ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/583/21
Провадження №1-в/477/82/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 року Жовтневий районний суд Миколаївської області

у складі головуючого у справі судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві подання Миколаївського районного відділу №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській, Херсонській областях про звільнення від покарання, призначеного вироком суду у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Табачне Джанкойського району АРК, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, зареєстрованого за місцем проживання в АДРЕСА_1 , взятого на облік як внутрішньо переміщену особу по АДРЕСА_2 , засудженого 22 липня 2021 року Жовтневим районним судом Миколаївської області за частиною першою статті 309 КК України до 6 місяців виправних робіт із відрахуванням 10 відсотків із суми заробітку в дохід держави

за участю представника органу пробації ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

03 грудня 2024 року начальник Миколаївського районного відділу №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській, Херсонській областях (далі центр з питань пробації) звернувся до суду з поданням про звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання у виді виправних робіт у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку Жовтневого районного суду Миколаївської області від 22 липня 20221 року.

Подання обґрунтовано тим, що засуджений ОСОБА_6 перебуває на обліку центру з питань пробації та вирок відносно нього виконувався протягом чотирьох місяців. З початком бойових дій на території України засуджений виїхав за межі України та під час спілкування повідомив працівникам органу пробації про його перебування за межами України. З метою встановлення місця перебування засудженого, органом пробації надіслано запити за місцем його останнього проживання, закладами охорони здоров`я, органів національної поліції. Оскільки отримані відомості вказували на відсутність засудженого за місцем його проживання, органом пробації було ініційовано питання про оголошення засудженого в розшук та притягнення його до відповідальності за ухилення від відбування покарання за вироком суду.

За поданням органу пробації, ВП№4 МРУП ГУНП в Миколаївській області було заведено оперативно-розшукову справу відносно ОСОБА_6 , однак у внесені відомостей до ЄРДР за фактом ухилення засудженого від відбування покарання було відмовлено через відсутність ознак кримінального правопорушення.

Вважає, що оскільки з дня набрання вироком законної сили минуло понад два роки, тому відповідно до положень статті 80 КК України наявні підстави для звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, що й зумовило звернення до суду з цим поданням.

Представник центру з питань пробації ОСОБА_4 в судовому засіданні подання підтримала з підстав вказаних у ньому та просила його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення подання з огляду на те, що засуджений ОСОБА_6 перебуває у розшуку саме як особа, яка ухилилася від відбування покарання, тому вказані підстави свідчать про зупинення перебігу давності у цьому випадку у відповідності до частини третьої статті 80 КК України та, як наслідок, передчасності поданого клопотання. Просив у задоволенні подання органу пробації відмовити.

Засуджений ОСОБА_6 , будучи повідомлений про час та місце розгляду подання шляхом направлення повідомлення за місцем тимчасової реєстрації та за допомогою розміщення повідомлення на сайті суду, в судове засідання по розгляду подання органу пробації не з`явився, заяв та клопотань стосовно суті ініційованого органом пробації питання до суду не надав.

За вимогами статті 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Неявка належним чином повідомлених учасників провадження не перешкоджає розгляду такого відповідно до частини п`ятої статі 539 КПК України.

Враховуючи, що судом вичерпано можливості повідомлення засудженого про час та місце розгляду справи, а неявка ОСОБА_6 не перешкоджає вирішенню питання щодо розгляду подання органу пробації, суд з урахуванням положень частини п`ятої статті 539 КПК України вважає можливими провести розгляд справи за відсутності засудженого.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали особової справи засудженого ОСОБА_6 , суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення поданого представником органу пробації подання, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Як встановлено судом, вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 22 липня 2021 року ОСОБА_6 засуджено за вчинення кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 309 КК України до покарання у виді 6 (шести) місяців виправних робіт з відрахуванням із суми заробітку в дохід держави 10 (десяти) відсотків.

Даний вирок суду набрав законної сили 26 серпня 2021 року та був звернутий до виконання.

30 вересня 2021 року засуджений ОСОБА_6 прибув до органу пробації, де був ознайомлений з умовами відбування покарання та про наслідки ухилення від відбування покарання.

За матеріалами особової справи засудженого вбачається, що в період з жовтня 2021 року по 16 лютого 2022 року ОСОБА_6 з`являвся за викликом до органу пробації, а від СТОВ «СИНТЕЗ», за місцем роботи засудженого, щомісячно надходили платіжні доручення та розрахункові дані про перерахування частини заробітку на виконання вироку суду від 22 липня 2021 року.

Після початку бойових дій за місцем проживання засудженого ОСОБА_6 , внаслідок повномасштабного вторгнення на територію України, засуджений ОСОБА_6 змінив місце свого проживання та виїхав за межі України до Республіки Польща, про що повідомив орган пробації під час телефонної розмови 23 червня 2022 року, що вбачається з довідки про телефонну бесіду від 23 червня 2022 року.

У свою чергу, як вбачається з матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_6 , органом пробації було ініційовано розшукові заходи щодо встановлення місця перебування засудженого на території України, оскільки за запитами щодо його місця проживання чи перебування отримано відповідь про відсутність таких відомостей.

Згідно повідомлення ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області від 08 грудня 2022 року, 26 листопада 2022 року була заведена оперативно-розшукова справа категорії «Розшук» відносно засудженого ОСОБА_6 .

Згідно повідомлення ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області від 11 червня 2024 року, станом на 11 червня 2024 року місцезнаходження засудженого не встановлено.

