ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/2347/24 Номер провадження 11-кп/814/2076/24Головуючий у 1-й інстанції с. ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2024 року м. Полтава

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора захисників обвинуваченихОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ОСОБА_10 , ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції судове провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , і захисника ОСОБА_9 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , на ухвалу Кременчуцького районного суду Полтавської області від 11 жовтня 2024 року,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 червня 2024 року за №0000524, задоволено частково клопотання прокурора та продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 09 грудня 2024 року, обвинуваченим

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Лисичанськ Луганської обл., проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю смт Вовчоярівка Луганської обл., проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 .

Одночасно визначено ОСОБА_10 і ОСОБА_11 (кожному) заставу - 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908 400 гривень, із покладенням на них обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Відмовлено в задоволенні клопотань захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_10 і ОСОБА_11 .

Вирішено питання про запобіжні заходи ОСОБА_16 й ОСОБА_15 , судове рішення щодо яких не оскаржується.

Приймаючи таке рішення щодо ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , місцевий суд урахував: наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які не зменшились, а саме те, що обвинувачені можуть: переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, обставини й тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених: ч.2 ст.255, ч.4 ст.28 ч.3 ст.307, ч.4 ст.28 ч.3 ст.313, ч.4 ст.28 ч.2 ст.317, ч.4 ст.28 ч.2 ст.310, ч.4 ст.28 ч.3 ст.313, ч.4 ст.28 ч.2 ст.317, ч.4 ст.28 ч.2 ст.310 КК України - ОСОБА_10 , ч.2 ст.255, ч.4 ст.28 ч.2 ст.317, ч.4 ст.28 ч.2 ст.310 КК України - ОСОБА_11 , визначене за їх вчинення покарання, особи обвинувачених і неможливість інших більш м`яких запобіжних заходів запобігти вказаним вище ризикам.

Водночас, урахувавши обставини кримінального провадження, суд першої інстанції визначив обвинуваченим альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, дійшовши висновку, що такий її розмір достатньою мірою гарантуватиме виконання ОСОБА_10 і ОСОБА_11 покладених на них обов`язків.

В апеляційних скаргах:

захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу Кременчуцького районного суду Полтавської області від 11 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_10 і постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Свої вимоги мотивує тим, що місцевий суд не врахував те, що: стороною обвинувачення не було доведено заявлені ризики та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, щоб забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_10 , який не судимий, одружений, має: неповнолітню дитину на утриманні, матір похилого віку, яка потребує догляду, постійне місце проживання із сім`єю, міцні соціальні зв`язки, визнає винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та активно сприяв у їх розкритті, дотримувався належної процесуальної поведінки й тривалий час перебуває під вартою; визначений розмір застави є непомірним для ОСОБА_10 ;

захисник ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу Кременчуцького районного суду Полтавської області від 11 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_11 та зобов`язати останнього: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатись із місця свого проживання без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками та іншими обвинуваченими в цьому кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну. Такі вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не врахував те, що: стороною обвинувачення не було доведено заявлені ризики та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, щоб забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_11 , який не судимий, має родину, зокрема, дружину, малолітню дитину, має підписаний контракт на проходження військової служби в Збройних Силах України, визнає винуватість і щиро розкаюється у вчинених кримінальних правопорушеннях, активно сприяв у їх розкритті, в той час як частина предя`вленого йому обвинувачення є необґрунтованою; визначений розмір застави є непомірним для ОСОБА_11 .

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, доводи обвинувачених та їх захисників про задоволення апеляційних скарг, заперечення прокурора проти апеляційних скарг, перевірила матеріали судового провадження, обговорила доводи апеляційних скарг та дійшла висновку про те, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з огляду на таке.

Статтею 404 КПК України регламентовано, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст.177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому, наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

За приписами ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Окрім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченимст.177КПК України, крім випадків, передбачених ч.5ст.176 КПК України.

За змістом ст.199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе й виправдане.

Ризиком же в контексті кримінального провадження є певна обґрунтована ступінь ймовірності того, що обвинувачений вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що органом досудового розслідування обвинувачуються: ОСОБА_10 - у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.4 ст.28 ч.3 ст.307, ч.4 ст.28 ч.3 ст.313, ч.4 ст.28 ч.2 ст.317, ч.4 ст.28 ч.2 ст.310, ч.4 ст.28 ч.3 ст.313, ч.4 ст.28 ч.2 ст.317, ч.4 ст.28 ч.2 ст.310 КК України; ОСОБА_11 - у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.4 ст.28 ч.2 ст.317, ч.4 ст.28 ч.2 ст.310 КК України.

Суд першої інстанції, продовжуючи строк тримання під вартою обвинувачених, оцінив у сукупності обставини, що враховуються при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою, передбачені ст.ст.177, 183, 197, 199, 331 КПК України, та продовжив ОСОБА_10 і ОСОБА_11 зазначений запобіжний захід.

