Справа №335/2838/21
Провадження № 1-в/191/671/24
УХВАЛА

іменем України

19 листопада 2024 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання Державної установи «Синельниківська виправна колонія (№94)» про приведення вироку Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30.12.2021 року, у відповідність з вимогами Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 р. №3886-IX, який набрав чинності 09.08.2024 р.,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває клопотання Державної установи «Синельниківська виправна колонія (№94)» про звільнення засудженого ОСОБА_4 від покарання, в порядку ст. 537 КПК України, за Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 р. № 3886-IX.

Від представника державної установи та засудженого надійшли заяви про розгляд клопотання без їхньої участі.

У судовому засіданні прокурор зазначив, що вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню.

Суд, заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали долучені до клопотання, вважає його таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17 квітня 2019 року ОСОБА_4 засуджено вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, який набрав законної сили 20.05.2019 року, за вчинення 31.10.2018 року кримінального правопорушення, із завданням майнової шкоди у сумі 392 грн. 23 коп., передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75,76 КК України, ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на два роки.

02 серпня 2021 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя постановлено вирок, що набрав законної сили 02.09.2021 року, ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді одного року обмеження волі. На підставі ст.ст. 71,72 до призначеного покарання приєднано частково невідбуту частину покарання за вищевказаним вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17.04.2019 року, та визначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на три роки один місяць.

Наразі, ОСОБА_4 є засудженим за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30 грудня 2021 року, що набрав законної сили 31 січня 2022 року, за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 311, ч. 1 ст. 317 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі та штрафу у розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (680 грн.). На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом частково складання покарань з вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02.08.2021 року призначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 3 років 3 міс. позбавлення волі та 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (680 грн.). Визначено покарання у виді штрафу виконувати самостійно та строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту набрання вироком законної сили та фактичного його затримання.

Початок строку покарання засудженого ОСОБА_4 визначено з 18.02.2022 року, а кінець строку покарання 18.05.2025 року.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

За загальним правилом, закріпленим у ч.2 ст.4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Відповідно до ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За змістом ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 р. № 3886-IX, який набрав чинності 09.08.2024 р., встановлено, що дії щодо чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (до 1762 грн. станом на 31.10.2018 року) є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст.51 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У зв`язку із декриміналізацією вчиненого ОСОБА_4 діяння, відповідно до положень ЗУ №3886-ІХ від 18.07.2024 року, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для звільнення засудженого ОСОБА_4 від призначеного йому покарання вироком Орджонікідзевського районного суду и. Запоріжжя від 17 квітня 2019 року, що набрав законної сили 20.05.2019 року, за вчинення 31.10.2018 року кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.2 ст.185 КК України.

Відповідно до положень ч.2 ст.74 КК України (в ред. ЗУ № 3886-ІХ від 18.07.2024 року) особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

З огляду на викладене, із вироку Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02.08.2021 року, підлягає виключенню застосування ст. 71 КК України, що в свою чергу свідчить про засудження ОСОБА_4 , за цим вироком, за ч. 1 ст. 309 КК України до одного року обмеження волі.

Таким чином, останній за часом постановлення вирок відносно ОСОБА_4 від 30 грудня 2021 року Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, за яким він наразі відбуває покарання, підлягає подальшому виконанню, так як є постановленим з урахуванням ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом частково складання покарань з вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02.08.2021 року.

Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст.74 КК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання Державної установи «Синельниківська виправна колонія (№94)» про приведення вироку Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30.12.2021 року, у відповідність з вимогами Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 р. №3886-IX, який набрав чинності 09.08.2024 р., задовольнити частково.

Привести вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 квітня 2019 року, що набрав законної сили 20.05.2019 року, у відповідність з вимогами Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 р. №3886-IX, який набрав чинності 09.08.2024 р.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 квітня 2019 року, що набрав законної сили 20.05.2019 року, покарання за ч. 2 ст. 15, ч.2 ст.185 КК України, у виді трьох років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 75 КК України, звільненого від відбування покарання із застосуванням іспитового строку у виді двох років, у зв`язку з усуненням караності діяння.

За вироком Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 02 серпня 2021 року вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 (одного) року обмеження волі, без застосування ст. 71 КК України.

Вважати засудженим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30.12.2021 року, за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 311, ч. 1 ст. 317 КК України, ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України, до покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі та 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн. 00 коп. Покарання у виді штрафу виконувати самостійно.

Строк покарання ОСОБА_4 обраховувати з 18 лютого 2022 року.

В іншій частині клопотання, відмовити.

Копію ухвали направити до Державної установи «Синельниківська виправна колонія (№94)» для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1