Провадження № 1-кс/686/6096/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2024 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, у кримінальному провадженні №0000234,

встановив:

18.07.2024 року прокурор відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_3 , після усунення недоліків, визначених в ухвалі слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08.07.2024 р., звернувся до слідчого судді з новим клопотанням про накладення арешту на майно, яке 28.06.2024 р., під час проведення, у період часу з 14 год. 44 хв. по 16 год. 41 хв., обшуку у квартирі АДРЕСА_1 , було вилучено у ОСОБА_4 , зокрема, на належні йому: мобільний телефон марки «iPhone 15 Pro Max», моделі MU6Y3J/A, серійний номер НОМЕР_1 , IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , із номером телефону НОМЕР_4 ; грошові кошти - 100 купюр, номіналом по 100 доларів США кожна (серії та номери: PD98284270B, PD982842B, PD98284274B, PD98284273B, LF93723488J, MD86857740A, PL53706772B, MF91000732C, PL53706771B, PE81919988C, ML98692381A, MF08890928D, LB51263775U, LG31677424E, MB28900649S, PB16516278M, LB06657410H, LG31677414E, MB82395601S, LB09171213H, MH93844426A, PG71446842B, MK37204118C, MK37204117C, MB28900661S, MI00948459A, LB97491386V, MB28900648S, ML73462246B, PD98284201B, PD98284202B, PD98284203B, PD98284204B, PD98284205B, PD98284206B, PD98284207B, PD98284208B, PD98284209B, PD98284210B, PD98284211B, PD98284212B, PD98284213B, PD98284214B, PD98284215B, PD98284216B, PD98284217B, PD98284218B, PD98284219B, PD98284220B, PD98284221B, PD98284222B, PD98284223B, PD98284225B, PD98284226B, PD98284227B, PD98284228B, PD98284229B, PD98284230B, PD98284231B, PD98284232B, PD98284233B, PD98284234B, PD98284235B, PD98284236B, PD98284237B, PD98284238B, PD98284224B, PD98284239B, PD98284240B, PD98284241B, PD98284242B, PD98284243B, PD98284244B, PD98284245B, PD98284246B, PD98284247B, PD98284248B, PD98284249B, PD98284250B, PD98284251B, PD98284252B, PD98284253B, PD98284254B, PD98284255B, PD98284256B, PD98284257B, PD98284258B, PD98284259B, PD98284260B, PD98284261B, PD98284262B, PD98284263B, PD98284264B, PD98284265B, PD98284266B, PD98284267B, PD98284268B, PD98284269B, PD98284271B, PD98284272B), у загальній сумі 10000 доларів США.

В обґрунтування клопотання прокурором зазначено, що «25.04.2024 року до СУ ГУНП в Хмельницькій області з УСБУ у Хмельницькій області надійшло повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, із заявою ОСОБА_5 про вчинене кримінальне правопорушення. Відповідно до вказаних матеріалів, ОСОБА_6 , завідуючий травматологічним відділенням КНП «Старокостянтинівська багатопрофільна лікарня», діючи з корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення, 22.04.2024 року, вимагав у ОСОБА_5 неправомірну вигоду, в сумі 12 000 доларів США, за здійснення впливу на службових осіб КНП «Хмельницька обласна лікарня» ХОР щодо виготовлення медичних документів, які стануть підставою надання ОСОБА_5 ІІІ групи інвалідності, та на членів і голову Хмельницької обласної МСЕК, щодо прийняття рішення про надання останньому ІІІ групи інвалідності. Відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000234 від 25.04.2024, за ч.3 ст.369-2 КК України.