Місцевий суд правильно встановив, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не може запобігти ризикам, передбаченим п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які не зменшились, а саме те, що, перебуваючи на волі, обвинувачені можуть: переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, обставини й тяжкість інкримінованих ОСОБА_10 і ОСОБА_11 кримінальних правопорушень, що відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжкими й тяжкими злочинами, тяжкість покарання, що загрожує їм у разі визнання винуватими (за вчинення найбільш тяжкого з інкримінованих злочинів): ОСОБА_10 - від 9 до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна; ОСОБА_11 - від 5 до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, особи обвинувачених, які не працюють, їх соціальні зв`язки, вік і стан здоров`я.

Суд апеляційної інстанції враховує те, що обвинувачені не судимі, мають певні соціальні зв`язки з родиною, однак ці дані не спростовують наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, та неможливість їм запобігти в разі незастосування обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з огляду на всі обставини провадження, що мають правове значення при вирішенні питання про запобіжний захід, у їх сукупності.

Так, відповідно до ст.178 КПК України, враховуючи доведеність ряду таких, що не змінились і не зменшились ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, обставини вчинення інкримінованих ОСОБА_10 і ОСОБА_11 умисних особливо тяжких і тяжких злочинів, що мають надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлений створенням загрози заподіяння тяжких наслідків та їх заподіянням здоров`ю всього населення (невизначеного кола осіб), економіки й суспільства, підривом заснованого на законі порядку обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів в Україні, здійсненням посягання на громадську безпеку, дані про особи та поведінку обвинувачених у їх сукупності, на думку колегії суддів, лише такий запобіжний захід як тримання під вартою здатен забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , запобігти вказаним вище ризикам і це виключає можливість обрання останнім більш м`якого запобіжного заходу.

Водночас, продовживши обвинуваченим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції на підставі ч.3 ст.183 КПК України визначив кожному з обвинувачених заставу в межах п.3 ч.5 ст.182 КПК України - 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, як альтернативний запобіжний захід. З таким висновком погоджується і колегія суддів, оскільки з урахуванням обставин інкримінованих ОСОБА_10 і ОСОБА_11 особливо тяжкого й тяжких корисливих злочинів у складі злочинної організації, сукупності даних про особи обвинувачених, доведеності таких, що не зменшились ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, визначений обвинуваченим розмір застави відповідає вимогам ч.4 ст.182 КПК України, є справедливою альтернативою запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою, здатен забезпечити виконання ОСОБА_10 , ОСОБА_11 покладених на них обов`язків і підстави для зменшення зазначеного вище розміру застави обвинуваченим є відсутніми.

Що стосується тверджень захисника ОСОБА_9 , пов`язаних із необхідністю здійснення оцінки доказів із точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності для вирішення питання про визнання особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, винуватою чи невинуватою у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень за встановлених в обвинувальному акті обставин, то ці посилання позбавлені підстав, оскільки виходять за межі процесуальних повноважень суду апеляційної інстанції при апеляційному перегляді ухвали суду про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та підлягають вирішенню судом за результатами розгляду кримінального провадження по суті.

Водночас на доводи захисника ОСОБА_9 щодо проходження ОСОБА_11 військової служби апеляційний суд роз`яснює, що згідно з ч.1 ст.616 КПК України в умовах воєнного стану, в ході здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України підозрюваний, обвинувачений, який під час досудового розслідування або судового розгляду тримається під вартою, крім тих, які підозрюються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, а також злочинів, передбачених ст.ст.115, 146-147, 152-156, 186, 187, 189, 255, 255-1, 257, 258 -262, 305-321, 330, 335-337, 401-414, 426-433, 436, 437-442 КК України, має право звернутися до прокурора з клопотанням про скасування цього запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період. За результатами розгляду клопотання, передбаченого абзацом першим цієї частини, прокурор має право звернутися до слідчого судді або суду, який розглядає кримінальне провадження, з клопотанням про скасування цій особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Колегія суддів ураховує тривалий термін перебування під вартою ОСОБА_11 і ОСОБА_10 , проте судовий розгляд до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою наразі неможливо завершити, а застосування інших більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених і запобігти встановленим вище ризикам.

Між тим, апеляційний суд з огляду на положення ст.28, ч.1 ст.318 КПК України й ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод уважає за необхідне звернути увагу місцевого суду на дотримання розумних строків розгляду цього кримінального провадження та вжиття заходів щодо дотримання зазначених вище вимог міжнародного й національного законодавства.

Отже, зазначені в апеляційних скаргах доводи, з яких ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали, не знайшли свого підтвердження, а тому апеляційні скарги не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , і захисника ОСОБА_9 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , залишити без задоволення, а ухвалу Кременчуцького районного суду Полтавської області від 11 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_11 - без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4