149 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Протягом березня - червня 2024 року (більш точна дата та час не встановлені), підсудна ОСОБА_5 , перебуваючи в невстановленому місці, переслідуючи корисливу мету у вигляді одержання стабільних незаконних прибутків від вербування та переміщення людей з метою їх експлуатації, керуючись метою вчинення злочину, спрямованого на порушення конституційних прав людини - особисту волю, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх протиправних дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вирішила зайнятись злочинною діяльністю, пов`язаною з пошуком, вербуванням та переміщенням осіб з уразливим станом через збіг тяжких особистих, сімейних або інших обставин через державний кордон України, а саме у невстановлений в ході досудового розслідування час та місці, вказана підсудна почала поширювати через коло довірених осіб жіночої статі, а також за допомогою створених так званих «груп» у додатку «Телеграм» інформацію з приводу роботи для дівчат за кордоном, а саме в м.Алмати Республіки Казахстан, де підсудна має зв`язки із менеджерами салонів із надання сексуальних послуг, обіцяючи високооплачувану заробітну плату, при цьому маючи умисел на вербування осіб жіночої статті з метою подальшої їх сексуальної експлуатації.

В подальшому, протягом квітня 2024 року - червня 2024 року (точний час не встановлений), підсудна ОСОБА_5 , діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою організації сексуальної експлуатації жінок за кордоном, використовуючи їх уразливий стан, зумовлений тяжкими особистими обставинами, які обмежували здатність усвідомлювати свої дії, проводила вербування жінок з метою переміщення через держаний кордон України до м.Алмати Республіки Казахстан, які з нею зв`язувались, чим розпочала вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин.

Так, 17.04.2024 року (точний час досудовим розслідуванням не встановлено), будучи у пошуках роботи за кордоном та отримавши напередодні від знайомих мобільний номер НОМЕР_1 , що належить та використовується підсудною ОСОБА_5 , потерпіла ОСОБА_6 зателефонувала за вказаним мобільним номером та розпочала розмову із підсудною щодо умов працевлаштування за кордоном. В свою чергу, підсудна ОСОБА_5 , з`ясувавши, що потерпіла ОСОБА_7 перебуває в уразливому стані, зумовленому тяжкими особистими обставинами, займається пошуком роботи за кордоном, повідомила, що може запропонувати їй роботу в Казахстані в м.Алмати або м.Астана, яка полягає у наданні послуг інтимного характеру.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, 06.06.2024 року о 17:40 годині, підсудна ОСОБА_5 зустрілась з потерпілою ОСОБА_8 у власному номері готелю «Maristella Marine Residence» за адресою: м.Одеса, вул.Бернардацци 2 А, з метою обговорення з останньою деталей пропонованої нею роботи за кордоном. Під час розмови, підсудна ОСОБА_5 , користуючись тим, що потерпіла ОСОБА_7 перебувала у тяжкому сімейному та матеріальному становищі у зв`язку із відсутністю роботи, з метою вербування та переміщення останньої за кордон для її сексуальної експлуатації, вказана підсудна повідомила, що пропонована нею робота це «Vip-Ескорт» в м.Алмати Республіки Казахстан, а клієнти - дуже багаті люди, так звані «перші люди», а також те, що для великого заробітку, дівчині необхідно бути мобільною, вчасно приїжджати на замовлення, роботу у сфері надання сексуальних послуг даватимуть менеджери, з якими підсудна познайомить по приїзду, клієнти там не жадібні та добре платять і якщо є бажання заробляти гроші, то необхідно їхати, при цьому обов`язковою умовою у вказаній роботі є продовження - вступ у статевий зв`язок, тобто надання сексуальних послуг. До того ж, підсудна ОСОБА_5 повідомила, що вартість надання сексуальних послуг становитиме 500 доларів США за 2 години або за ніч 1000 доларів, з яких 30% потерпіла ОСОБА_6 повинна віддати менеджеру, а також у перший місяць роботи потерпіла повинна передати підсудній 5000 доларів США за її послугу із працевлаштування. Крім того, продовжуючи вербування, підсудна ОСОБА_5 зазначила, що такого шансу більше не буде, таким способом потерпіла ОСОБА_7 зможе забезпечити себе та свою дитину, а також вона допоможе з оплатою квитків на переліт. В свою чергу, потерпіла ОСОБА_7 , перебуваючи в уразливому стані, зумовленому тяжкими особистими обставинами, які обмежували здатність усвідомлювати свої дії, погодилась на запропоновані підсудною ОСОБА_5 умови.

