справа № 399/115/24
провадження № 1-кп/399/34/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2024 року смт Онуфріївка

Онуфріївський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000165 від 01.02.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт Онуфріївка, Онуфріївського району, Кіровоградської області, громадянки України, українки, освіта базова загальна середня, розлучена, непрацююча, не маюча на утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей, раніше не судима, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 КК України,-

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_3

встановив:

Указом Президента України №64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на території України введено воєнний стан строком на 30 діб з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дію якого в подальшому було продовжено.

25.01.2024 року в ранковий час, точний час в ході досудового розслідування не встановлений, ОСОБА_3 знаходилась за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , де у неї виник умисел на таємне викрадення електроінструменту належного ОСОБА_5 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , зайшовши до приміщення коридору домоволодіння АДРЕСА_2 , умисно, протиправно, таємно викрала належні потерпілому електрозварювальний апарат чорно-оранжевого кольору марки «STURM» модель «AW 971275» вартістю з урахуванням зносу 3247 гривень 16 копійок, шліф машинку червоного кольору марки «STARTPRO» модель «SAG-1290/2» вартістю з урахуванням зносу 1226 гривень 40 копійок, електродриль синього кольору який не становить потерпілому матеріальної цінності, із якими зникла з місця вчинення злочину та в подальшому розпорядилась викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму у розмірі 4473 гривні 56 копійок.

Вона ж 28.01.2024 року в ранковий час, точний час в ході досудового розслідування не встановлений, знаходячись за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , з метою повторного таємного викрадення чужого майна, зайшла до кімнати ОСОБА_6 , де знаходились особисті речі ОСОБА_7 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , умисно, протиправно, повторно таємно викрала належний потерпілій ноутбук марки «Lenovo», модель Y520-15 IКВN НОМЕР_1 вартістю з урахуванням зносу 15250 гривень який знаходився на столі в кімнаті, із яким зникла з місця вчинення злочину та в подальшому розпорядилась викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_3 , вчинила кримінальні правопорушення - злочини, передбачені ч. 4 ст.185 КК України, а саме таємно викрала чуже майно, вчинене в умовах воєнного стану, та повторно таємно викрала чуже майно, вчинено в умовах воєнного стану.

Заслухавши думку учасників судового провадження щодо визначення обсягу та порядку дослідження доказів, враховуючи те, що обвинувачена свою вину у вчиненні інкримінованих їй злочинів визнала повністю та не оспорювала фактичних обставин вчинення злочинів, які викладені в обвинувальному акті, інші учасники судового процесу також не оспорювали фактичних обставин справи та не заперечували щодо визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, а також судом їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд в судовому засіданні на підставі ч.3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин провадження, які ніким не оспорюються. З огляду на зазначене, судом ухвалено наступний обсяг та порядок дослідження доказів - допит обвинуваченого, дослідження характеризуючих даних щодо обвинуваченої, дослідження документів щодо речових доказів та судових витрат, висновку експерта.

Обвинувачена ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначила, що їй обвинувачення зрозуміле, фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень не оспорювала, свою вину визнала повністю, щиро розкаялася, суду пояснила, що дійсно викрала вказані в обвинувальному акті речі та розпорядилася ними на власний розсуд, зокрема продала. Наразі усе майно повернуто потерпілим. Щиро розкаялася у вчиненому, соромно за такі дії, усвідомлює протиправність своїх дій, зазначила, що в подальшому подібні дії не повторяться.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд кримінального провадження без його участі.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Заяви чи клопотання до суду від останньої не надходили.

Крім повного визнання обвинуваченою ОСОБА_3 своєї вини у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, її вина також доведена і підтверджується зібраними по справі доказами, які у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України обвинувачена визнала та з якими погодилася в повному об`ємі.

Суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_3 у скоєнні інкримінованих їй кримінальних правопорушеннях, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю. Дії обвинуваченої за ч.4 ст. 185 КК України кваліфіковано правильно, оскільки остання таємно викрала чуже майно, вчинено в умовах воєнного стану та повторно таємно викрала чуже майно, вчинено в умовах воєнного стану, вчинила злочини, передбачені ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до вимог ст.65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 12.06.2009 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», покарання, призначене судом, має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження вчинення ними нових злочинів.

Нормами ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).

Призначаючи обвинуваченій покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України класифікується як тяжкий злочин.

Обставиною що пом`якшує відповідальність обвинуваченої, згідно вимог ст. 66 КК України суд визнає щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину та повернення викраденого майна потерпілим.

Обставини, що обтяжують відповідальність обвинуваченої, згідно вимог ст. 67 КК України не встановлено.

Обвинувачена раніше не судима, розлучена, не маюча на утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей, на обліку у лікаря психіатра та у лікаря нарколога не перебуває. За місцем проживання характеризується посередньо, повністю визнала свою вину у вчинених злочинах, повернула викрадене та щиро розкаялася у вчиненому.

Згідно з висновками викладеними в досудовій доповіді Олександрійського районного сектору №1 філії державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області щодо обвинуваченої ОСОБА_3 , взявши до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченої ОСОБА_3 , її спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення нею повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб). На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення з боку органу пробації нагляду та застосування соціально виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

Тому, враховуючи вищезазначені обставини в сукупності, за глибоким переконанням суду, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, ставлення обвинуваченої до скоєного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч.4 ст. 185 КК України, яке є необхідним та достатнім.

Враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, які є тяжкими злочинами та особу винної, визнання обвинуваченою вини повністю, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_3 без відбування покарання та приймає рішення про звільнення її від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, з покладанням обов`язків, передбачених ст.76 КК України. Таке покарання на думку суду буде необхідним та достатнім для її виправлення, перевиховання та профілактики вчинення нових злочинів.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Судові витрати у справі відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Долю речових доказів по кримінальному провадженню необхідно вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368, 371, 374 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 (один) рік, якщо вона протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до п.1, п.2 ч.1 ст.76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Судові витрати у справі відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Речові докази:

- ноутбук марки «Lenovo» чорного кольору переданий на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_7 - залишити власнику;

- електрозварювальний апарат чорно-оранжевого кольору марки «STURM» модель «AW 971275» переданий на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_5 - залишити власнику;

- шліф машинка червоного кольору марки «STARTPRO» модель «SAG-1290/2» передана на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_5 - залишити власнику;

- електродриль синього кольору передана на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_5 - залишити власнику;

- 1 DVD+r диск із відеозаписом проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_3 - зберігається при матеріалах кримінального провадження - залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Онуфріївський районний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч.3 ст.349, ч.2 ст.394 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.

Вручити учасникам процесу копію вироку негайно, після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, направити копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя Онуфріївського районного

суду Кіровоградської області ОСОБА_1