ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2820/24 Справа № 204/6379/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 липня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000409 від 18 червня 2024 року стосовно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 310 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.

Вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 липня 2024 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 310 КК та призначено йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік.

У відповідності до ст.59-1 КК України покладено на ОСОБА_7 такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирішено долю речових доказів та судових витрат.

Цим вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим за незаконне вирощування конопель у кількості від десяти до п`ятдесяти рослин, при таких обставинах.

15.04.2024 перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 виявив на території вказаного домоволодіння пророслі у відкритому ґрунті рослини конопель (Cannabis), що віднесені до рослин, які містять наркотичні засоби та психотропні речовини, обіг яких допускається для промислових цілей, у невстановленій кількості, однак не менше 10 штук. ОСОБА_7 реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, з 15.04.2024 до 19.06.2024 знаходячись на території вказаного домоволодіння здійснював дії, спрямовані на обробку ґрунту, а саме систематичне рихлення, прополювання та полив, внаслідок чого незаконно виростив рослини конопель (Cannabis), що віднесені до рослин, які містять наркотичні засоби та психотропні речовини і обіг яких допускається для промислових цілей, у кількості 10 кущів.

Далі, 19.06.2024 у проміжок часу з 07:51 до 08:26 старшим дізнавачем СД Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області за місцем мешкання ОСОБА_7 проведений обшук на підставі добровільної згоди власника , під час якого на обробленому ґрунті у подвір`ї виявлено та вилучено 10 рослин, кожна з яких має окремий, самостійний корінь, які є рослинами роду коноплі (Cannabis), що віднесені до рослин, які містять наркотичні засоби та психотропні речовини, обіг яких допускається для промислових цілей, та які ОСОБА_7 раніше незаконно виростив.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить змінити вирок суду першої інстанції в частині покарання та скасувати покладений на обвинуваченого обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Зазначає, що суд не в повній мірі врахував при призначенні покарання ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку та особу обвинуваченого, який є раніше несудимим. Враховуючи характер вчинення дій, відсутність обставин, що обтяжує покарання, обставини, що пом`якшує покарання як щире каяття, суд призначив надто суворе покарання в частині покладення на ОСОБА_7 обов`язку не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. ОСОБА_7 зареєстрований та постійного проживає на території міста Дніпро, яка є прифронтовою, зважаючи на дію в Україні воєнного стану та можливі загрози життю обвинуваченого покладення на нього такого обов`язку є надмірним тягарем.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні прокурор заперечила проти задоволення апеляційної скарги захисника, посилаючись на її безпідставність, вирок суду першої інстанції вважала законним та просила залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Захисник та обвинувачений в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином. Захисник подала до апеляційного суду клопотання про проведення судового засідання без її участі.

Відповідно до ч. 4 ст. 405 Кримінального кодексу України (далі - КПК) неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття. Враховуючи, що участь обвинуваченого в апеляційному розгляді не є обов`язковою, тому з огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК апеляційний розгляд проведений за відсутності захисника та обвинуваченого.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 310 КК за обставин, викладених у вироку суду в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому відповідно до ст.ст. 394, 404 КПК апеляційним судом не переглядаються.

Згідно зі ст. 370 КПК судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги захисника про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості, апеляційний суд вважає їх необґрунтованими з огляду на наступне.

Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Домірність покарання за кримінальне правопорушення є проявом справедливості як однієї з основоположних засад кримінального провадження.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

При визначенні виду та міри покарання суд врахував ступінь тяжкості кримінального правопорушення, що відноситься до кримінальних проступків, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих обставин, та дійшов висновку про доцільність призначити покарання в межах санкції статті за ч. 1 ст. 310 КК у виді пробаційного нагляду з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 59-1 КК. Таке покарання, на думку суду першої інстанції, є необхідним і достатнім для перевиховання обвинуваченого і попередження нових кримінальних правопорушень.

Доводи апеляційної скарги захисника зводяться до необґрунтованого покладення при призначенні покарання судом першої інстанції на обвинуваченого обов`язку не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

За твердженням захисника покладення такого обов`язку на обвинуваченого є надмірним тягарем для нього, враховуючи, що останній проживає на території міста Дніпра, яка є прифронтовою і зважаючи на дію в Україні воєнного стану, ставить під можливу загрозу його життя.

Санкція ч. 1 ст. 310 КК передбачає покарання у виді штрафу від ста до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційний нагляд на строк до трьох років, або обмеженням волі на той самий строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 59-1 КК покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.

Водночас за положеннями ч. 2 статті 59-1 КК суд покладає на засудженого до пробаційного нагляду такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Також суд може покласти на засудженого до пробаційного нагляду і інші обов`язки, передбачені в ч. 3 ст. 59-1 КК.

Системне тлумачення цих правових норм дозволяє дійти висновку, що обов`язки, встановлені ч. 2 ст. 59-1 КК та передбачені пунктами 1-3 даної статті, суд має покласти на обвинуваченого обов`язково, в той час як положення ч. 3 ст. 59-1 КК дають суду дискреційні повноваження і суд може їх покласти на особу, якщо дійде відповідного висновку.

Захисник в апеляційній скарзі ставить питання щодо скасування покладеного на обвинуваченого обов`язку, встановленого п. 3 ч. 2 ст. 59-1 КК, який у разі призначення обвинуваченого покарання у виді пробаційного нагляду має бути покладений судом в обов`язковому порядку з огляду на вимоги ч. 2 ст. 59-1 КК. У зв`язку з чим доводи захисника є неспроможними.

Відповідно до ч. 1 ст. 407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.

За таких обставин, з огляду на вищевикладене, вид та розмір покарання, призначені ОСОБА_7 за вчинене кримінальне правопорушення в межах санкції ч. 1 ст. 310 КК, відповідають принципам законності, невідворотності та співмірності, і є достатніми для досягнення цілей покарання, у зв`язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги захисника є необґрунтованими та не можуть бути задоволеними. Відтак вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, тому не підлягає зміні, а апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 404, 405, 407 КПК, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 липня 2024 року стосовно ОСОБА_7 за частиною 1 статті 310 Кримінального кодексу України залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4