22.04.2024 ОСОБА_5 , у зв`язку з постійними болями в районі хребта після отриманої травми, з метою отримання інформації про процедуру направлення на МСЕК для отримання групи інвалідності, звернувся до завідувача травматологічним відділенням КНП Старокостянтинівської багатопрофільної лікарні ОСОБА_6 . Цього ж дня, в ході зустрічі з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , перебуваючи на другому поверсі КНП «Старокостянтинівська багатопрофільна лікарня», за адресою: м.Старокостянтинів, вул.Захисників України, 47, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, повідомив ОСОБА_5 , що він, використовуючи свої зв`язки та маючи можливість впливу на голову Хмельницької обласної МСЕК, посприяє у оформленні медичних документів щодо стану здоров`я ОСОБА_5 , отримання направлення на МСЕК та подальшого надання ОСОБА_5 . ІІІ групи інвалідності, за умови передачі йому неправомірної вигоди, у вигляді грошових коштів, у сумі 12000 доларів США, за вплив на голову Хмельницької обласної МСЕК, а у іншому випадку, отримання направлення до Хмельницької обласної МСЕК та оформлення групи інвалідності ОСОБА_5 прийнято не буде, на що ОСОБА_5 вимушено погодився. Надалі, 14.05.2024 ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні «Гіпсувальні» КНП «Старокостянтинівська багатопрофільна лікарня», що за адресою: м.Старокостянтинів, вул.Захисників України, 47, близько 14 год., після повідомлення ОСОБА_6 про те, що з 06.06.2024 терміном 10 днів ОСОБА_5 буде перебувати на стаціонарному лікуванні у КНП «Хмельницька обласна лікарня» ХОР терміном 10 днів, без фактичного перебування у лікарні та проходження лікування, передав на вимогу ОСОБА_6 частину неправомірної вигоди, в сумі 2 000 доларів США, за вплив на голову Хмельницької обласної МСЕК щодо надання ОСОБА_5 . І ІІ групи інвалідності, та вказав, що решту 2 000 доларів США передасть ОСОБА_6 06.06.2024, оскільки вказана сума коштів для нього є значна. В ході вказаної розмови ОСОБА_6 повідомив, що кошти необхідно буде надати йому до виготовлення документів, в іншому разі, документи виготовляти ніхто не буде, на що ОСОБА_5 вимушено погодився. 06.06.2024 ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні «Гіпсувальні» КНП «Старокостянтинівська багатопрофільна лікарня», що за адресою:м.Старокостянтинів, вул.Захисників України, 47, близько 12 год., під час зустрічі із ОСОБА_5 , повідомив останньому, що на даний час частину неправомірної вигоди, в сумі 2 000 доларів США, йому надавати не потрібно, а 16-17.06.2024 необхідно буде передати другу частину неправомірної вигоди в сумі 10 000 доларів США. В подальшому, 12.06.2024 близько 12 год. 30 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні «Гіпсувальні» КНП «Старокостянтинівська багатопрофільна лікарня», що за адресою: м.Старокостянтинів, вул. Захисників України, 47, повідомив ОСОБА_5 , що йому необхідно буде поїхати в КНП «Хмельницька обласна лікарня» ХОР, з метою оформлення документів для перебування останнього на стаціонарному лікуванні. Так, 17.06.2024 ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_5 про необхідність з`явитись до лікаря невропатолога КНП «Хмельницька обласна лікарня» ХОР ОСОБА_7 , з метою огляду останнього та підготовки необхідних документів для подальшого оформлення ОСОБА_5 на стаціонарне лікування. У зв`язку з чим, цього ж дня, близько 10 год. 17 хв. ОСОБА_6 , разом із ОСОБА_5 , на автомобілі ОСОБА_6 «Skoda Superb», д.н.з. НОМЕР_5 , направились до м. Хмельницький до КНП «Хмельницька обласна лікарня». Під час поїздки, ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_5 про необхідність зателефонувати до лікаря невропатолога ОСОБА_7 та повідомити, що він від ОСОБА_8 , тобто, ОСОБА_4 , що ОСОБА_5 і зробив. В подальшому, ОСОБА_5 близько 11 год. 15 хв. прибув до кабінету ОСОБА_7 , що розташований у корпусі № 3 КНП «Хмельницька обласна лікарня» ХОР, де ОСОБА_7 повідомила останньому про необхідність пройти ЕКГ та огляд лікарів кардіолога, окуліста та ортопеда, з метою оформлення ОСОБА_5 на стаціонарне лікування до КНП «Хмельницька обласна лікарня» ХОР. Після цього, близько 12:26 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи у коридорі КНП «Хмельницька обласна лікарня» ХОР, повідомив ОСОБА_5 про необхідність надання ОСОБА_7 коштів, в сумі 400 доларів США, за виготовлення нею документів, які стануть підставою надання йому ІІ групи інвалідності. Окрім того, ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_5 , що після виготовлення документів ОСОБА_7 , ОСОБА_5 має передати йому решту неправомірної вигоди в сумі 10 000 доларів США. Так, 26.06.2024 ОСОБА_6 зателефонував ОСОБА_9 та повідомив про необхідність передачі йому другої частини неправомірної вигоди 28.06.2024. 28.06.2024 ОСОБА_5 , виконуючи попередню домовленість з ОСОБА_6 , близько 13 год. 40 хв. прибув до кабінету №7 поліклініки КНП «Старокостянтинівська багатопрофільна лікарня» та, за вказівкою ОСОБА_6 , пройшовши до приміщення «Перев`язочної», на вимогу останнього передав йому неправомірну вигоду, в сумі 10 000 доларів США, за вплив на голову Хмельницької обласної МСЕК, який, відповідно до підпункту «в» пункту 1 ч.1 ст.3 ЗУ «Запобігання корупції», уповноважений на виконання функцій держави, щодо надання ОСОБА_5 ІІ групи інвалідності. Після отримання неправомірної вигоди, ОСОБА_6 був затриманий працівниками правоохоронних органів у кабінеті №7 лікаря травматолога КНП «Старокостянтинівська багатопрофільна лікарня».

