печерський районний суд міста києва
Справа № 757/3495/24-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням прокурора Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого у кримінальному проваджені № 0001864 від 06.09.2023 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання прокурора Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого у кримінальному провадженні № 0001864 від 06.09.2023, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що у кримінальному провадженні досліджуються обставини за яких 13 червня 2023 року потерпілий ОСОБА_6 , перебуваючи в центральній частині міста Києва, за адресою: АДРЕСА_2, неподалік військового госпіталю, познайомився з раніше невідомим йому чоловіком, який представився як ОСОБА_7 , справжні дані - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та в ході розмови з яким потерпілий вирішив пригостити ОСОБА_5 пляшкою алкогольного напою, а саме пивом. Для цього вони разом зайшли до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та почали вибирати спиртні напої. Після чого, ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_6 підійшли до касової зони, де потерпілий дістав зі своєї внутрішньої кишені штанів не іменну банківську картку золотого кольору, банку ПриватБанк, із номером НОМЕР_1 та готівку, за яку і розрахувався.

Так, реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , заздалегідь розподіливши ролі між собою таким чином, що ОСОБА_8 очікував ОСОБА_5 біля магазину, де в цей час ОСОБА_5 , 13.06.2023 приблизно о 23 год. 37 хв., перебуваючи в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , не володіючи інформацією про персональний ідентифікаційний номер платіжної карти (пін-код), встановлений на останню для ідентифікації держателя спеціального платіжного засобу під час здійснення операцій з її використанням, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, маючи у користуванні раніше викрадену банківську карту потерпілого, випущену КБ "ПриватБанк" № НОМЕР_1 , на якій встановлений ліміт по оплаті без підтвердження PIN-коду, емітентом якої є АТ КБ " ПРИВАТБАНК" , яка належить потерпілому ОСОБА_6 , розрахувався викраденою банківською карткою потерпілого за товари шляхом безконтактного розрахунку у вказаному магазині через POS-термінал, тим самим таємно викрав з банківського рахунку ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 540 гривень 00 копійок, спричинивши своїми умисними діями потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди в сумі 540 гривень 00 копійок та вийшов з магазину з придбаним товаром.

Крім цього, реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , заздалегідь розподіливши ролі між собою таким чином, що ОСОБА_5 розрахувавшись викраденою банківською карткою потерпілого ОСОБА_6 , 13.06.2023 приблизно о 23год.38хв. вийшов з магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та передав викрадену банківську картку ОСОБА_8 для подальшої оплати за продовольчі товари, та, в свою чергу, очікував ОСОБА_8 біля магазину, де в цей час ОСОБА_8 13.06.2023 приблизно о 23 год. 46 хв., перебуваючи в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , не володіючи інформацією про персональний ідентифікаційний номер платіжної карти (пін-код), встановлений на останню для ідентифікації держателя спеціального платіжного засобу під час здійснення операцій з її використанням, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, маючи у користуванні раніше викрадену банківську карту випущену КБ "Приват Банк" № НОМЕР_1 , на якій встановлений ліміт по оплаті без підтвердження PIN-коду, емітентом якої є АТ КБ "ПРИВАТБАНК" , яка належить потерпілому ОСОБА_6 , розрахувався викраденою банківською карткою потерпілого за товари шляхом безконтактного розрахунку у вказаному магазині через POS-термінал, тим самим таємно викрав з банківського рахунку ОСОБА_6 грошові кошти 566 гривень 40 копійок, спричинивши своїми умисними діями потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди в сумі 566 гривень 40 копійок та вийшов з магазину з придбаним товаром, де його очікував ОСОБА_5 .

Крім цього, реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , заздалегідь розподіливши ролі між собою таким чином, що ОСОБА_8 розрахувавшись викраденою банківською карткою потерпілого ОСОБА_6 , 13.06.2023 приблизно о 23год.48хв. вийшов з магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та разом з ОСОБА_5 попрямували до іншого магазину для реалізації спільно спланованого умислу, підійшли до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчиненого потворно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 залишився очікувати ОСОБА_8 , який в свою чергу 14.06.2023 приблизно о 00год. 01хв. зайшов до магазину «ІНФОРМАЦІЯ_4», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , маючи при собі викрадену банківську картку потерпілого ОСОБА_6 , не володіючи інформацією про персональний ідентифікаційний номер платіжної карти (пін-код), встановлений на останню для ідентифікації держателя спеціального платіжного засобу під час здійснення операцій з її використанням, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, маючи у користуванні раніше викрадену банківську карту випущену КБ "Приват Банк" № НОМЕР_1 , на якій встановлений ліміт по оплаті без підтвердження PIN-коду, емітентом якої є АТ КБ "ПРИВАТБАНК" , яка належить потерпілому ОСОБА_6 , розрахувався викраденою банківською карткою потерпілого за товари шляхом безконтактного розрахунку у вказаному магазині через POS-термінал, тим самим таємно викрав з банківського рахунку ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 720 гривень 00 копійок, спричинивши своїми умисними діями потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди в сумі 720 гривень 00 копійок та вийшов з магазину з придбаним товаром, де його очікував ОСОБА_5 , з яким ОСОБА_8 разом з викраденою банківською карткою та придбаним товаром за грошові кошти потерпілого ОСОБА_6 направилися до іншого магазину на території Печерського району м. Києва.

17.07.2023 ОСОБА_5 та ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0001090 особисто повідомлення про підозру у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень.

Проте, у зв`язку з ухиленням ОСОБА_5 від органів досудового розслідування, 06.09.2023 прокурором окружної прокуратури матеріали кримінального провадження відносно підозрюваного ОСОБА_9 виділені в окреме провадження за №0001864 та в цей же день, постановою слідчого підозрюваного ОСОБА_5 оголошено у розшук.

