Справа № 487/2197/25
Провадження № 1-кс/487/2103/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2025 року Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого слідчого відділення відділення поліції №8 Миколаївського РУП Головного Управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000456 від 01.04.2025, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

04.04.2025 року слідчий слідчого відділення відділення поліції №8 Миколаївського РУП Головного Управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді із указаним клопотанням, у якому просив застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор» терміном на 60 діб, без застосування застави.

Клопотання мотивоване тим, що на даний час встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Враховуючи наявність обґрунтованої підозри та наявність ризиків, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу підозрюваного, а також, характер злочину, в якому ОСОБА_4 підозрюється, наявні у кримінальному провадженні інтереси суспільства, які явно переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи останнього, відсутність можливості перешкоджати судовому розгляду іншим чином, застосування до вказаного підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є єдиним співрозмірним та достатнім запобіжним заходом у даному випадку.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити, з підстав зазначених у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні вину визнав, суду пояснив, що ОСОБА_7 познайомив його з ОСОБА_8 . Він мав передати інформацію та розповісти йому, що і як потрібно робити. Сказав, що надішле координати знаходження гранати. Грошові кошти він за це не отримував, просто погодився. Спілкувався з ОСОБА_8 у секретному чаті, йому сказали просто передати те, що йому скажуть. ОСОБА_8 порекомендував зареєструватися у додатку «Блаблакар», щоб не виникало підозри. У скоєному розкаявся, шкодував, що так сталося, просив відмовити у задоволенні клопотання та встановити розмір застави.

Адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання, та встановити розмір застави.

Заслухавши позицію сторін кримінального провадження, вивчивши клопотання, матеріали, якими обґрунтовується необхідність застосування ініційованого заходу, слідчий суддя дійшов наступного.

В провадженні слідчого відділення Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області перебувають матеріали досудового розслідування за №0000456 від 01.04.2025, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що упродовж березня 2025 року ОСОБА_8 вирішив організувати злочин у вигляді пошкодження майна ОСОБА_9 , шляхом вибуху гранати в подвір`ї домоволодіння останньої.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 підшукав для вчинення злочину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який взяв на себе зобовязання здійснити пошкодження майна ОСОБА_9 , шляхом вибуху гранати в подвірї домоволодіння та при цьому повідомляти про виконане завдання.

Надалі, не пізніше 01.04.2025 ОСОБА_4 підшукав для виконання вищевказаного завдання військовослужбовця ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовця ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яких координував їх дії, після чого останні домовились між собою про спільне пошкодження майна ОСОБА_9 будинок якої розташований на території с. Коблеве Миколаївського району Миколаївської області, та являє собою одноповерхову будівлю, ділянка домоволодіння якого огороджена парканом.

Так, 01.04.2025, у вечірній час доби, ОСОБА_11 на власному автомобілі марки «BMW» моделі «320і», д.н.з. НОМЕР_1 , разом Із ОСОБА_10 та за попередньою домовленістю про час та місце зустрічі із ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , приїхали за останніми в м. Південний Одеського району Одеської області.

За раніше узгодженим планом, приблизно о 20 годині 20 хвилин група вказаних осіб, на вищевказаному автомобілі приїхали до с. Коблеве Миколаївського району Миколаївської області, маючи при вибуховий пристрій, у вигляді гранати типу РГД-5, оснащений підривачем типу УЗРГМ.

Після чого, ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , вийшли з вказаного автомобіля неподалік ринку розташованого в с. Коблеве Миколаївського району Миколаївської області та пішли в бік місця проживання ОСОБА_9 , будинок якої розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а молодший сержант ОСОБА_10 та молодший сержант ОСОБА_11 , за раніше узгодженим планом залишилися в автомобілі.

Цього ж дня, близько 20.40 год., перебуваючи біля паркану' вказаного домоволодіння ОСОБА_12 усвідомлюючи, що їхні дії носять суспільно небезпечний характер, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , з метою пошкодження майна, в період воєнного стану, ОСОБА_12 , в той час, коли ОСОБА_13 здійснював відео зйомку на свій мобільний телефон, умисно кинув у двір домоволодіння ОСОБА_9 гранату типу РГД-5, тобто предмет спеціально пристосований для пошкодження майна.

В результаті координованих дій вищевказаної групи осіб відбувся вибух, яким пошкоджено стіну та вікна житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в якому перебувала ОСОБА_9 та який їй належить на праві власності.

