УХВАЛА

30 вересня 2024 року

м. Київ

справа № 607/8539/19

провадження № 51-2189ск23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду

у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 ,

встановив:

У касаційній скарзі викладено порушення, які, на думку скаржника, допущені судами першої та апеляційної інстанції у справі № 607/8539/19.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог пунктів 1, 3, 4, 5 ч. 2 цієї статті.

Так, засуджений, всупереч положенням п. 1 ч. 2 ст. 427 КПК,направляючи до Суду 25 вересня 2024 року свою касаційну скаргу, вказав, що скарга подається до Верховного Суду України, що не відповідає приписам п. 21 ч. 1 ст. 3 КПК (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII), згідно з якою судом касаційної інстанції є Верховний Суд.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначається судове рішення, що оскаржується, однак касаційна скарга містить лише посилання на ряд порушень, які, на думку скаржника допущені судами першої та апеляційної інстанції у справі № 607/8539/19, однак не зрозуміло, яке судове рішення оскаржується.

Згідно з пунктами 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із відображенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 438 КПКпідставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК). Тому, скаржник, заперечуючи законність судових рішень, має конкретно вказати у чому полягають допущені, на його думку, порушення норм права, які відповідно до ст. 438 КПК є підставами для скасування чи зміни оспорюваних судових рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.

Всупереч законодавчим приписам у поданій касаційній скарзі не вказано, які судові рішення оскаржуються, не викладено обґрунтування їх незаконності та необхідності скасування на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК.

З огляду на викладене, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні судові рішення, які нею оскаржуються, конкретні порушення закону, передбачені ст. 438 КПК, що є підставою для зміни чи скасування цих судових рішень, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.

Проте скаржник подав касаційну скаргу без додержання зазначених приписів кримінального процесуального закону.

Оскільки касатор у своїй скарзі значну кількість часу приділяє оскарженню рішень в порядку статей 537, 539 КПК, потрібно взяти до уваги, що в касаційному порядку такі рішення не оскаржуються. Питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за правилами розділу VIII КПК «Виконання судових рішень» і порядок їх вирішення врегульовано в статті 539.

Згідно вимог ст. 463 КПК заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами подається до суду тієї інстанції, який першим допустив помилку внаслідок незнання про існування таких обставин, крім випадку, передбаченого частиною третьою цієї статті.

Судові рішення, які можуть бути оскаржені в касаційному порядку, зазначено в частинах 1 і 2 статті 424 КПК. Це стосується вироків та ухвал про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, судових рішень суду апеляційної інстанції, постановлених щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції, а також ухвал суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку та ухвал суду апеляційної інстанції, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених КПК.

Суд зазначає, що згідно наявної інформації, в провадженні Верховного Суду було подання Тернопільського апеляційного суду про направлення кримінального провадження (справа № 607/8539/19) стосовно ОСОБА_4 за його апеляційною скаргою на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 2 липня 2024 року,з указаного суду апеляційної інстанції до іншого. Відповідно до ухвали Суду від 24 вересня 2024 року апеляційну скаргу засудженого на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 2 липня 2024 року передано до Хмельницького апеляційного суду, тобто вказана ухвала місцевого суду в апеляційному порядку не переглянута.

Крім того, згідно зі ст. 436 КПК суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.

Однак, всупереч вищевказаним положенням ст. 436 КПК, скаржник не ставить вимог до суду касаційної інстанції, які б відповідали повноваженням цього Суду.

У зв`язку із вищевикладеним за наявності підстав, засудженому потрібно подати касаційну скаргу в новій редакції, взявши до уваги зазначене у цьому рішенні.

Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків.

Враховуючи викладене, керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху та надати йому строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3