"29" липня 2024 р. Справа № 363/3789/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2024 року м. Вишгород

Слідчий суддя Вишгородського районного суду Київської області ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді клопотання слідчого СВ Вишгородского РУП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0003041 від 30.11.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ряшки Прилуцького району Чернігівської області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні неповнолітніх дітей 2007 року народження та 2013 року народження, не працюючого офіційно, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 26.04.2024 року Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч.3 ст. 15, ч.4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки,

ВСТАНОВИВ:

До Вишгородського районного суду надійшло клопотання СВ Вишгородского РУП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0003041 від 30.11.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України , в якому просять застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням останнього в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 по АДРЕСА_3 , в межах строку досудового розслідування та не визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні, відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України.

В обґрунтування вимог клопотання зазначено, що в ході досудового розслідування встановлено, що військовослужбовець військової служби за призовом по мобілізації рядовий ОСОБА_4 , водій транспортного відділення інженерно-технічної роти групи інженерного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , самовільно покинув розташування підрозділу без зброї, про що нікому не повідомляв та направився в невідомому напрямку.

Так, згідно з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій записці) від 19.05.2022 №124 рядовий ОСОБА_4 з 19.05.2022 зарахований до списків особового складу частини та на всі інші забезпечення, з 19.05.2022 приступив до виконання службових обов`язків за посадою водія кулеметного взводу 1 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Згідно з наказу командиру військової частини НОМЕР_1 від 17.01.2023 №17 рядовий ОСОБА_4 приступив до виконання службових обов`язків за посадою водія транспортного відділення інженерно-технічного взводу інженерно-технічної роти групи інженерного забезпечення військової частини НОМЕР_1 .

Рядовий ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом, відповідно до вимог ст. ст. 4, 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст. ст. 1, 2, 3, 6, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів (начальників); виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, які визначаються Статутами, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями; неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін та про виконання наказу доповісти командирові (начальникові який віддав наказ, і своєму безпосередньому начальникові); сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України; вважатися таким, що виконує обов`язок з військової служби, знаходячись на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять).

Згідно Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, який діє по теперішній час.

Однак, під час проходження військової служби у рядового ОСОБА_4 , виник злочинний умисел, спрямований на дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби вчинене в умовах воєнного стану, який він реалізував за наступних обставин.

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, у порушення вимог ст. ст. 4, 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 11, 16, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст. ст. 1, 2, 3, 6, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», з метою повністю ухилитись від проходження військової служби спільно із іншими військовослужбовцями Кадрового центру Збройних Сил України, 31.07.2023 близько 14 год. 00 хв., вчинив дезертирство, тобто самовільно залишив територію місця проходження служби, а саме населений пункт Петропілля Харківської області.

Таким чином, ОСОБА_4 , вчинив дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби вчинене в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Слідчий та прокурор на підставі оцінки отриманих доказів як окремо, так і в своїй сукупності стверджує, що вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується матеріалами досудового розслідування.

На даний час є необхідність у застосуванні запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, оскільки є достатньо підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке безальтернативно передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, а тому, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення покарання, а відтак встановлена наявність достатніх підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою забезпечення безперешкодного, повного та всебічного досудового розслідування даного кримінального провадження, що повністю підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, підозрюваний ОСОБА_4 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , де також проходять військову службу свідки у кримінальному провадженні, для яких він є співслужбовцем, у зв`язку з чим може особисто або опосередковано негативно впливати на хід досудового слідства та в подальшому судового розгляду, та через прохання, погрози або іншим шляхом щодо знищення, приховання або спотворення документів та речей, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, що повністю підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Перебуваючи на волі, ОСОБА_4 з метою уникнення кримінальної відповідальності, може як у спосіб погроз, підкупу, психологічного впливу, так і в інший спосіб незаконно впливати на осіб, які вже були допитані як свідки у кримінальному проваджені, так і на тих осіб, які встановлюються, яким відомо або можливо відомо про протиправні дії солдата ОСОБА_4 .

Також, наразі встановлюються дані про можливу причетність ОСОБА_4 до вчинення інших кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим, підозрюваний не будучи тимчасово позбавлений волі, зможе вчинювати тиск на можливих свідків у даному кримінальному провадженні, з метою приховання своєї злочинної діяльності, що в своїй сукупності підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст.177 КПК України.