Після вчинення злочину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 затримано в порядку ст.208 КПК України, а військовослужбовці молодші сержанти ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 з метою уникнення відповідальності за допомогою автомобіля марки «BMW» моделі «320і», д.н.з. НОМЕР_1 намагалися покинути с. Коблеве Миколаївського району Миколаївської області, проте були затримані працівниками право охороних органів.

Окрім цього, 02.04.2025 ОСОБА_8 та ОСОБА_4 після проведення першочергових слідчих дій затримано в порядку ст.208 КПК України.

02.04.2025 начальником слідчого відділу відділення поліції №8 Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_14 , за погодженням з прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.28, ч.2 ст. 194 КК України ОСОБА_4 .

Обгрунтованість підозри ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: витягом з ЄРДР за № 0000456 від 01.04.2025 року; електронним рапортом від 01.04.2025; заява ОСОБА_9 від 01.04.2025; протоколом огляду місця події від 01.04.2025; таблицею зображення огляду місця події від 01.04.2025; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Згідно частини 1 статті 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказують слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення та вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів та підтверджується долученими до матеріалів клопотання доказами.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах, враховуючи процесуальну позицію підозрюваного та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Аналіз представлених доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення, вказане узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, а саме рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року. Відтак, на даний час у кримінальному провадженні існують обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи одного із запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України, основним завданням кримінального провадження є забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування й судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини і щоб до кожного була застосована належна правова процедура.

З метою досягнення завдань кримінального провадження та для належного здійснення правосуддя у справах про вчинення кримінального правопорушення в КПК України, передбачено заходи забезпечення кримінального провадження, до якого належить, зокрема, тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).

Згідно з ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ст.178 КПК України.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

У даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, яка відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України за ступенем тяжкості відноситься до категорії тяжких злочинів санкція, якого передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від 3 до 10 років, а тому, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що дає достатні підстави вважати, що наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, підозрюваний перебуває у стійких соціальних зв`язках з іншим підозрюваними у кримінальному провадженню, тому може впливати на інших підозрюваних, шляхом незаконного схилення до дачі завідомо неправдивих показів, чим перешкоджати встановленню істини у провадженні. Також, підозрюваний може впливати на потерпілу та свідків у цьому кримінальному проваджені не маючи обмежень у пересуванні, оскільки йому відомі анкетні дані потерпілої та свідків у кримінальному провадженні та адреси їх мешкання. Таким чином, є достатні підстави вважати, що наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, з огляду на обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим, особу підозрюваного, суд приходить до висновку щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки слідчий в клопотанні та прокурор у судовому засіданні в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права підозрюваного ОСОБА_4 на свободу.

На думку суду, застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а запобіжний захід у вигляді тримання під вартою буде співмірним та доцільним задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В силу п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_4 , який у скоєному щиро розкаявся, співпрацює зі слідством, є раніше не судимим, має міцні соціальні зв`язки, суд приходить до висновку про необхідність визначення застави у розмірі тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 90240 гривень, що, на думку слідчого судді, є обґрунтованим, оскільки такий розмір застави є пропорційним щодо конкретної особи підозрюваного, враховуючи дані, які містяться в матеріалах клопотання, та обставин кримінального правопорушення, в якому вона підозрюється, а також буде достатнім для забезпечення виконання ОСОБА_4 як підозрюваним, покладених на нього обов`язків, та забезпечить виконання завдань кримінального провадження.

Отже, виходячи з практики ЄСПЛ, відповідно до якої, розмір застави повинен визначатися тим степенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, а тому розмір застави у сумі 90240 гривень є достатнім.

Одночасно, у випадку звільнення з-під варти на ОСОБА_4 слід покласти обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, зазначені у клопотанні слідчого.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділення відділення поліції №8 Миколаївського РУП Головного Управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000456 від 01.04.2025, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 задовольнити частково.

Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 31.05.2025 року (включно).

Визначити розмір застави, після внесення якої підозрюваний повинен бути звільнений з під варти, у межах 30 (тридцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90240 (дев`яносто тисяч двісті сорок гривень) грн.

В разі внесення застави, на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) утриматись від спілкування із потерпілими та свідками щодо обставин даного кримінального провадження;

4) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 09.04.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1