ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2403/24 Справа № 333/1925/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_5 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28 травня 2024 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0001547 щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_10

прокурора ОСОБА_11

В С Т А Н О В И Л А :

За ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28 травня 2024 року, обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України повернутий прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Суд першої інстанції встановив, що обвинувального акту з додатками неможливо встановити, коли органом досудового розслідування було прийнято рішення про продовження досудового розслідування з метою реабілітації померлих ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , а також враховуючи, що після звернення родичів із заявою про продовження досудового розслідування 21 та 22 лютого 2024 р. (обвинувальний акт складений 28 лютого 2024 року), процесуальні рішення про залучення захисників щодо реабілітації померлої особи органом досудового розслідування не приймалися, то повноваження захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_13 не можуть розповсюджуватись на представлення інтересів померлих ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .

Також судом встановлено, що в обвинувальному акті не зазначено, що будь-які родичі померлих ОСОБА_8 та ОСОБА_7 наділялася правами підозрюваного в частині, необхідній для реабілітації померлих, їх статус не визначений та обвинувальний акт всупереч вимогам ст. 291 КПК України не містить анкетних даних родичів померлих осіб, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

При цьому, суд першої інстанції не вважав інші доводи клопотання захисника ОСОБА_10 про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК у зв`язку з твердженням про вчинення кримінального правопорушення, неконкретність, невідповідність обвинувачення, такими порушеннями, які б були підставою для повернення обвинувального акту.

В апеляції:

- прокурор, з врахуванням доповнень, просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

В обґрунтування зазначає, що суд, під час підготовчого судового засідання, в порушення вимог ст. 314 КПК України, вирішував питання, які не підлягають вирішенню на цій стадії, а саме встановив коли померли обвинувачені, хто з родичів хотів реабілітації даних осіб, чи є про це відповідні заяви, встановлював, чи наявні в матеріалах провадження постанови про призначення та залучення захисників.

Прокурор вказує, що вказані питання мають вирішуватись під час судового розгляду кримінального провадження, а відсутність в обвинувальному акті відомостей про дати смерті обвинувачених, а також відомостей про анкетні дані родичів померлих, не є істотним порушенням КПК України та підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Крім того, прокурор вважає безпідставними ствердження захисника щодо необхідності повернення обвинувального акту в тій частині, що в ньому відсутнє формулювання обвинувачення, посилання на його неконкретність, оскільки обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, думку обвинуваченого та його захисника, які просили залишити ухвалу суду без змін, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд в підготовчому засіданні має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).

Так, 01 березня 2024 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001547 від 11 вересня 2022 року у щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Як було встановлено судом першої ігстанції, ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

При цьому, згідно цього ж обвинувального акту, 31 січня 2024 року було складено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , тобто вже після їхньої смерті.

Так, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо помер підозрюваний, обвинувачений, особа, стосовно якої зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, але не повідомлено про підозру у зв`язку з її смертю, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого.

З наведеного вище вбачається, що у кримінальному процесуальному законі розширено коло осіб, щодо яких є підстави для закриття кримінального провадження за п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, та вказана норма розподіляє таких осіб на: 1 - підозрюваного, 2 обвинуваченого, 3 - особу, стосовно якої зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, але не повідомлено про підозру у зв`язку з її смертю.

Відповідно ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст.ст. 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

За вимогами ч. 1 ст. 42 КПК України, обвинуваченим (підсудним) є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому ст. 291 цього Кодексу.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 42 КПК України, особою, стосовно якої зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, але не повідомлено про підозру у зв`язку з її смертю, є фізична особа, стосовно якої за результатами проведеного досудового розслідування настав випадок та існують підстави, передбачені ч. 1 ст. 276 цього Кодексу для повідомлення про підозру, але якій у порядку, передбаченому ст. 276-279 цього Кодексу, не повідомлено про підозру через її смерть.

Таким чином, діючим КПК України визначений окремий процесуальний статус для фізичної особи, яка померла, проте за результатами проведеного досудового розслідування настав випадок та існують підстави, передбачені ч. 1 ст. 276 цього Кодексу для повідомлення про підозру.

Наведеною нормою кримінального процесуального закону прямо наголошено, що такій особі повідомлення про підозру не оголошується та не вручається.

Як наслідок, така померла особа, не має процесуально визначених прав та обов`язків, які передбачених ст. 42 КПК України. Правами та обов`язками, відповідно до наведеної норми КПК України, наділяється лише підозрюваний та обвинувачений.

У даному кримінальному провадженні, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є особами, стосовно яких зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, але не повідомлено про підозру у зв`язку з її смертю, оскільки згідно відповідно до реєстру матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри 31 січня 2024 року, тобто того, як останні померли.

Діючий КПК України не визначає можливості повідомлення про підозру особі, яка померла на момент встановлення в результаті розслідування достатніх даних для такого повідомлення.

Слід зазначити, що смерть особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, робить провадження у кримінальній справі безпредметним з огляду на принцип індивідуалізації юридичної відповідальності правопорушника (ч. 2 ст. 61 Конституції України), діюче законодавство України не передбачає правонаступництва відповідальності.

У даному випадку, у органу досудового розслідування виникли підстави для вирішення питання про закриття кримінального провадження відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, проте ці вимоги КПК України не були виконанні.

ОСОБА_7 та ОСОБА_8 мають інший, передбачений КПК України процесуальний статус: особи, стосовно якої зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, але не повідомлено про підозру у зв`язку з її смертю.

Відповідно до ч. 2 ст. 61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, надання процесуального статусу підозрюваного чи обвинуваченого померлій особі вбачається неможливим.

Таким чином, подальший процесуальний рух такої особи у процесуально-правовому полі в межах кримінального провадження не передбачений.

При цьому, також обґрунтовано встановлено, що за наведених обставин, в обвинувальному акті не зазначено, що будь-які родичі померлих ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , або їхні захисники наділялася правами підозрюваного в частині, необхідній для реабілітації померлих, їх статус не визначений та обвинувальний акт всупереч вимогам ст. 291 КПК України не містить анкетних даних родичів померлих осіб, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Відповідно до наявних в матеріалах справи заяв, ОСОБА_14 просила продовжити досудове розслідування та судовий розгляд щодо ОСОБА_8 , а ОСОБА_15 просила продовжити досудове розслідування та судовий розгляд щодо ОСОБА_7 з метою реабілітації, відновлення репутації та гідності, проте їхній процесуальний статус не визначений, та ці особи не наділені правами підозрюваних в частині, необхідній для реабілітації померлих.

За наведених обставин в їх сукупності, невідповідність обвинувального акту вимогам закону позбавляє суд призначити судовий розгляд та в подальшому розглянути кримінальне провадження по суті та прийняти законне та обґрунтоване рішення у відповідності до закону, а тому, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28 травня 2024 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0001547 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4