Так, за місцем проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду 28.06.2024 року, в період часу з 14:44 год. по 16:41 год., проведено санкціонований обшук, під час якого виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «iPhone 15 Pro Max», номер моделі MU6Y3J/A, серійний номер НОМЕР_1 , IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , із номером телефону НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_4 , як річ, яка має значення речового доказу у кримінальному провадженні, оскільки може містити телефоні розмови та листування між фігурантами кримінального провадження; грошові кошти - 100 купюр, номіналом 100 доларів США, з наступними серіями та номерами: PD98284270B, PD982842B, PD98284274B, PD98284273B, LF93723488J, MD86857740A, PL53706772B, MF91000732C, PL53706771B, PE81919988C, ML98692381A, MF08890928D, LB51263775U, LG31677424E, MB28900649S, PB16516278M, LB06657410H, LG31677414E, MB82395601S, LB09171213H, MH93844426A, PG71446842B, MK37204118C, MK37204117C, MB28900661S, MI00948459A, LB97491386V, MB28900648S, ML73462246B, PD98284201B, PD98284202B, PD98284203B, PD98284204B, PD98284205B, PD98284206B, PD98284207B, PD98284208B, PD98284209B, PD98284210B, PD98284211B, PD98284212B, PD98284213B, PD98284214B, PD98284215B, PD98284216B, PD98284217B, PD98284218B, PD98284219B, PD98284220B, PD98284221B, PD98284222B, PD98284223B, PD98284225B, PD98284226B, PD98284227B, PD98284228B, PD98284229B, PD98284230B, PD98284231B, PD98284232B, PD98284233B, PD98284234B, PD98284235B, PD98284236B, PD98284237B, PD98284238B, PD98284224B, PD98284239B, PD98284240B, PD98284241B, PD98284242B, PD98284243B, PD98284244B, PD98284245B, PD98284246B, PD98284247B, PD98284248B, PD98284249B, PD98284250B, PD98284251B, PD98284252B, PD98284253B, PD98284254B, PD98284255B, PD98284256B, PD98284257B, PD98284258B, PD98284259B, PD98284260B, PD98284261B, PD98284262B, PD98284263B, PD98284264B, PD98284265B, PD98284266B, PD98284267B, PD98284268B, PD98284269B, PD98284271B, PD98284272B, в загальній сумі 10000 доларів США, як кошти, здобуті злочинним шляхом, оскільки в ході досудового розслідування встановлено факти сприяння ОСОБА_4 у «фіктивному лікуванні» ОСОБА_5 за визначену суму неправомірної вигоди.

29.06.2024 року, постановою слідчого, мобільний телефон марки «iPhone 15 Pro Max», номер моделі MU6Y3J/A, серійний номер НОМЕР_1 , IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , із номером телефону НОМЕР_4 , визнано речовим доказом, оскільки на ньому можуть міститись телефоні розмови та листування між фігурантами кримінального провадження та заявником, та 100 купюр, номіналом 100 доларів США (серії та номера яких зазначені вище), в загальній сумі 10000 доларів США, визнано речовими доказами, оскільки вони зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту вимагання неправомірної вигоди у заявника ОСОБА_5 .

З метою запобіганню можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження зазначеного майна, прокурор у клопотанні просить накласти арешт: на вказаний мобільний телефон, як такий, що містить відомості, які можуть бути використанні в ході досудового розслідування кримінального провадження, як доказ факту чи обставин вчинення кримінального правопорушення, та на зазначені грошові кошти, як гроші, набуті кримінально протиправним шляхом.»

