Житомирський апеляційний суд
Справа №279/2918/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/7/25
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2025 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в м.Житомирі матеріали провадження №279/2918/16-к за апеляційною скаргою прокурора Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 11.12.2024,

в с т а н о в и в:

зазначеною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою.

В поданій апеляційній прокурор ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого СВ Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Після затримання підозрюваного ОСОБА_9 , не пізніше як через 48 годин із часу його доставки до місця кримінального провадження, розглянути за його участю питання про застосування обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід. При цьому, зазначає, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.355 КК України, тобто підозрюваний ОСОБА_9 вчинив тяжкий злочин, який відповідно до КК України карається позбавленням волі на строк до 8 років. 04.03.2016 ОСОБА_9 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ст.355 ч.3 КК України. 15.03.2016 було винесено постанову про оголошення ОСОБА_9 у розшук, так як його місцезнаходження на даний час невідоме. Зазначає, що чинний КПК України не містить визначення поняття «міжнародний розшук» та процесуальних документів, що підтверджують факт перебування (оголошення) особи в міжнародний розшук, як і не визначає, якими саме доказами має бути доведено, що особа перебуває у будь-якому із видів розшуку, однак регламентує, що про оголошення розшуку (як державного, так і міжнародного) має бути винесена відповідна постанова чи ухвала суду (ст.ст.281, 335 КПК України), що має бути здійснено органом досудового розслідування чи судом. Вважає, що фактично дата винесення органом досудового розслідування чи судом відповідної постанови чи ухвали про оголошення в міжнародний розшук підозрюваного чи обвинуваченого і є початком оголошення особи в міжнародний розшук в розумінні ст. ст. 281, 335 КПК України, що здійснено органом досудового розслідування 15.05.2024 шляхом винесення постанови про міжнародний розшук підозрюваного. Рахує, що в зв`язку з викладеним, винесена органом досудового розслідування відповідна постанова чи судом - ухвала про оголошення розшукуваної особи у міжнародний розшук в повній мірі є підставою для здійснення оперативним підрозділом, якому доручено розшук підозрюваного чи обвинуваченого, усіх необхідних розшукових заходів, зокрема, таких видів розшуку, як державного, так і міжнародного, тобто оголошення розшуку особи не має будь-якого обмеження за територією в межах держави або за межами України. Також, відповідна постанова чи ухвала про міжнародний розшук підозрюваного чи обвинуваченого є достатньою для підтвердження факту оголошення вказаної особи у міжнародний розшук, з метою подальшого винесення відповідної ухвали суду про тримання під вартою, згідно з ч.6 ст.193 КПК України. В свою чергу, для забезпечення належного розшуку підозрюваного ОСОБА_9 в рамках заходів з міжнародного співробітництва, досягнення завдань кримінального судочинства, невідворотності покарання виникла необхідність у застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Звертає увагу, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 4 та 5 ст.177 КПК України, які продовжують існувати і на даний час. Зокрема, ризик передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховування ОСОБА_9 від органу досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що останній, усвідомлюючи невідворотність реального покарання, вже переховується на території інших держав з метою уникнення кримінальної відповідальності за злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років. Також згідно п.4 ч.1 ст.177 КПК України орган досудового розслідування не виключає можливості, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме перешкоджати шляхом не прибуття та несвоєчасного прибуття на вимоги слідчого, прокурора чи суду. Згідно п.5 ч.1 ст.177 КПК України, орган досудового розслідування вважає, що існує ризик вчинення ОСОБА_9 іншого кримінального правопорушення, оскільки він переховується від правоохоронних органів, перебуває в розшуку, офіційно не може працевлаштуватися та для забезпечення себе предметами першої необхідності може вчиняти інші злочини. Таким чином, під час досудового розслідування встановлено реальні ризики того, що підозрюваний ОСОБА_9 у разі застосування до нього запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, може в подальшому продовжувати переховуватися від органу досудового розслідування та суду, вчинити інші кримінальні правопорушення та перешкоджати провадженню іншим чином. Вважає, що лише застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зможе запобігти усім вищевказаним ризикам, передбаченим у ч. 1 ст. 177 КПК України, та тим, які не враховані органом досудового розслідування.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, згідно ст.2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.6 ст.22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. В ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд вправі обрати підозрюваній менш суворий запобіжний захід.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, суд, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, згідно із ст.178 КПК України та зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваній особі у разі визнання її винною у вчиненні кримінального правопорушення, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

Згідно положень ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

В свою чергу, частиною 6 ст.193 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя, відмовляючи у застосуванні щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дотримався вказаних вимог кримінально-процесуального закону.

Як убачається з матеріалів провадження №279/2918/16-к, в провадженні СВ Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження №0000219 від 11.02.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.355 КК України.