На підставі викладеного, враховуючи те, що ОСОБА_4 притягається до кримінальної відповідальності та під впливом тяжкості покарання, яке загрожує останньому, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, та у такий спосіб істотно перешкоджати повному та всебічному досудовому розслідуванню даного кримінального провадження, що в своїй сукупності підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст.177 КПК України.

Більш м`які запобіжні заходи застосовані до обвинуваченого

ОСОБА_4 призведуть до продовження злочинної діяльності, нададуть змогу переховуватись від органів досудового розслідування та впливати на розслідування кримінального провадження, або перешкоджати цьому іншим шляхом.

Враховуючи, що ОСОБА_4 являється військовослужбовцем та вчинив особливо тяжкий злочин, з метою забезпечення виконання солдатом ОСОБА_4 , покладених на нього обов`язків, беручи до уваги, що вчинені останнім кримінальне правопорушення створило в очах інших військовослужбовців негативні враження безладдя та безкарності в системі Збройних Сил України, а тому є виключним випадком, зважаючи на суспільно ситуацію у державі слід солдату ОСОБА_4 визначити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор підтримав заявлене клопотання в повному обсязі та просив задовольнити.

Захисник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора з підстав не доведення стороною обвинувачення існування ризиків передбачених ст. 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні визнав свою вину у вчиненні інкримінованого правопорушення та підтримав думку свого захисника, просив відмовити у задоволенні клопотання та надати йому можливість повернутись на військову службу, але у іншу військову частину.

Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання, слідчим суддею зазначається наступне.

З матеріалів клопотання встановлено, що відділенням розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Вишгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області розслідується кримінальне провадження № 0003041 від 30.11.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

26 липня 2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з ч.8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Обставини, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу передбачені ст. 178 КПК України, відповідно до якої, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан; наявність судимостей; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На підтвердження обґрунтованості підозри органом досудового розслідування до матеріалів клопотання надано наступні докази: повідомлення про виявлене кримінальне правопорушення від 01.08.2023 року, документи службового розслідування, протоколи допиту свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 від. 15.01.2024 року, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 від 26.07.2024 та інші матеріали, зібрані в ході досудового розслідування.

Слідчий суддя враховує, що поняття обґрунтована підозра не визначене у національному законодавстві, але, зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд враховує позиції Європейського суду з прав людини викладені в його рішеннях.

У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий, поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року).

Враховуючи наведену вище практику Європейського Суду з прав людини та не вирішуючи питання доведеності вини ОСОБА_4 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що для вирішення питання про обрання запобіжного заходу, підозра в розумінні вимог ст.ст. 177, 178 КПК України є обґрунтованою.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим моментом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. У справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 вказано, що особлива якість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Також, при вирішенні вказаного питання необхідно прийняти до уваги те, що відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя, тяжкість можливих наслідків уникнення від суду і серйозність пред`явленого обвинувачення, необхідність попередити тиск на свідків. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний та соціальний стан особи.

З урахуванням вищевикладеного та повідомленої ОСОБА_4 підозри слідчий суддя погоджується, що є достатні підстави вважати про наявність ризиків, які передбачені пунктами 1,2,3,4 статті 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

За таких обставин, враховуючи наявність ризиків, передбачених пунктами 1,2,3,4 статті 177 КПК України, особу ОСОБА_4 , який є судимим, не має офіційної роботи, проживає не за місцем реєстрації, тяжкість покарання, яка загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, що у своїй сукупності свідчить про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам, вважаю за необхідне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Крім того, з огляду на вищезазначене, слідчим суддею під час дії воєнного стану враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, зазначається про відсутність потреби у визначенні розміру застави щодо ОСОБА_4 , що відповідає положенню ч. 4 ст. 183 КПК України.

Керуючись ст.ст.176-178,183,184,193,194,309 КПК України,слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Вишгородского РУП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0003041 від 30.11.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України стосовно ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням останнього в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 по АДРЕСА_3 в межах строку досудового розслідування, тобто до 26 вересня 2024 року включно.

Повний текст ухвали проголошено 02 серпня 2024 року о 11 годині 00 хвилин.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1