Провадження №: 1-кп/752/1961/24
У Х В А Л А

Іменем України

19.08.2024 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження №0001638 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Києва, має вищу освіту, офіційно не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 287 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

встановив:

до Голосіївського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 по обвинуваченню у вчиненні злочину, передбаченого ст.287 КК України, за наступних обставин: ОСОБА_3 02.03.2024 року ввечері, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, але не пізніше 23 год. 58 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , будучи обізнаним про відсутність у ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 посвідчення водія, а відповідно відсутність права на керування транспортним засобом, передав останньому ключ та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від автомобіля марки «BMW», модель «525», д.н.з. НОМЕР_1 з подальшим допуском ОСОБА_5 до керування даним транспортним засобом.

Після чого потерпілий ОСОБА_5 03.03.2024 року приблизно о 00 год. 03 хв., керуючи технічно справним транспортним засобом «BMW», модель «525», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись в темний час доби по сухому чистому дорожньому покритті проїзної частини бульвару Миколи Міхновського у м. Києві, порушив п.п.2.3(б), 12.1 та 12.9 (б) ПДР України, проявив неуважність, не слідкував за дорожньою обстановкою та своєчасно не зреагував на її зміну, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, перевищив максимальну швидкість, зазначену у п. 12-4-12.7 ПДР України, відповідно до яких у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50км/год, в результаті чого не впорався з керуванням та здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Toyota» модель «Prius» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_7 , а в подальшому з колесовідбійником, що призвело до тілесних ушкоджень водія транспортного засобу «BMW», модель «525», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 та пасажира транспортного засобу «BMW», модель «525», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_6 .

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_5 та пасажир ОСОБА_6 отримали середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Між подіями транспортної травми від 03.03.2024 року та отриманням тілесних ушкоджень ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є прямий причинно-наслідковий зв`язок.

Таким чином, внаслідок допуску власником ОСОБА_3 , до керування транспортним засобом марки «BMW», модель «525», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5, який не має права на керування транспортним засобом, спричинено потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ст. 287 КК України, а саме допуск до керування транспортним засобом особи, яка не має права на керування транспортним засобом, вчинене особою, відповідальною за експлуатацію транспортного засобу, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Кримінальне провадження підсудне Голосіївському районному суду м. Києва.

Обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, підстав для його повернення немає.

Під час підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_3 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням винного з потерпілими, оскільки він відшкодував шкоду та примирився з потерпілими. ОСОБА_3 вказав, що відшкодував потерпілим завдані збитки та примирився з ними, наслідки закриття справи з даних підстав розуміє, також розуміє, що закриття провадження у зв"язку з примиренням не є реабілітуючою обставиною.

Потерпілий ОСОБА_5 повідомив, що він примирився з обвинуваченим, будь-яких претензій до обвинуваченого не має, просив справу закрити.

Потерпілий ОСОБА_6 повідомив, що він також примирився з обвинуваченим, будь-яких претензій до обвинуваченого не має, просив справу закрити.

Заслухавши думку прокурора, який не заперечував щодо задоволення заявленого клопотання, суд вважає, що клопотання обвинуваченого підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом, у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з вимогами ст. 46 КК України, особа, яка вперше вчинила необережний нетяжкий злочин, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилась з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Згідно вимог Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», передбачене у ст. 46 КК України звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Згідно з даних обвинувального акту, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин, який відповідно до вимог ст. 12 КК України, відноситься до необережного нетяжкого злочину, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, згідно слів потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 їм в повній мірі відшкодовані завдані збитки, претензій не мають, просять справу закрити.

Враховуючи те, що у справі наявні всі обов`язкові елементи, перелічені у ст.46 КК України, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, який раніше не притягався до кримінальної відповідальності, негативно ставиться до наслідків своїх необережних дій, а також з огляду на те, що він має постійне місце проживання та реєстрації, розуміє наслідки такого закриття справи, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити клопотання обвинуваченого та звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст. 287 КК України, а кримінальне провадження відносно останнього закрити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 284, 363, 369, 370, 372 КПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», суд

ухвалив:

клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 - задовольнити.

Кримінальне провадження №0001638 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 287 КК України, закрити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст. 287 КК України, у зв`язку із примиренням винного з потерпілими.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 7 діб з моменту проголошення.

Суддя ОСОБА_1