Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 315/1802/18
Провадження №: 1-в/332/180/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2024 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя подання заступника начальника філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області від 01.10.2024 про приведення у відповідність до закону вироку щодо засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 09.09.2019 Пологівським районним судом Запорізької області за ст. 185 ч. 3 КК, до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75,76 КК України 1 рік іспитового строку,

встановив:

До Заводського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання заступника начальника філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області від 01.10.2024 про приведення вироку у відповідність до закону щодо засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 09.09.2019 Пологівським районним судом Запорізької області за ст. 185 ч. 3 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75,76 КК України 1 рік іспитового строку.

З матеріалів подання вбачається, що на обліку Пологівського РС № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області з 18.10.2019 року перебуває громадянин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , засуджений 09.09.2019 Пологівським районним судом Запорізької області за ст. 185 ч. 3 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України - 1 рік іспитового строку, з покладенням па нього судом обов`язків, передбачених и.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок Пологівського районного суду Запорізької області від 09.09.2019 року по справі № 315/1802/18 щодо засудженого ОСОБА_4 набрав законної сили 10.10.2019 року.

Засуджений ОСОБА_4 з 18.10.2019 року перебуває на обліку Пологівського районного сектору № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області.

28.10.2019 року гр. ОСОБА_4 був ознайомлений з умовами та порядком відбування покарання, а також з обов`язками покладеними на нього судом, з правовими наслідками звільнення від відбування покарання з випробуванням та попереджений про неприпустимість скоєння нового кримінального правопорушення.

З 20.04.2020 року ОСОБА_4 зник з постійного місця проживання, тому органом пробації після проведення першочергових заходів розшуку до органів пробації було направлено про передачу матеріалів для подальших розшукових заходів. Органами поліції 02.07.2020 року було заведено ОРС № 50072020 та до початку бойових дій на території Запорізької області розшук результатів не дав. Пологівським районним відділом ГУГІП в Запорізькій області 22.11.2022 року було відновлено ОРС відносно ОСОБА_4 за № 51132205 На теперішній час розшук останнього триває.

Станом на 09.09.2020 р. для засудженого закінчився встановлений судом іспитовий строк, про те подання про звільнення від відбування покарання з випробуванням у зв`язку із закінченням іспитового строку відносно ОСОБА_4 до Гуляйпільського районного суду Запорізької області не направлялося у зв`язку із розшуком останнього.

Матеріали особової справи знаходяться на території активних бойових дій.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 ст. 74 КК України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до ч. 3 ст. 57, ч. 1 ст. 58, ч. 1 ст. 62 КК України), 11, 13, 13-2 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу.

09.08.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ.

Відповідно до вказаного Закону № 3886-ІХ, ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями частини першої ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 ст. 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року.

Станом на 01.01.2018 року, розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, згідно із Законом України «Про Державний бюджет на 2018 рік» становив 1762,00 грн, а 50 відсотків від його розміру становили 881,00 грн.

Зі змісту вироку Пологівського районного суду Запорізької області від 09.09.2019 року вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. З ст. 185 КК України, ОСОБА_4 скоїв 11 жовтня 2018 року та спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 1119 гри 72 коп. що станом на день вчинення крадіжки складає суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (менше 1762,00 грн).

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння (ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 року у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Таким чином діяння, за вчинення якого засуджено ОСОБА_7 вироком Пологівського районного суду Запорізької області від 09.09.2019 за ч. 3 ст. 185 КК України, наразі не може вважатись кримінально караним правопорушенням, оскільки вартість майна, за викрадення якого останній засуджений, не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого наразі передбачено саме кримінальну відповідальність 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Частиною другою ст. 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

У зв`язку із зазначеним, оскільки кримінальна караність діяння, за вчинення якого засуджено ОСОБА_4 , усунута, суд приходить висновку про те, що на підставі ч. 2 ст. 74 КК України ОСОБА_4 необхідно звільнити від призначеного покарання за вироком Пологівського районного суду Запорізької області від 09.09.2019 за ч. 3 ст. 185 КК України.

На підставі викладеного, керуючись вимогами Закону України № 3886-IX від 18.07.2024 року, ч. 1, ч. 3 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. ст. 372, 376, 537, 539 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ

Подання заступника начальника філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області про приведення у відповідність до закону вироку Пологівського районного суду Запорізької області від 09.09.2019 стосовно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного за вироком Пологівського районного суду Запорізької області від 09.09.2019 за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1