ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2024 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю прокурора ОСОБА_5 ,обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції), захисника ОСОБА_7 кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Садгірського районного суду м.Чернівці від 10 червня 2024 року у кримінальному провадженні за № 0000016 щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, військовослужбовця, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 402 та ч. 5 ст. 407 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Садгірського районного суду м. Чернівці від 10 червня 2024 року ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 402 та ч. 5 ст. 407 КК України та йому призначене покарання за ч. 4 ст. 402 КК україни- 5 років позбавлення волі, за ч. 5 ст. 407 КК України 5 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначене ОСОБА_6 покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишено у виді тримання під вартою. Початок строку відбування покарання обчислено з 10.04.2024 року .

Провадження№11-кп/822/293/24 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_8

Категорія: ч.4 ст.402, ч.5 ст.407 КК України Суддя-доповідач: ОСОБА_1 .

На таке судове рішення надійшла апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 із доповненнями із проханням змінити вирок суду першої інстанції і призначити більш м`яке покарання.

Зазначає, що добровільно сприяв слідству, в повному обсязі визнав свою вину в скоєних злочинах та підтвердив обставини, які були встановлені органами досудового розслідування, щиро розкаявся у вчиненому.

Зазначає, що під час розгляду в суді першої інстанції просив прийняти до уваги щире каяття, активне сприяння слідству, бажання у найкоротший термін знову вступити до лав ЗСУ, наявність тяжких захворювань, що підтверджується виписками із медичної документації та безпосередньо ВЛК, які були приєднані до матеріалів справи.

Просив призначити покарання більш м`яке, ніж перебачено законом, та застосувати, у порядку виключення, вимоги ст. ст. 75, 76 КК України.

Вказує, що має постійне місце проживання, мати похилого віку, за якою потрібен постійний догляд.

Не погоджуючись із висновком суду та призначеним покаранням, апелює, що був призваний на військову службу проти своєї волі, адже до того був неодноразово судимий.

Стверджує, що виключно через важкі захворювання був вимушений тимчасово покинути військову частину для проведення лікування.

Відбуваючи тривалий строк покарання в місцях позбавлення волі, не буде мати належної можливості для лікування, що призведе до погіршення стану здоров`я.

Вказує, що після лікування та покращення стану здоров`я, має намір знову піти на службу до ЗСУ.

У зв`язку з цим вважає, що призначене покарання у виді п`яти років і одного місяця позбавлення волі не відповідає ступеню тяжкості даних кримінальних правопорушень та є надто суворим.

Згідно вироку, 18.10.2022 громадянина України ОСОБА_6 призвано на військову службу під час мобілізації у Національну гвардію України, яка є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України.

Надалі, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) від 18.10.2022 № 228 солдата ОСОБА_6 зараховано до списків особового складу зазначеної військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, тобто останній згідно вимог п. 3 ч. 9 ст. 1, п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» розпочав проходити військову службу за призовом під час мобілізації та набув статусу військовослужбовця, при цьому відповідно до того ж наказу його призначено на посаду водія автомобільної групи військової частини

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 , являючись військовослужбовцем Національної гвардії України, проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, обіймаючи вказану вище посаду водія, діючи умисно, скоїв кримінальне правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби (військове кримінальне правопорушення), що виразилося в непокорі, тобто відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненій в умовах воєнного стану.

Зокрема,01.06.2024, приблизно о 17:00, перебуваючи у службовому приміщенні медичного пункту військової частини діючи умисно, порушуючи військову дисципліну, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без поважних причин, в умовах воєнного стану, в усній формі відкрито відмовився виконувати письмовий наказ командира військової частини від 01.06.2023 № 333 «Про забезпечення дотримання військової дисципліни солдатом ОСОБА_6 », порядок виконання якого доведено йому начальником юридичної служби військової частини в частині обов`язку одягнути військову форму одягу, постійно бути за формою та охайно одягненим, додержуватися правил особистої та громадської гігієни, направитись на речовий склад військової частини та отримати комплект військової польової форми одягу, вибути 01.06.2023 о 18:00 в розташування 2 стрілецької роти.

Крім того, солдат ОСОБА_6 , являючись військовослужбовцем Національної гвардії України, проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, обіймаючи посаду водія автомобільної групи, в порушення вимог закону маючи намір тимчасово ухилитися від проходження військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, діючи в умовах воєнного стану, всупереч інтересам служби та установленому законом порядку її проходження, без поважних причин та дозволу командування військової частини 16.06.2023, приблизно о 19:30, самовільно залишив військову частину та вибув до місця свого постійного проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив службовий час на власний розсуд не пов`язаний з проходженням військової служби.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу,доводи прокурора про відсутність підстав для зміни судового рішення,колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Районним судом досліджувались докази у порядку,що встановлений ст.349 КПК України,а тому відповідно до ст.394 КПК України висновки суду в частині доведеності винуватості, правильності кваліфікації апелянтом не оспорюються,і судова колегія не наводить в ухвалі доводів на підтвердження таких висновків.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи його ступінь тяжкості, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно ч.1 ст.69 КК України,за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу,

Окрім того,відповідно до ч.1 ст.75 КК України, суд може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням,крім випадків засудження за кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану .

Отже,за вчинення злочину,передбаченого ст.402 КК України,можуть бути застосовані положення ст.69,75 КК України,однак закон прямо забороняє застосовувати положення цих статей КК України у разі засудження за злочин,передбачений ст.407 КК України.

Оскільки звільнення від відбування покарання з випробуванням застосовується лише після призначення покарання на підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів,а один із злочинів, що входить до сукупності,передбачений ст.407 КК України,положення ст.75 КК України не можуть бути застосовані.

Отже,вимоги апелянта суперечать закону,а тому задоволенню не підлягають з огляду на пряму заборону,що міститься у законі.

Підстав для зміни вироку судова колегія не вбачає, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Садгірського районного суду м. Чернівці від 10 червня 2024 року щодо апелянта - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення,а засудженим-у той же строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3