В подальшому, 09.06.2024 року, приблизно о 13:30 годині (точний час не встановлений), за попередньою домовленістю, підсудна ОСОБА_5 зустрілась з потерпілою ОСОБА_8 на АЗС «Сокар» по вул.Чорноморського козацтва 159 в м.Одесі, де вказана підсудна переконалась у тому, що потерпіла не змінила свої наміри та отримала від неї флеш носій із портфоліо з фотографіями останньої. Таким чином, підсудна ОСОБА_5 закінчила вербування потерпілої ОСОБА_9 , яка перебувала в уразливому стані, зумовленому тяжкими особистими обставинами та які обмежували здатність останньої усвідомлювати свої дії, внаслідок чого остання остаточно погодилась на висунуті підсудною умови.

Крім того, підсудна ОСОБА_5 , діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою організації сексуальної експлуатації жінок за кордоном, використовуючи уразливий стан, зумовлений тяжкими особистими обставинами які обмежували здатність усвідомлювати свої дії, повторно вчинила дії щодо вербування особи жіночої статі з метою переміщення через держаний кордон України до м.Алмати Республіки Казахстан, за наступних обставин.

Так, 01.05.2024 року (точний час не встановлено), будучи у пошуках роботи за кордоном та отримавши напередодні від знайомих мобільний номер НОМЕР_2 , що належить та використовується підсудною ОСОБА_5 , потерпіла ОСОБА_10 зателефонувала за даним мобільним номером та розпочала розмову з підсудною щодо умов її працевлаштування за кордоном. В свою чергу, підсудна ОСОБА_5 , з`ясувавши, що потерпіла ОСОБА_10 перебуває в уразливому стані, зумовленому тяжкими особистими обставинами, займається пошуком роботи за кордоном, повідомила, що та може запропонувати їй роботу в Казахстані, в м.Алмати, яка полягає у наданні послуг інтимного характеру.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, 07.06.2024 о 13:30 годині, підсудна ОСОБА_5 зустрілась з потерпілою ОСОБА_10 на літньому майданчику готелю «Maristella Marine Residence» по вул.Бернардаци 2А в м.Одесі, з метою обговорення з останньою деталей пропонованої нею роботи за кордоном.

Під час розмови, підсудна ОСОБА_5 , користуючись тим, що потерпіла ОСОБА_10 перебуває у тяжкому сімейному та матеріальному стані, яке зумовлене скрутним матеріальним становищем у зв`язку із відсутністю роботи, з метою вербування та переміщення останньої за кордон для її сексуальної експлуатації, повідомила, що пропонована нею робота це «Vip-Ескорт» в м.Алмати Республіки Казахстан та насамперед, дівчині необхідно зробити своє портфоліо, у підготовці якого вона допоможе. До того ж, в ході розмови, підсудна ОСОБА_5 запевнила потерпілу ОСОБА_10 у тому, що переживати не варто, там дуже хороші і багаті чоловіки та це шанс заробити від 20000 до 25000 доларів США, а також вказана підсудна повідомила, що по прибуттю до м.Алмати Республіки Казахстан, потерпілу зустрінуть її знайомі менеджери, поселять на кілька днів в у готель, який підсудна оплатить, передасть портфоліо потерпілої менеджерам, які у подальшому будуть пропонувати їй роботу. Крім того, підсудна ОСОБА_5 зауважила, що вартість надання сексуальних послуг становитиме 500 доларів США за 2 години або за ніч 1000 доларів, з яких 30% потерпіла повинна віддати менеджеру, а також, у перший місяць роботи, потерпіла повинна передати підсудній ОСОБА_5 5000 доларів США за її послугу із працевлаштування. Продовжуючи вербування, підсудна ОСОБА_5 зазначила, що в анкеті потерпілої ОСОБА_10 можливо вказати вік 23 роки, а не 28 років, та навела приклад щодо відправлення аналогічним чином набагато старшої жінки, якій вдалося заробити 17000 доларів США та повернутися додому. В свою чергу, потерпіла ОСОБА_10 , перебуваючи в уразливому стані, зумовленому тяжкими особистими обставинами, які обмежували здатність усвідомлювати свої дії, погодилась на запропоновані підсудною ОСОБА_5 умови.