Згідно змісту клопотання досудовим розслідуванням встановлено, що 11.02.2016 року, близько 07 год. 45 хв. ОСОБА_9 за попередньою змовою з невстановленою слідством особою, маючи умисел спрямований на примушування до виконання цивільно-правового зобов`язання, зайшли до квартири АДРЕСА_1 , в якій мешкає ОСОБА_10 . Маючи на меті примусити останню виконати свої цивільно-правові обов`язки перед його співмешканкою ОСОБА_11 по поверненню грошових коштів у розмірі 6000 доларів США ОСОБА_9 застосував відносно потерпілої ОСОБА_10 насильство, що є небезпечним для життя та здоров`я, яке виразилося у нанесенні численних ударів кулаками рук по обличчю та тулубу останньої, у результаті чого спричинив їй тілесні ушкодження у виді трьох саден по задній поверхні верхньої частини правого передпліччя; садна по зовнішній поверхні правого ліктьового суглоба; двох синців по передньо-внутрішній поверхні нижньої частини правого передпліччя; подряпини в проекції попереку справа; синця в центральній лобній ділянці; синця в лівій лобній ділянці; крайового, які згідно висновку експерта №45 від 15.02.2016 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасного розладу здоров`я, та тілесні ушкодження у вигляді перелому п`ятої плюснової кістки лівої стопи, які згідно вищевказаного висновку експерта відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що потягли за собою тривалий розлад здоров`я. Під час заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 висунув останній вимогу повернути кошти, тобто виконати умови цивільно- правової угоди. Продовжуючи свої злочинні дії, направленні на примушування до виконання цивільно-правової угоди, ОСОБА_9 , знаходячись у вищевказаній квартирі умисно наніс три удари кулаком руки в область голови та тулуба сина ОСОБА_10 - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у результаті чого спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді синця на обох повіках лівого ока з переходом на ліву вилицю, подряпини в проекції лівого ліктьового суглоба, які згідно висновку експерта№46 від 15.02.2016 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасного розладу здоров`я. Вчинивши вищевказані дії ОСОБА_9 разом із невстановленою слідством особою з місця події зникли.

Відомості по даному факту 11.02.2016 були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000219 за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.355 КК України.

У вчиненні вказаного вище злочину підозрюється ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Коростень Житомирської області, громадянин Російської Федерації, освіта середня спеціальна, має на утриманні одну малолітню дитину, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

04.03.2016 ОСОБА_9 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ст.355 ч.3 КК України.

15.03.2016 року було винесено постанову про оголошення ОСОБА_9 у розшук, так як його місцезнаходження на даний час невідоме.

За отриманою оперативною інформацією підозрюваний ОСОБА_9 26.02.2016 року перетнув державний кордон в пункту «Виступовичі» на залізничному транспорті «Кишенів - С.Петербург» та має громадянство РФ (паспорт № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 ), а також зареєстрований на території Ленінградської області. За наявною інформацією розшукуваний переховується на тимчасово окупованій території АР Крим, звідки виїжджає на територію РФ, а також на території країн Євросоюзу, в зв`язку з чим було направлено запит до Державної прикордонної служби України про надання інформації про перетин державного кордону України підозрюваним ОСОБА_9

05.12.2023 було винесено постанову про оголошення підозрюваного ОСОБА_9 у міжнародний розшук.

Слідчий СВ Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_13 звернувся до відповідного слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_9 . За результатами розгляду цього клопотання, слідчим суддею постановлено оскаржуване рішення.

При цьому, як слушно зазначив слідчий суддя в оскаржуваному рішенні, процедура оголошення підозрюваної особи в міжнародний (міждержавний розшук) регулюється спільним Міністерства внутрішніх справ України, Офісу Генерального прокурора, Національного антикорупційного бюро України, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань, Міністерства фінансів України, Міністерства юстиції України Наказом від 17.08.2020 № 613/380/93/228/414/510/2801/5 Про затвердження Інструкції про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол. Для запровадження законної процедури оголошення в міжнародний розшук слідчий орган зобов`язаний провести процесуальні дії та долучити до матеріалів кримінального провадження докази не прибуття особи на виклик без поважної причини більше ніж двічі та наділення особи статусом підозрюваного чи обвинуваченого у кримінальному провадженні.

В свою чергу, при вирішенні вказаного клопотання, слідчим суддею встановлено, що за межі України ОСОБА_9 виїхав до того, як органом розслідування було прийнято рішення про повідомлення останньому підозру.

Відповідної інформації (доказів) про те, що ОСОБА_9 у визначеному процесуальним законом порядку набув статусу підозрюваної особи, до клопотання не додано, тому процедура оголошення останнього в міжнародний розшук органом досудового розслідування не дотримана, а тому й підстави для застосування запобіжного заходу відносно нього в порядку ч.6 ст.193 КПК України - відсутні.

З огляду на матеріали провадження №279/2918/16-к, як вважає апеляційний суд, слідчим суддею правильно встановлено, що на момент клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_9 не підтверджено дотримання процедури повідомлення ОСОБА_9 про підозру.

В даному випадку, апеляційний суд бере до уваги відсутність належних доказів виконання органом досудового розслідування вимог ст.135 КПК України при повідомленні про підозру 04.03.2016, в порядку ст.276-278 КПК України, ОСОБА_9 за ч.3 ст.355 КК України.

Не надані такі докази прокурором і в суді апеляційної інстанції. В свою чергу апеляційні посилання прокурора фактично зводяться до процесуального порядку оголошення особи в міжнародний розшук, без наведення посилань (доказів) на спростування висновків слідчого судді.

У зв`язку з наведеним, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді в частині необґрунтованості клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки встановлені слідчим суддею обставини відсутності доказів належного наділення особи статусом підозрюваного переконливо підтверджують його висновки.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді по суті прийнятого рішення є законною і обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 11.12.2024, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :