Справа №№ 148/1513/24
В И Р О К

Іменем України

07 квітня 2025 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

В складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 , ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тульчина матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000207 від 08.06.2024 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта неповна середня, вдівець, працює трактористом «Тульчинське ДЛМГ», не судимий, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 122 ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , 07.06.2024 біля 21:00 години, на подвір`ї домогосподарства АДРЕСА_1 , між ним та його донькою ОСОБА_7 , які тривалий час перебувають в неприязних відносинах виникла сварка. Під час даної сварки ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_7 та штовхнув рукою в груди від чого вона впала на землю, далі ОСОБА_5 нахилився над ОСОБА_7 та притиснув рукою до землі.

В цей час до ОСОБА_5 підбіг ОСОБА_4 та захищаючи, почав відтягувати останнього від своєї дружини ОСОБА_7 на, що ОСОБА_5 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, розвернувся до нього, де діючи умисно, реалізуючи умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, наніс останньому правою ногою удар в область пальців лівої кисті, тим самим заподіявши ОСОБА_4 тілесні ушкодження.

Своїми злочинними діями ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді закритого багатоуламкового перелому основної фаланги V пальця лівої кисті із зміщенням, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 52 від 12.06.2024 відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, тобто ушкоджень, які не є небезпечним для життя і не потягли за собою наслідків, передбачених у статті 121 Кримінального кодексу України, але таких, що спричинили тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в скоєні інкримінованого йому кримінального правопорушення передбаченого ст. 122 ч.1 КК України, визнав повністю та вказав, що щиро розкаюється у вчиненому. Від дачі показів відмовився на підставі ст. 63 Конституції України.

Зважаючи на те, що обвинувачений хоча і визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, однак відмовився від дачі показів, його вина також підтверджується показами потерпілого, свідків, дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження.

Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 суду пояснив, що він проживає разом з сім`єю в с. Подільське (колишнє Суворовське) Тульчинського району. На одному подвір`ї разом з ними, але в своєму будинку проживає його тесть ОСОБА_5 , з яким в них, на протязі певного періоду часу, склались неприязні відносини, через те, що той зловживає спиртними напоями, та постійно вчиняє сварки. В черговий раз, 07.06.2024, між 20 та 21 годинами, вони з дружиною займались господарськими справами. ОСОБА_5 прийшов додому в нетверезому стані, та почав скандалити з дружиною ОСОБА_7 , яка є його донькою. Під цієї сварки він підійшов до ОСОБА_7 кинув її на землю та почав душити. Він в свою чергу, з метою припинення вказаних дій, підбіг до них, щоб розборонити, однак ОСОБА_5 відштовхнув його, і ногою вдарив його в ліву руку. Від вказаного удару, він відчув різкий біль в кисті. Після цього, вони з дружиною відійшли, і вона викликала поліцію та швидку допомогу. По приїзду поліції, він розповів про обставини. Коли приїхала швидка, то його забрали до лікарні, де було встановлено перелом п`ятого пальця на лівій руці. Після вказаних подій, вже під час досудового розслідування, так і розгляду справи в суді, ОСОБА_5 жодного разу перед ним не вибачався, а навпаки погрожував їм з дружиною фізичною розправою, якщо вони не заберуть заяву. Також висловив думку щодо призначення покарання відповідно до закону.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що вона проживає в с. Суворовське разом з сім`єю. На одному подвір`ї з ними проживає її батько ОСОБА_5 , в своєму будинку. З квітня 2023 року, в них з батьком склались неприязні відносини, він її постійно обзиває нецензурною лайкою, намагався знищити їх майно шляхом підпалу, при цьому обливши бензином майно, налив також і на неї. Під час чергового скандалу, 07.06.2024, десь близько 21 год., ОСОБА_5 перебував в нетверезому стані, під час того, як знову обзивав її нецензурною лайкою, кинув її на землю та почав душити ліктем, вона почала кричати. Підбіг її чоловік та намагався розборонити, однак ОСОБА_5 вдарив його ногою в руку, і зламав палець. Після цього, вони з чоловіком відійшли, і вона викликала поліцію та швидку.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що він працює лікарем НШМД. Про обставини спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , йому нічого невідомо, щодо надання медичної допомоги останньому, то на даний час він нічого не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що вона проживає разом з сім`єю в с. Суворовське, по сусідстві із ОСОБА_12 та Лиманюком. 07.06.2024, у вечірній час, точної години не пам`ятає, вона з чоловіком були на городі, потім зайшли до літньої кухні, і вона почула крик ОСОБА_13 , і вони з чоловіком побігли до них на подвір`я. Там, вона побачила, що ОСОБА_14 стояла разом з чоловіком біля сараю. ОСОБА_4 тримався за палець і говорив, що сильно болить. ОСОБА_14 викликала швидку і поліцію. В цей час ОСОБА_5 перебував в нетверезому стані, ходив по подвір`ю, виражався нецензурною лайкою, кидався камінням в їх сторону.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 , надав суду покази аналогічні показам своєї дружини ОСОБА_9 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , суду пояснив, що він працює фельдшером НШМД. Він пам`ятає, що приїздив на виклик в с. Суворовське, однак дати не пам`ятає. Там в молодого чоловіка, була виявлена травма кисті руки. Як пояснили, що травма виникла під час конфлікту між тестем і зятем. Тому, вони надали невідкладну медичну допомогу, і цього чоловіка було доставлено до лікарні, де встановлено перелом пальця.