В подальшому, 09.06.2024 року, приблизно о 13:00 годині (точний час не встановлений), за попередньою домовленістю, підсудна ОСОБА_5 зустрілась з потерпілою ОСОБА_11 на АЗС «Сокар» по вул.Чорноморського козацтва 159 в м.Одесі, де підсудна переконалась у тому, що потерпіла не змінила свої наміри та отримала від неї флеш носій із портфоліо з фотографіями останньої. Таким чином, підсудна ОСОБА_5 закінчила вербування потерпілої ОСОБА_10 , яка перебувала в уразливому стані, зумовленому тяжкими особистими обставинами та які обмежували здатність останньої усвідомлювати свої дії, внаслідок чого потерпіла остаточно погодилась на запропоновані підсудною умови.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду кримінального провадження, в судове засідання не з`явилися, але з наданих прокурором під час підготовчого провадження і долучених до судової справи заяв потерпілих вбачається, що останні просили суд провести розгляд кримінального провадження без їх участі та висловили свою позицію щодо призначення підсудній ОСОБА_5 покарання, у зв`язку з чим та з урахуванням позиції сторін процесу і з метою дотримання розумності строків судового провадження, суд вирішив здійснити розгляду кримінального провадження за відсутності вказаних потерпілих.

Підсудна ж ОСОБА_5 повністю визнала свою провину в обсязі висунутого обвинувачення, не оспорюючи при цьому час, місце, спосіб та мотиви вчинених нею злочинів при наведених вище обставинах, а будучи допитаною в судовому засіданні, пояснила суду про обставини скоєння інкримінованих їй кримінальних правопорушень.

Так, підсудна ОСОБА_5 під часу допиту в суді показала, що дійсно за викладеними в обвинувальному акті обставинах вона маючи певні зв`язки в Республіці Казахстан, де перебувала протягом 2014-2016 років у зв`язку з початком бойових дій в районі міста Краматорськ, вирішила зайнятися пошуком і працевлаштуванням українських жінок за кордон для надання ними «ескорт-послуг» чоловікам. Для реалізації цієї мети, вона серед своїх знайомих і в Інтернет додатках поширила пропозицію щодо працевлаштування жінок за кордоном для надання, у тому числі послуг інтимного характеру, а коли до неї завдяки цьому почали звертатися потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , то вона розповіла їм зокрема під час особистих зустріч специфіку, нюанси і вартість «ескорт-послуг», які мали надавати потерпілі своїм клієнтам за кордоном та про які вона дізналась зі слів менеджерів надання таких послуг в Казахстані. Внаслідок цього, вона фактично здійснила вербування вказаних потерпілих, які погодились із запропонованими нею умовами і передали їй флеш носії зі своїми портфоліо і фотознимками. При цьому вона розуміла, що потерпілі перебувають в уразливому стані, що викликано воєнним станом в Державі та систематичним обстрілом агресором території України, тимчасовим переміщенням великої кількості людей з окупованих агресором територій та зон бойових дій, зокрема й за кордон, втратою багатьма людьми роботи, наявністю дітей тощо.

Просить врахувати її щире каяття та викладену у її відповідній заяві добровільну позицію щодо перерахування належних їй і вилучених під час обшуків грошових коштів на потреби ЗСУ, наявність у неї неповнолітньої дитини, її стажування з метою працевлаштування та намагання налагодити нормальне життя, а також просить суд суворо не карати, дати шанс на виправлення і призначити їй мінімальне покарання.

Втім, суд вважає, що винність підсудної ОСОБА_5 у скоєнні нею кримінальних правопорушень, фактичні обставини яких нею та ніким із учасників процесу не оспорюються, об`єктивно та повністю підтверджується наявними в матеріалах досудового розслідування доказами, які не досліджувались судом в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд за попереднім обговоренням з учасниками судового провадження змісту цієї норми закону, визнав недоцільним за клопотанням прокурора дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, з`ясувавши, що сторони правильно розуміють зміст цих обставин, а також роз`яснивши їм про відсутність права оскарження фактичних обставин кримінального провадження в апеляційному порядку, суд упевнився в добровільності та істинності їх позиції.

Приймаючи до уваги наведені обставини, судом встановлено, що підсудна ОСОБА_5 своїми умисними діями скоїла: за епізодом з потерпілою ОСОБА_6 - вербування людини, вчинені з метою експлуатації, з використанням уразливого стану потерпілої; за епізодом з потерпілою ОСОБА_10 - вербування людини, вчинені з метою експлуатації, з використанням уразливого стану потерпілої, вчинене повторно, а відтак дії вказаної підсудної вірно кваліфіковані стороною обвинувачення за ч.ч.1, 2 ст.149 КК України, відповідно.

З огляду на ч.1 ст.149 КК України, кримінальна відповідальність за цією нормою закону за торгівлю людиною, а так само вербування, переміщення, переховування, передачу або одержання людини, вчинені з метою експлуатації, з використанням примусу, викрадення, обману, шантажу, матеріальної чи іншої залежності потерпілого, його уразливого стану або підкупу третьої особи, яка контролює потерпілого, для отримання згоди на його експлуатацію, що карається позбавленням волі на строк від трьох до восьми років.

Згідно ж з ч.2 ст.149 КК, кримінальна відповідальність настає за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені щодо неповнолітнього або щодо кількох осіб, або повторно, або за попередньою змовою групою осіб, або службовою особою з використанням службового становища, або поєднані з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого чи його близьких, або з погрозою застосування такого насильства, що караються позбавленням волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

Під експлуатацією людини в цій статті слід розуміти всі форми сексуальної експлуатації, використання в порнобізнесі, примусову працю або примусове надання послуг, рабство або звичаї, подібні до рабства, підневільний стан, залучення в боргову кабалу, вилучення органів, проведення дослідів над людиною без її згоди, усиновлення (удочеріння) з метою наживи, примусову вагітність або примусове переривання вагітності, примусове одруження, примусове втягнення у зайняття жебрацтвом, втягнення у злочинну діяльність, використання у збройних конфліктах тощо, а у статтях 149, 303 цього Кодексу під уразливим станом особи слід розуміти зумовлений фізичними чи психічними властивостями або зовнішніми обставинами стан особи, який позбавляє або обмежує її здатність усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними, приймати за своєю волею самостійні рішення, чинити опір насильницьким чи іншим незаконним діям, збіг тяжких особистих, сімейних або інших обставин (п.п.1, 2 примітки до статті 149 КК України).

За приписами ч.ч.1, 2 ст.65, ч.2 ст.50 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень, та при призначенні покарання суду слід врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також слід виходити з того, що покарання має бути призначене відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу й у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яке передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Внаслідок означених вимог закону, при призначенні покарання підсудній ОСОБА_5 , суд приймає до уваги характер і обставини, корисливий мотив і кількісний склад (2 епізоди) доведеного в суді обвинувачення, відсутність шкідливих наслідків, її добровільне звернення до суду із заявою про передачу вилучених у неї під час обшуків грошових коштів в сумі 11200 гривень і 200 доларів США на потреби Збройних Сил України та те, що в силу ст.12 КК України скоєне нею відноситься до категорії тяжких і особливо тяжких злочинів у сфері захисту волі, честі та гідності особи, що мали місце в умовах воєнного стану в Державі та військової агресії рф проти України, а також судом ураховується у певній мірі викладена у відповідних заявах позиція потерпілих ОСОБА_6 і ОСОБА_10 з означеного приводу та відсутність у них претензій будь-якого характеру до підсудної, характеризуючі особу останньої дані.