Оскільки на даний час минули строки давності виконання обвинувального вироку суду, орган пробації звернувся до суду з поданням про звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку через призму заперечень прокурора ОСОБА_5 , щодо наявності підстав зупинення перебігу такого строку, судом враховується те, що за правилами статті 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Частини третя та четверта статті 80 КК України визначають перелік випадків за яких перебіг давності зупиняється та /або переривається, зокрема, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання перебіг давності зупиняється. У разі ж якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин, перебіг давності переривається.

За частиною другою статі 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Верховний Суд забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

При цьому, згідно з частиною шостою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

У постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі №201/604/20 сформульовано висновок про те, що стаття 80 КК України окреслює нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання. Засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання. Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

Під ухиленням від відбування покарання розуміють умисні дія або бездіяльність засудженого, спрямовані на невиконання покарання.

Тобто, в даному випадку, вбачається і те, що суду, з урахуванням заперечень прокурора, які висловлені ним у судовому засіданні, належить встановити чи наявні підстави для зупинення перебігу строку давності виконання обвинувального вироку чи для його переривання, що в цьому випадку слугуватиме підставою для подальшого виконання вироку суду. В протилежному ж випадку положення статті 80 КПК України щодо звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку підлягають обов`язковому застосуванню в імперативній формі.

Так, ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання (постанова Верховного Суду України від 24 грудня 2015 року у справі №5-324кс15).

Відповідно до позиції Верховного Суду, що міститься у постанові від 20 жовтня 2021 року (справа № 487/3326/15-к), застосування статті 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності. Проте ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, питання вирішення якого належить до компетенції суду, а отже, цей факт слід встановлювати з дотриманням вимог процесуальної форми, а саме лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

За викладеного вбачається і те, що єдиною та безумовною підставою для визнання особи такою, що ухиляється від виконання покарання, призначеного їй за вироком суду, є лише наявність обвинувального вироку суду, яким особа буде визнана винною саме в ухиленні від відбування покарання.

У той же час, за матеріалами особової справи засудженого ОСОБА_6 вбачається, що поданням від 10 квітня 2024 року, адресованим начальнику ВП №4 МРУП ГУНП в Миколаївській області, начальником Миколаївського районного відділу №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській, Херсонській областях ініційовано питання перевірки дій засудженого ОСОБА_6 , що можуть містити ознаки кримінального правопорушення, пов`язаного з ухиленням від призначеного покарання у виді виправних робіт.

Однак листом від 11 червня 2024 року №7112/34-2024, начальником ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області повідомлено орган пробації про відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР за цим поданням через те, що проведеною перевіркою не встановлено складу кримінального правопорушення.

З огляду на вказані обставини, щодо наявності підстав для притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного з ухиленням від відбування покарання у виді виправних робіт, що охоплюється складом кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 389 КК України не виявлено.

Наявність лише факту невиконання засудженим покарання у виді виправних робіт саме по собі не свідчить про ухилення від відбування цього покарання.

Слід звернути увагу на те, що за матеріалами особової справи засудженого ОСОБА_6 встановлено, що останній повідомив орган пробації про його перебування за межами України в Республіці Польща, однак органом пробації не подано жодного запиту, в тому числі в межах міжнародного співробітництва, щодо встановлення адреси його проживання, а розпочато заходи щодо встановлення його місця перебування на території України, що в кінцевому результаті призвело до оголошення його в розшук.

При цьому, судом також враховується, що причиною, яка слугувала підставою для виїзду засудженого ОСОБА_6 за кордон, є наявність у нього на утриманні п`ятьох дітей, що за визначенням наведеним у статі 1 Закону України «Про охорону дитинства» № 2402-III від 26 квітня 2001 року відносить його родину до багатодітної сім`ї. А враховуючи, що в період з 24 лютого 2022 року по 10 листопада 2022 року Миколаївська область та безпосередньо Миколаївський район перебували на лінії бойового зіткнення, виїзд ОСОБА_6 з родиною за межі України був пов`язаний безпосередньо зі створенням безпечних умов проживання для своєї родини та не свідчить про чіткий та свідомий намір ОСОБА_6 ухилитися від відбування покарання у виді виправних робіт.

Також в даному випадку слід зважити і на довідку про відбутий засудженим до виправних робіт строк покарання від 10 квітня 2024 року №29/7/599-24, за якою ОСОБА_6 , будучи засудженим до 6 місяців виправних робіт, відбув строк покарання у виді 4 місяців виправних робіт, що також вказує на те, що засуджений ОСОБА_6 не мав наміру уникати від виконання покарання за вироком суду від 22 липня 2021 року та такі його дії викликані об`єктивними причинами.

Ні органом пробації, ні прокурором не наведено обставин, які б свідчили про конкретну поведінку засудженого щодо перешкоджання процедурі виконання вироку, а відповідно підстав, які б указували на зупинення перебігу строку давності виконання вироку судом не встановлено.

Доводи прокурора, щодо перебування засудженого ОСОБА_6 в розшуку в даному випадку не є підставою, яка б свідчила про переривання чи зупинення перебігу строку давності виконання вироку.

Дані про те, що з часу постановлення вироку 22 липня 2021 року засуджений вчинив новий злочин, що б могло бути підставою для переривання строку давності виконання вироку, у матеріалах особової справи засудженого відсутні.

Зважаючи на те, що вирок в частині покарання у виді виправних робіт стосовно засудженого ОСОБА_6 не був виконаний протягом більше двох років, а сам засуджений протягом цього строку не ухилявся від відбування покарання та не вчинив нового кримінального правопорушення, подання органу пробації про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання слід задовольнити.

Керуючись статтею 80 КК України, статтею 537-539 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Подання задовольнити.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити від відбування покарання за вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 22 липня 2021 року у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду або через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом семи днів з дня проголошення.

СУДДЯ ОСОБА_7