Також вина обвинуваченого ОСОБА_5 підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами наданими стороною обвинувачення:

- витягом з ЄРДР від 08.06.2024 про вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до якого було внесено відомості в ЄРДР за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 122 ч.1 КК України, за заявою ОСОБА_4 про спричинення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_5 (т. 1 а.с. 148, 150);

- висновком експерта № 51 від 11.06.2024, відповідно до якого на момент судово-медичної експертизи гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , при зовнішньому огляді тулуба та кінцівок будь-яких тілесних ушкоджень не виявлено, за виключенням лівого передпліччя. Має місце гіпсова лангета.

Оскільки гр. ОСОБА_4 звертався за медичною допомогою в Тульчинську ЦРЛ, тому для повної та об`єктивної експертизи і запобіганню упередженості, необхідно направити на нашу адресу медичні документи та доповнюючи методи дослідження при їх наявності. (т.1 а.с. 154);

- висновком експерта № 52 від 12.06.2024, відповідно до якого, при вивченні медичної документації гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , має місце ушкодження у вигляді закритого багато уламкового перелому основної фаланги V пальця лівої кисті зі зміщенням.

Ушкодження у вигляді перелому основної фаланги V пальця лівої кисті із зміщенням виникли від дії тупого (-их) твердого (-их) предмета (-ів) або співудару об нього (-их), можливо при обставинах та терміні на які вказує під експертна особа, тобто 07.06.2024 року і має ознаки середнього ступеня важкості тілесних ушкоджень, які спричинили тривалий розлад здоров`я більш як 21 день. (т.1 а.с. 155);

- висновком експерта № 1789 від 12.06.2024, відповідно до якого, при судово-медичній експертизі крові гр. ОСОБА_5 , 1972 р.н., методом газово-рідинної хроматографії, виявлено етиловий спирт в концентрації 2,2 %о. Наявність метилового спирту, а також пропілового, бутилового, алілового спиртів та їх ізомерів не виявлено.

Оцінка ступеню алкогольного сп`яніння не входить до компетенції лікаря судово-медичного експерта-токсиколога. (т.1 а.с. 157-158);

Надаючи оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в даному кримінальному провадженні та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК Україні зібрані у відповідності з чинним кримінальним процесуальним законодавством.

При цьому суд зазначає, що сторонами не заявлялось клопотань щодо належності та допустимості доказів, які надані сторонами в судовому засіданні.

Будь-яких інших доказів у ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений КПК України, суду надано не було.

З метою оцінки вказаних доказів за ознаками належності, допустимості та достовірності, установлення обставин, що мають значення для цього кримінального провадження, а також з питань, що вирішуються судом при ухваленні вироку, судом досліджено процесуальні рішення, документи та інші матеріали, що подані стороною обвинувачення.