Так, за матеріалами судового провадження, підсудна ОСОБА_5 свою провину в обсязі висунутого обвинувачення визнала повністю і встановлених досудовим розслідуванням обставин вчинення злочинів не оспорювала, на стадії досудового розслідуванні та в суді добровільно надавала зізнавальні покази; є раніше не судимою особою і вперше притягається до кримінальної відповідальності; розлучена і самостійно виховує неповнолітню дитину (2008 року народження); в теперішній час проходить стажування на посаду маркетолога в ТОВ «Оновлена будівельна компанія» в м.Київ (згідно наданої в суді довідки ТОВ від 24.02.2025 №17); на диспансерному обліку в КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» не перебуває; забезпечена місцем реєстрації в м.Києві та тимчасово проживає в с.Софіївська Борщагівка Київської області; під час перебування в умовах застосованого на стадії досудового розслідування запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту, порушень покладених на неї за ухвалою слідчого судді обов`язків не допускала.

Згідно з п.4 ч.1 ст.91 КПК України обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а згідно зі ст.92 цього ж Кодексу, обов`язок доказування перелічених обставин покладається на слідчого, прокурора та в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

На виконання викладених вимог закону та на підтвердження наявності пом`якшуючих покарання підсудної ОСОБА_5 обставин, прокурор посилався на щире каяття підсудної та її активне сприяння у розкритті кримінальних правопорушень, що виявилось у визнанні нею своєї провини, надання зізнавальних показів на стадії досудового розслідування та в суді, а також на її заяву про перерахування вилучених у неї під час обшуків грошових коштів на потреби ЗСУ.

Сукупність наведених обставин свідчить про визнання підсудною ОСОБА_5 своєї провини в обсязі висунутого обвинувачення та її каяття у скоєному, що одночасно обумовлює доцільність її виправлення і недопущення вчинення нею нових кримінальних правопорушень в умовах суспільства, з обов`язковим застосуванням до неї наглядових і соціально-виховних заходів.

При вирішенні ж наданої до суду 24.02.2025 року в межах судового розгляду кримінального провадження заяви підсудної ОСОБА_5 щодо перерахування належних їй та вилучених під час обшуків грошових коштів в сумі 11200 гривень і 200 доларів США на потреби Збройних Сил України, суд приймає до уваги висловлену нею під час судового провадження добровільність своєї позиції на це, а також відсутність заперечень інших учасників провадження з цього приводу та виходить з наступного.

З матеріалів судового провадження вбачається, що на підставі ухвали слідчого судді Суворовського районного суду м.Одеси від 16.08.2024 року (справа №523/13423/24) в межах досудового розслідування кримінального провадження, накладено арешт на вилучені 15.08.2024 року під час обшуку кв. АДРЕСА_3 , поміж іншого, грошові кошти в сумі 11200 гривень та 200 доларів США, які за постановою слідчого СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП України в Одеській області ОСОБА_12 від 15.08.2024 року визнано речовими доказами і які згідно акту прийому-передачі майна на зберігання №20240827 СОР 010 від 27.08.2024 у сейф-пакеті №1087262 передано на відповідальне зберігання до відділу 55 ПАТ КБ «ПриватБанк» (, підписант акту від КБ - ОСОБА_13 ).

Згідно зі ст.100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу, а питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження, та при цьому, зокрема, гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю); гроші, цінності та інше майно, які призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення, конфіскуються; гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено - переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку; гроші, цінності та інше майно, що одержані фізичною або юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від нього, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено, конфіскуються .

Таким чином, за наведених підстав, зважаючи на добровільність заяви підсудної ОСОБА_5 щодо перерахування належних їй і вилучених під час обшуків грошових коштів в сумі 11200 гривень і 200 доларів США на підтримку Збройних Сил України, відсутність заперечень інших присутніх учасників кримінального провадження з розглядуваного питання та відомостей щодо належності зазначених грошових коштів до таких, що підлягають обов`язкові конфіскації за законом, суд вважає, що в умовах дії воєнного стану в Державі у зв`язку з військовою агресією рф проти України, з метою підтримання обороноздатності держави та надання належної відсічі збройній агресії ворога, означена заява вказаної підсудної підлягає задоволенню, а вилучені під час обшуків належні їй грошові кошти в сумі 11200 гривень та 200 доларів США, які визнані у кримінальному провадженні речовими доказами і перебувають на відповідальному зберіганні у відділі 55 ПАТ КБ «ПриватБанк» (акт прийому-передачі майна на зберігання №20240827 СОР 010 від 27.08.2024; прибутковий позабалансовий ордер №О0827L0007), - належить повернути їх власнику, шляхом їх перерахування на спеціальний рахунок Національного банку України, за відповідними реквізитами, на підтримку Збройних Сил України.

Касаційний кримінальний суд Верховного Суду в постанові від 19.07.2023 року (справа №442/2407/22) виснував, що перерахування застави/грошових коштів у кримінальному провадженні на спеціальний рахунок для збору коштів на підтримку Збройних Сил України, може розглядатися судом як пом`якшувальна обставина.

Отже, в порядку ст.ст.66, 67 КК України, до обставин, що пом`якшують покарання підсудної ОСОБА_5 , слід віднести її щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, її добровільну заяву щодо перерахування належних їй і вилучених під час обшуків грошових коштів на підтримку Збройних Сил України, а обставин, що обтяжують покарання вказаної підсудної, як зазначено в обвинувальному акті та з чим також погоджується й суд, протягом кримінального провадження не встановлено.

При сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань (ч.1 ст.70 КК України).

Положення ч.ч.1, 3 ст.75 КК України встановлюють, що якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, у разі не вчинення останнім протягом визначеного іспитового строку нового кримінального правопорушення і виконання покладених на нього обов`язків.

На підставі сукупності викладеного, з дотриманням принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання у даному кримінальному провадженні, беручи до уваги досліджені під час судового розгляду обставини, характер і суспільну небезпечність доведеного обвинувачення, його корисливу спрямованість, характеризуючі дані про особу підсудної ОСОБА_5 , а також ураховуючи наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих її покарання обставин, суд у контексті ст.ст.50, 65 цього ж Кодексу доходить висновку про доцільність призначення вказаній підсудній покарання у виді позбавлення волі на визначений санкціями ч.ч.1, 2 ст.149 означеного Кодексу мінімальний строк, з призначенням остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень в порядку ст.70 цього Кодексу, але із одночасним застосуванням положень ст.ст.75, 76, 77 цього ж Кодексу та зі звільненням її від відбування покарання з випробуванням у визначених законом межах, з покладенням на підсудну низки відповідних обов`язків, що за переконанням суду є обґрунтованим й достатнім для виправлення останньої та попередження нових кримінальних правопорушень.

Утім, суд при вирішенні питання щодо застосування до підсудної ОСОБА_5 додаткового покарання у виді конфіскації майна (за ч.2 ст.149 КК) зауважує, що за приписами ст.77 КК України, у разі звільнення особи від відбування покарання з випробуванням, додаткове покарання у виді конфіскації майна, не застосовується.

Крім того, в силу ч.ч.5, 7 ст.72 КК України, в строк покарання підсудної ОСОБА_5 належить зарахувати час її попереднього ув`язнення (за ст.208 КПК) у розглядуваному кримінальному провадженні в період 15.08.2024-16.08.2024 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирішуючи питання щодо застосування за клопотанням прокурора спеціальної конфіскації до речових доказів у розглядуваному кримінальному провадженні, зокрема мобільного телефону марки «IPhone SE», в корпусі чорного кольору, а також мобільного телефону марки «IPhone 13» з сім-картою НОМЕР_3 , які був вилучені під час обшуку та використовувалися підсудною ОСОБА_5 у злочинній діяльності, суд виходить з такого.

Відповідно до ст.96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само в інших передбачених цією нормою закону випадках, а спеціальна конфіскація застосовується на підставі, зокрема обвинувального вироку суду.

Згідно зі ст.96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно, зокрема у випадку якщо вони були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання, а спеціальна конфіскація не застосовується до грошей, цінностей та іншого майна, зазначених у цій статті, які згідно із законом підлягають поверненню власнику (законному володільцю) або призначені для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

При цьому, суд лише частково погоджується з постановою слідчого СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП України в Одеській області ОСОБА_12 від 25.10.2024 року про виключення предметів як речових доказів із кримінального провадження, зокрема щодо виключення з переліку речових доказів мобільного телефону марки «IPhone 13» imei: НОМЕР_4 , з сім-картою НОМЕР_3 , оскільки як слідує зі змісту висунутого підсудній ОСОБА_5 та визнаного в суді доведеним обвинуваченням, остання під час своєї злочинної діяльності використовувала мобільний телефон з сім-картою НОМЕР_3 , яка як вбачається з наведеного вище знаходиться/розташована в апараті мобільного телефону марки «IPhone 13» imei: НОМЕР_4 , який у такому випадку уявляється речовим доказом у кримінальному провадженні та до того ж, підлягає спеціальній конфіскації.

Таким чином, зважаючи на встановлені під час судового розгляду обставин вчинення підсудною ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, використання при цьому належних їй мобільних телефонів марки «IPhone SE» з сім-картою № НОМЕР_5 та марки «IPhone 13» з сім-картою НОМЕР_3 для пошуку, встановлення і підтримання зв`язку з потерпілими, суд вважає, що означені мобільні телефони, які на стадії досудового розслідування визнані речовими доказами за постановою слідчого від 15.08.2024, підлягають спеціальній конфіскації в дохід держави в порядку ст.ст.96-1, 96-2 КК України.

Питання щодо долі інших речових доказів у кримінальному провадженні, суд вирішує в порядку ст.100 КПК України, а щодо арешту майна, - в порядку ст.174 цього ж Кодексу.

Керуючись ст.ст.100, 174, 338, ч.3 ст.349, ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, ст.ст.96-1, 96-2 КК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.ч.1, 2 ст.149 КК України, призначивши покарання:

-за ч.1 ст.149 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

-за ч.2 ст.149 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 років, без конфіскації майна в порядку ст.77 цього ж Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, при призначенні покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_5 визначити у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, без конфіскації майна в порядку ст.77 цього Кодексу.

На підставі ст.ст.75, п.п.1-2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 3 (три) роки, якщо протягом визначеного іспитового строку зазначена особа не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти цей орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

За приписами ч.ч.5, 7 ст.72 КК України, в строк покарання ОСОБА_5 зарахувати час її попереднього ув`язнення в період 15.08.2024-16.08.2024 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

В порядку ч.4 ст.76 КК України, ст.163 Кримінально-виконавчого кодексу України, виконання вироку в частині призначеного покарання та нагляд за засудженою ОСОБА_5 , - покласти на Бучанський районний відділ №3 філії ДУ «Центр пробації» у м.Києві та Київській області Міністерства юстиції України.

Згідно зі ст.174 КПК України, арешт на майно, накладений у кримінальному провадженні за ухвалами слідчого судді від 16.08.2024 року на: мобільний телефон марки «IPhone SE», в корпусі чорного кольору, imei1: НОМЕР_6 , imei2: НОМЕР_7 , з сім-картою № НОМЕР_5 ; 2 стартових пакета Kcell 4G (один без сім-карти); банківську карту АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_8 ; аркуш паперу з чорновими записами, виконаними барвником синього кольору; картку Ramstore Kazakhstan № НОМЕР_9 , картку Ramstore Kazakhstan № НОМЕР_10 ; порожній слот від сім-карти ТОВ «Лайфселл» НОМЕР_11 , порожній слот від сім-карти оператора мобільного зв`язку «my.beeline.kz» № НОМЕР_12 ; банківську карту АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_13 , емітована на ім`я ОСОБА_14 ; банківську карту АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_14 , емітована на ім`я ОСОБА_15 ; грошові кошти в сумі 11200 гривень та 200 доларів США; мобільний телефон марки «IPhone 13» imei: НОМЕР_4 з сім-картою НОМЕР_3 ; мобільний телефон марки «IPhone 12 Pro» imei: НОМЕР_15 , після набрання вироком законної сили, - скасувати.

Відповідно до ст.96-1, 96-2 КК України, застосувати спеціальну конфіскацію до речових доказів у кримінальному провадженні - мобільних телефонів марки «IPhone SE», imei1: НОМЕР_6 , imei2: НОМЕР_7 , з сім-картою № НОМЕР_5 , та марки «IPhone 13» imei: НОМЕР_4 , з сім-картою НОМЕР_3 , які зберігаються в камері схову ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області (квитанція №934 від 05.11.2024), шляхом їх звернення на користь держави.

З огляду на ст.100 КПК України, заяву ОСОБА_5 від 24.02.2025 року щодо перерахування належних їй та вилучених під час обшуків грошових коштів в сумі 11200 гривень і 200 доларів США на потреби Збройних Сил України, - задовольнити, а речові докази у кримінальному провадженні:

- належні ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 11200 гривень та 200 доларів США, які перебувають на відповідальному зберіганні у відділі 55 ПАТ КБ «ПриватБанк» (акт прийому-передачі майна на зберігання №20240827 СОР 010 від 27.08.2024; прибутковий позабалансовий ордер №О0827L0007), - повернути їх власнику, шляхом їх перерахування на спеціальний рахунок Національного банку України, за відповідними реквізитами, на підтримку Збройних Сил України;

- оптичні носії DVD-R диски, що є додатками до протоколів огляду мобільних телефонів потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , які долучені до матеріалів досудового розслідування кримінального провадження, - залишити зберігати в означених матеріалах;

- картку Ramstore Kazakhstan № НОМЕР_9 , картку Ramstore Kazakhstan № НОМЕР_10 ; порожній слот від сім-карти ТОВ «Лайфселл» НОМЕР_11 , порожній слот від сім-карти оператора мобільного зв`язку «my.beeline.kz» № НОМЕР_12 , які зберігаються в камері схову ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області (квитанція №934 від 05.11.2024), - знищити.

- 2 стартових пакета Kcell 4G (один без сім-карти); банківську карту АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_8 ; аркуш паперу з чорновими записами, виконаними барвником синього кольору; банківську карту АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_13 , емітована на ім`я ОСОБА_14 ; банківську карту АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_14 , емітована на ім`я ОСОБА_15 , які зберігаються в камері схову ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області (квитанція №934 від 05.11.2024), - повернути за належністю їх власникам;

- мобільний телефон марки «IPhone 12 Pro Мах», розбитий, без ідентифікуючих ознак; мобільний телефон марки «IPhone 15 Pro Мах», imei: НОМЕР_16 , з сім-картою НОМЕР_17 , які передані під розписку адвокату ОСОБА_4 (ухвала слідчого судді про скасування арешту майна від 23.09.2024), - вважати повернутими за належністю.

Мобільний телефон марки «IPhone 12 Pro» imei: НОМЕР_15 , який за постановою слідчого ОСОБА_12 від 25.10.2024 року виключений з переліку речових доказів у кримінальному провадженні, але за квитанцією №934 від 05.11.2024 зберігається в камері схову ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, - повернути за належністю власнику.

Копії вироку вручити під розписку прокуророві та ОСОБА_5 , надати для відома іншим заінтересованим особам, а також направити до Бучанського районного відділу №3 філії ДУ «Центр пробації» в м.Києві та Київській області Міністерства юстиції України, до СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області та АТ КБ «ПриватБанк», - для виконання, в межах їх відповідних повноважень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд міста Одеси до Судової палати по кримінальних справах Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення.

С у д д я: ОСОБА_1