Прокурор ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 та його представник адвокат ОСОБА_10 в судове засідання не з`явились, що, відповідно до ч.1 ст.172 КПК України, не є перешкодою для розгляду даного клопотання.

Дослідивши надані матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження №0000234, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово зазначав, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном, має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п.2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року вказувалося на порушення ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Також, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що має існувати розумна пропорційність між заходами і метою, заради якої їх застосовано (рішення у справі «Літґоу та інші проти Сполученого Королівства»).

Справедливий баланс має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини.

Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе індивідуальний і надмірний тягар (рішення у справі «Брумареску, Трегубенко проти України»). Судам належить з`ясувати, чи дотримано справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу і вимогами захисту основних прав громадян (рішення у справах «Спорронг і Льонрот проти Швеції», «Іатрідіс проти Греції»).

В пункті 86 Рішення ЄСПЛ у справі «Вєренцов проти України» від 11 квітня 2013 року зазначено, що судом враховується також якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра що до вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Арешт майна, відповідно до ч.2 ст.131 КПК України, є одним із заходів кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

Згідно з ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Ч.1 ст.173 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Отже, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст.94, 132, 173 КПК України, враховує правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження арешту майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження можливого вчинення особою кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак, вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати вид обмеження, з метою уникнення негативних наслідків.

Встановлено, що Головним управлінням Національної поліції в Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000234 від 25.04.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України.

Як вбачається з наданих матеріалів, під час проведення, у період часу з 14 год. 44 хв. до 16 год. 41 хв. 28.06.2024 р., санкціонованого обшуку у квартирі АДРЕСА_1 , у ОСОБА_4 , окрім іншого, був вилучений належний йому мобільний телефон марки «iPhone 15 ProMax», моделі MU6Y3J/A, серійний номер НОМЕР_1 , IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , із номером телефону НОМЕР_4 . Вказана річ, на яку просить накласти арешт прокурор, відповідає критеріям речових доказів, відповідно до ст.98 КПК України, оскільки існує сукупність підстав і підозр вважати, що він містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому, 29.06.2024 р. цей мобільний телефон, постановою слідчого, було визнано речовим доказом у зазначеному кримінальному провадженні.

Слідчим суддею відхиляються висловленні у письмовому запереченні аргументи представника третьої особи ОСОБА_10 , щодо того, що прокурором пропущений строк на звернення до слідчого судді із клопотанням про арешт вилученого під час обшуку майна. Так, 05.07.2024 р. до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області надійшло клопотання, відправлене прокурором за допомогою поштового зв`язку 29.06.2024 р., про накладення арешту на майно, в тому числі й на те, яке 28.06.2024 р., під час проведення, у період часу з 14 год. 44 хв. по 16 год. 41 хв., обшуку у квартирі АДРЕСА_1 , було вилучено у ОСОБА_4 , однак це клопотання прокурора ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08.07.2024 р. було повернуто прокурору, із встановленням строку в 72 години для усунення недоліків. Вказана ухвала слідчого судді від 08.07.2024 р. прокурором була отримана 16.07.2024 р. Після усунення відповідних недоліків, прокурором 18.07.2024 р. було подане нове клопотання, тобто строки, передбачені ст.ст.171, 172 КПК України, на звернення до слідчого судді із відповідним клопотанням про арешт майна, прокурором були дотриманні та не пропущенні. Щодо аргументу адвоката ОСОБА_10 стосовно того, що прокурор просить накласти арешт на майно ОСОБА_4 , який не є підозрюваним у кримінальному провадженні та його причетність до можливих протиправних дій ОСОБА_11 не доведена, то слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що згідно з ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (арешт майна з метою забезпечення збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, а отже коло осіб, на майно яких може бути накладено арешт, не обмежується необхідністю обов`язкового повідомлення власнику майна про підозру у вчиненні певного кримінального правопорушення, і на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання в права та інтереси власника майна, з метою забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч.4 ст.173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Враховуючи вказані обставини, і те, що у кримінальному провадженні ще не проведено необхідні слідчі дії із вказаним мобільним телефоном (огляд та експертне дослідження), розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, клопотання прокурора, в частині накладення арешту на вищевказаний предмет (мобільний телефон із сім карткою), є обґрунтованим та підлягає задоволенню. З метою забезпечення збереження речового доказу, запобігання можливості його приховування, пошкодження, знищення, відчуження, а також, з метою забезпечення проведення відповідного експертного дослідження, слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт, з тимчасовим позбавленням права відчуження та розпорядження, на майно, яке 28.06.2024 р., під час проведення, у період часу з 14 год. 44 хв. по 16 год. 41 хв., обшуку у квартирі АДРЕСА_1 , було вилучено у ОСОБА_4 , зокрема, на належний йому мобільний телефон марки «iPhone 15 Pro Max», моделі MU6Y3J/A, серійний номер НОМЕР_1 , IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , із номером телефону НОМЕР_4 .

На даному етапі кримінального провадження не надано доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, і потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання в права та інтереси власника майна, з метою забезпечення кримінального провадження. Менш обтяжливий спосіб арешту майна, на думку слідчого судді, призведе до неможливості збереження речового доказу та може призвести до його приховування, пошкодження, знищення, відчуження або до настання інших наслідків, які можуть перешкодити повному, швидкому та неупередженому розслідуванню.

Разом з тим, не підлягає задоволенню подане прокурором клопотання в частині накладення арешту на вилучені 28.06.2024 р., під час проведення зазначеного обшуку, у ОСОБА_4 грошові кошти - 100 купюр, номіналом по 100 доларів США кожна (серії та номери: PD98284270B, PD982842B, PD98284274B, PD98284273B, LF93723488J, MD86857740A, PL53706772B, MF91000732C, PL53706771B, PE81919988C, ML98692381A, MF08890928D, LB51263775U, LG31677424E, MB28900649S, PB16516278M, LB06657410H, LG31677414E, MB82395601S, LB09171213H, MH93844426A, PG71446842B, MK37204118C, MK37204117C, MB28900661S, MI00948459A, LB97491386V, MB28900648S, ML73462246B, PD98284201B, PD98284202B, PD98284203B, PD98284204B, PD98284205B, PD98284206B, PD98284207B, PD98284208B, PD98284209B, PD98284210B, PD98284211B, PD98284212B, PD98284213B, PD98284214B, PD98284215B, PD98284216B, PD98284217B, PD98284218B, PD98284219B, PD98284220B, PD98284221B, PD98284222B, PD98284223B, PD98284225B, PD98284226B, PD98284227B, PD98284228B, PD98284229B, PD98284230B, PD98284231B, PD98284232B, PD98284233B, PD98284234B, PD98284235B, PD98284236B, PD98284237B, PD98284238B, PD98284224B, PD98284239B, PD98284240B, PD98284241B, PD98284242B, PD98284243B, PD98284244B, PD98284245B, PD98284246B, PD98284247B, PD98284248B, PD98284249B, PD98284250B, PD98284251B, PD98284252B, PD98284253B, PD98284254B, PD98284255B, PD98284256B, PD98284257B, PD98284258B, PD98284259B, PD98284260B, PD98284261B, PD98284262B, PD98284263B, PD98284264B, PD98284265B, PD98284266B, PD98284267B, PD98284268B, PD98284269B, PD98284271B, PD98284272B), у загальній сумі 10000 доларів США, які 29.06.2024 р., постановою слідчого, були визнані речовими доказами у зазначеному кримінальному провадженні. Так, прокурор аргументує своє клопотання про накладення арешту на зазначені речі саме необхідністю збереження вказаних речових доказів, оскільки, за твердженням прокурора, вилучені у ОСОБА_4 грошові кошти набуті кримінально протиправним шляхом, однак, будь-яких підтверджуючих вказану обставину відомостей, прокурором до клопотання долучено не було. Слідчий суддя звертає увагу й на ту обставину, що у кримінальному провадженні №0000234 не було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення власнику зазначеного майна - ОСОБА_4 , що могло б свідчити про існування підстав вважати, що його грошові кошти могли бути набуті кримінально протиправним шляхом. Не свідчать матеріали кримінального провадження й про те, що вищевказані грошові кошти містять у собі відомості щодо обставин вчинення кримінального правопорушення. Так, передані ОСОБА_5 , у якості неправомірної вигоди, купюри (загальною сумою 10000 доларів США) були безпосередньо вилучені у ОСОБА_6 за місцем його роботи, тому, вилучені за місцем проживання ОСОБА_4 грошові кошти, про накладення арешту на які клопоче прокурор, навіть теоретично не могли бути тими коштами, які ОСОБА_5 передавав ОСОБА_6 . Окрім того, незважаючи на наявність означеної постанови слідчого від 29.06.2024 р. про визнання майна речовими доказами, на думку слідчого судді, стороною обвинувачення в своєму клопотанні не доведено наявності достатніх підстав вважати, що вилучені у ОСОБА_4 грошові кошти, на теперішній час, містять ознаки речових доказів саме в означеному кримінальному провадженні. Тобто, в даному випадку відсутні підстави вважати, що вищеозначені, вилучені у ОСОБА_4 грошові кошти, в сумі 10000 доларів США, в розумінні ст.98 КК України, мають будь-яке відношення до кримінального провадження №0000234. Зокрема, прокурором у клопотанні жодним чином не доведено, що грошові кошти, дозвіл на відшукання яких не було надано в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку, були знаряддям вчинення кримінального правопорушення або зберегли на собі його сліди, або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, окрім того, належні ОСОБА_4 грошові кошти не є предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій, відсутні й підтверджуючі відомості, що вказане майно було набуте кримінально протиправним шляхом. Тобто, належні ОСОБА_4 грошові кошти не відповідають критеріям, визначеним ч.2 ст.167 КПК України, які б давали підстави тимчасово вилучати певне майно, а отже стороною обвинувачення не доведено, що були наявні правові підстави для вилучення вказаного майна, дозвіл на відшукання та вилучення якого під час обшуку, слідчим суддею не надавався. Саме по собі твердження прокурора про те, що саме за визначену суму неправомірної вигоди була домовленість про фіктивне лікування ОСОБА_5 між останнім та ОСОБА_6 , за сприяння ОСОБА_4 , не може свідчити про те, що вищезазначені, вилучені у ОСОБА_4 , грошові кошти були здобуті злочинним шляхом. Тому, правові підстави для накладення арешту на належні третій особі ОСОБА_4 грошові кошти, в сумі 10000 доларів США, на сьогоднішній день, відсутні. Твердження сторони обвинувачення про необхідність такого арешту, з метою збереження речових доказів, не знайшло підтвердження під час дослідження матеріалів, якими обґрунтовані доводи клопотання, оскільки не доведено, що вказані грошові кошти мають значення та будь-яке відношення до факту можливого вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, відповідно, що вони дійсно являються тими доказами, необхідність у збереженні яких наявна у кримінальному провадженні №0000234. Також, стороною обвинувачення не представлено доказів того, що для забезпечення виконання завдань кримінального провадження необхідно накласти арешт саме на вищеозначені, вилученні у ОСОБА_4 , грошові кошти.