З врахуванням вимог ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, в межах висунутого органами досудового розслідування обвинувачення, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступних висновків.

За приписами ст. 337 ч.1 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Відповідно до вимог ст. 62 ч.2 Конституції України, загальних засад кримінального провадження, а саме ст. 17 ч.2 КПК України, задекларовано та гарантується державою, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

В свою чергу, на реалізацію зазначених вище засад кримінального провадження, ст. 92 ч.1 КПК України визначено, що обов`язок доказування винуватості особи у скоєнні злочину покладається на слідчого та прокурора.

З аналізу вказаних правових норм випливає, що законом зобов`язано виключно сторону обвинувачення довести провину особи у вчиненні злочину, який їй інкримінують.

Відповідно до вимог ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

За приписами ст. 91 КПК України визначено обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, серед яких:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, дослідивши та оцінивши представленні стороною обвинувачення докази в їх сукупності, а також зваживши доводи сторони захисту, суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 , в спричиненні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 Кримінального кодексу України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, в судовому засіданні доведена в повному обсязі і дії останнього підлягають кваліфікації за ст. 122 ч.1 КК України.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 в судовому засіданні не встановлено. Суд не визнає пом`якшуючими обставинами щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, які зазначенні в обвинувальному акті. Так, відповідно до послідовної та сталої практики Верховного Суду, під щирим каяттям слід розуміти, певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

В свою чергу, активне сприяння розкриттю злочину означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів по справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб. Воно має бути активним, тобто певним чином ініціативним.

Як встановлено в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_5 такого ставлення до вчиненого ним кримінального правопорушення і його наслідків не висловив. Останній відмовився від дачі показів, не намагався усунути або ж відшкодувати заподіяну ним шкоду потерпілому, не висловлював жалю з приводу вчиненого. Натомість, після вчинення кримінального правопорушення, висловлював погрози в сторону потерпілого та його дружини, своєї доньки.

Обтяжуючими покарання обставинами обвинуваченого ОСОБА_5 є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він є уродженцем та жителем с. Подільське (Суворовське), Тульчинського району, Вінницької області, гр. України, вдівець, працює трактористом-машиністом філії «Тульчинське ДЛМГ» ДП «Ліси України», за місцем проживання характеризується задовільно, за місцем роботи позитивно, є не судимою особою.

На обліку у лікаря-психіатра чи лікаря-нарколога не перебуває, що свідчить про його осудність.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує вимоги ст. ст. 50, 65 КК України, суспільну небезпеку скоєного ним кримінального правопорушення та ступінь тяжкості, особу обвинуваченого, його характеристику, відсутність судимості. Відповідно до ст. 12 цього ж Кодексу, обвинуваченим вчинено нетяжкий злочини, відсутністю пом`якшуючих та наявністю обтяжуючих покарання обставин.

В зв`язку з викладеним, виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації та беручи до уваги, що покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів, буде призначення покарання у виді виправних робіт в межах санкції визначеної ст. 122 ч.1 КК України, з відрахуванням п`ятнадцяти відсотків із суми заробітку засудженого ОСОБА_5 в дохід держави.

Таке покарання відповідатиме принципам гуманності, справедливості, не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод, як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Враховуючи, що в судовому засіданні, стороною обвинувачення не виносилось питання про застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого, суд вважає, що підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не має.

Питання речових доказів судом вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 50, 65, 122 ч.1 КК України, ст. ст. 100, 368-371, 373-376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 122 ч.1 КК України і призначити йому покарання у виді 1 року 6 місяців виправних робіт з відрахуванням п`ятнадцяти відсотків із суми заробітку засудженого ОСОБА_5 в дохід держави.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_5 не обирати.

Речові докази:

- копію довідки № 4597 видану КНП «Тульчинська ЦРЛ», визнану речовим доказом відповідно до постанови слідчого від 10.06.2024 зберігати при матеріалах кримінального провадження.;

- два рентгенівські знімки на двох аркушах на ім`я ОСОБА_4 , які зберігаються при матеріалах кримінального провадження, в сторони обвинувачення повернути останньому.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Тульчинський районний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити сторонам.

Суддя