13.09.2023 слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва задоволено клопотання слідчого та надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 .

03.10.2023 підозрюваного ОСОБА_5 затримано співробітниками поліції та 04.10.2023 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зі строком до 01.12.2023 включно.

Так, в ході підготовчого судового засідання, яке проведено 31.10.2023, головуючим суддею ОСОБА_10 задоволено клопотання прокурора та обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001864 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України, направлено до судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_11 для вирішення питання про об`єднання вказаного кримінального провадження з кримінальним провадженням №0001090 за обвинуваченням ОСОБА_8 в одне провадження.

29.11.2023 слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 26.01.2024.

В свою чергу, суддею Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_11 , у якої перебуває на розгляді обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_9 , призначено проведення підготовчого судового засідання у вказаному провадженні на 17.01.2024, проте вказане засідання не проведено у зв`язку з перебуванням судді районного суду ОСОБА_11 на лікарняному з 15.01.2024, у зв`язку з чим сторона обвинувачення подає відповідне клопотання до районного суду про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0001864 у зв`язку зі спливом строку дії вказаного запобіжного заходу 26.01.2024.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 підтверджується доданими до клопотання процесуальними джерелами доказів.

У судовому засіданні прокурор підтримав вказане клопотання, просив його задовольнити з викладених у ньому підстав.

Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні просили вирішити питання щодо задоволення клопотання на розсуд суду.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши пояснення учасників провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

17.07.2023 ОСОБА_5 та ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0001090 особисто повідомлення про підозру у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень.

03.10.2023 підозрюваного ОСОБА_5 затримано співробітниками поліції та 04.10.2023 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зі строком до 01.12.2023 включно.

29.11.2023 слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 26.01.2024.

В свою чергу, суддею Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_11 , у якої перебуває на розгляді обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_9 , призначено проведення підготовчого судового засідання у вказаному провадженні на 17.01.2024, проте вказане засідання не проведено у зв`язку з перебуванням судді районного суду ОСОБА_11 на лікарняному з 15.01.2024, у зв`язку з чим сторона обвинувачення подає відповідне клопотання до районного суду про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0001864 у зв`язку зі спливом строку дії вказаного запобіжного заходу 26.01.2024.

У відповідності до положень ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст..177 КПК України.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У відповідності до положень ст. ст. 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на непов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжено у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення у строки, встановлені ст. 219 КПК України.

Так, у відповідності до стандарту доказування «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»), який застосовується при оцінці доказів, докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення у справі «Коробов проти України»).

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться у долучених до матеріалів клопотання доказах, та одночасно враховує, що вказане було встановлено судами при ухваленні рішення про застосування запобіжного заходу та при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні прокурора та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні прокурора дані, у слідчого судді є всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Наряду з вказаним, у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Слідчим суддею встановлено, що у даному кримінальному провадженні направлено обвинувальний акт до суду, проте продовження строку дії запобіжного заходу у зв`язку із наявністю ризиків потребує негайного вирішення в порядку передбаченому статтею 176 КПК України.

Даних про наявність підстав для скасування ОСОБА_5 запобіжного заходу або його зміни на менш м`який, ніж тримання під вартою, слідчим суддею при розгляді клопотання не встановлено та стороною захисту не доведено наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки не спростовано існування в кримінальному провадженні ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України

При продовженні до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, встановлені слідчим суддею ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати.

Варто зазначити, що продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою є пропорційним легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів, а відтак приходить до висновку про задоволення клопотання, та не приймає доводи сторони захисту з підстав, викладених в мотивувальній частині ухвали вище.

Питання доведеності вини обвинуваченого у скоєнні інкримінованих злочинів і правильності кваліфікації його дій, слідчим суддею під час розгляду зазначеного клопотання не вирішувалися, оскільки це є предметом дослідження при розгляду справи по суті.

Між тим, задовольняючи клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити обвинуваченому розмір застави, а також покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, необхідність покладення яких вбачається з наведеного в обґрунтування даного клопотання.

Відповідно до рішень ЄСПЛ у справі «В. проти Швейцарії» (W. V. Switzerland), 14379/88, 26 січня 1993 року, у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain), 12050/04, 8 січня 2009 року розмір застави повинен бути належною гарантією того, що заявник вирішить не зникати через побоювання втратити цю заставу, при визначенні розміру застави виправданим є врахування серйозності обставин справи.

При визначенні ОСОБА_5 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, слідчий суддя наряду з положеннями ст.ст. 182,183 КПК України враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи обставини кримінальних правопорушень, тяжкість правопорушення, у якому він обвинувачується, слідчий суддя вважає, що застава у сумі 53 680 грн. з покладенням обов`язків передбачених частиною п`ятою статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до 25.03.2024.

Одночасно визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, розмір якої визначити у межах 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає у сумі 53 680 гривні, зобов`язавши обвинуваченого ОСОБА_5 виконувати процесуальні обов`язки, визначені частиною п`ятою статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, а саме:

- прибувати за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду;

- не відлучатися із міста у якому проживає без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;

- утримуватися від спілкування із свідками та іншими особами з приводу обставин вчинення інкримінованого йому злочину згідно переліку зазначеного слідчим;

- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як обвинуваченим так й іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в м. Києві:

Отримувач: ТУ ДСАУ в м. Києві

МФО: 820172

Банк: Державна казначейська служба України м. Київ

р/р UA1012089

Призначення платежу: Застава за …(П.І.П., дата народження особи за яку вноситься застава), згідно ухвали … (назва суду), від …(дата ухвали), по справі № …, внесені …(П.І.П. особи, що вносить заставу).

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі установи, де особа утримується.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа установи, де особа утримується, має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю Печерського районного суду м. Києва.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити заставодавцю обов`язок із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1