Слідчий суддя не вбачає підстав, для повторного повернення прокурору, в порядку ч.3 ст.172 КПК України, поданого ним клопотання, оскільки це клопотання слідчим суддею поверталось прокурору для усунення недоліків, окрім іншого, й з підстав ненадання прокурором доказів на підтвердження фактів наявності підозри, повідомленої саме власнику майна, обґрунтованості цієї підозри та на підтвердження факту того, що вилучені, в ході проведення обшуку, на той момент у третьої особи, кошти здобуті злочинним шляхом, проте, такі докази до клопотання прокурором долучені не були, що свідчить про те, що такі докази у прокурора фізично відсутні, відсутні такі докази й у матеріалах кримінального провадження. Крім того, повторне повернення клопотання про арешт майна, яке 28.06.2024 р., фактично безпідставно, було тимчасово вилучене, призведе до невиправданого втручання у конвенційне право особи на мирне володіння належним їй майном, яке має бути негайно повернено володільцю.

До того ж, в даному випадку, обставини можливого вчинення кримінального правопорушення можливо встановити без накладення арешту на належні ОСОБА_4 грошові кошти. Тому, в даному випадку такий захід забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна і завданнями цього кримінального провадження. Отже, потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні прокурора.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.172, 173 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Клопотання прокурора - задовольнити частково.

Накласти арешт, з тимчасовим позбавленням права відчуження та розпорядження, на майно, яке 28.06.2024 р., під час проведення, у період часу з 14 год. 44 хв. по 16 год. 41 хв., обшуку у квартирі АДРЕСА_1 , було вилучено у ОСОБА_4 , зокрема, на належний йому мобільний телефон марки «iPhone 15 Pro Max», моделі MU6Y3J/A, серійний номер НОМЕР_1 , IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , із номером телефону НОМЕР_4 .

У задоволенні решти вимог клопотання - відмовити.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення, якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні під час розгляду питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя