БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №497/2552/24
Провадження №1-кс/497/898/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про арешт тимчасово вилученого майна

21.10.24 року м. Болград

Слідчий суддя Болградського районного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград клопотання дізнавача сектору дізнання Болградського РВП ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна,

ВСТАНОВИВ:

18.10.2024 року через канцелярію суду надійшло клопотання дізнавача сектору дізнання Болградського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Болградської окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт тимчасово вилученого майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000164 від 17.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.

В обґрунтування клопотання дізнавач зазначив, що 17.10.2024 приблизно о 13.15 годині ОСОБА_5 , знаходячись на узбіччі автодороги біля адміністративної будівлі по вул. Ізмаїльська № 71-75,м. Болград Одеської області надав співробітникам Болградського РВП ГУНП в Одеській області посвідчення тракториста-машиніста на своє ім`я, яке має ознаки підробки.

В ході проведеного 17.10.2024 огляду місця події виявлено та вилучено:

- належне ОСОБА_5 посвідчення тракториста-машиніста серії АТ № 015094 від 01.09.2016 нібито видане Державною інспекцією сільського господарства в Одеській області своє ім`я, яке поміщено та упаковано у полімерний сейф пакет Національної Поліції України PSP1236125;

У зв`язку з зазначеним та тим, що на думку органу дізнання вказане посвідчення тракториста-машиніста серія АТ № 015094 від 01.09.2016 на ім`я ОСОБА_5 є предметом вказаного кримінального правопорушення, в порядку ст. 98 КПК України вилучений документ визнано речовим доказом по кримінальному провадженню №0000164.

На даний час, орган досудового розслідування вважає за доцільним дослідити вказаний документ більш детально, з залученням відповідних експертів.

Постановою дізнавача СД Болградського РВП ГУНП в Одеській області від 17.10.2024 посвідчення тракториста-машиніста серії АТ № 015094 від 01.09.2016 нібито видане Державною інспекцією сільського господарства в Одеській області ім`я ОСОБА_5 яке поміщено та упаковано у полімерний сейф пакет Національної Поліції України PSP1236125 - визнано речовим доказом.

А тому, з метою збереження тимчасово вилученого майна та необхідностю його дослідження в ході слідчих дій, за результатами проведення яких зазначене майно може бути використане як речовий доказ, засобом чи предметом вчинення кримінального правопорушення, а його знищення унеможливлює встановлення всіх істотних обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з цим є необхідність у накладанні на нього арешту судом, що зумовлено необхідністю збереження цього речового доказу в тому ж стані, що і на момент його вилучення.

Дізнавач до суду не прибула, подала заяву про розгляд клоптання у її відсутність (а.с.19).

Особа, в якої вилучено майно ОСОБА_5 до суду не прибув, однак подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, не заперечував щодо задоволення клопотання (а.с.23).

Розглянувши матеріали поданого клопотання з додатком, обставини та підстави наведені в клопотанні, слідчий суддя вважає, що клопотання дізнавача обґрунтоване та підлягає задоволенню на підставі наступного.

Щодо повноважень дізнавача.

Дізнавач уповноважений: звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій (п.4 ч.1 ст.40-1 КПК України).

Заходами забезпечення кримінального провадження є: арешт майна (п.7 ч.2 ст.131 КПК України).

Таким чином, слідчий суддя погоджується з доводами дізнавача щодо наявності у нього повноважень для звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт майна.

Арешт майна є одним із таких заходів забезпечення кримінального провадження ст. 131 ч.2 п.7 КПК України.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За змістом ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження [...].

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів [...].

Разом з тим, п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України передбачено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. При цьому, на відміну від інших правових підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт з метою забезпечення речових доказів не вимагає повідомлення про підозру у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Так, частиною 11 статті 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ст.98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі.

Аналіз вищенаведеного вказує, що діючим законодавством передбачений обов`язок, а не право слідчого надання доказів та доведення перед судом їх переконливості, оскільки під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються; та застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе наявності трьох необхідних ознак, необхідних для застосування заходів забезпечення кримінального провадження (ст.132 ч.3 КПК України).

Слідчим суддею встановлено, що 17.10.2024 до Болградського РВП ГУНП в Одеськіи? області надіи?шло повідомлення про те, що приблизно о 13.15 годині ОСОБА_5 , знаходячись на узбіччі автодороги біля адміністративної будівлі по АДРЕСА_1 , надав співробітникам Болградського РВП ГУНП в Одеській області посвідчення тракториста-машиніста на своє ім`я, яке має ознаки підробки.

За цим фактом внесено відомості в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000164 від 17.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України (а.с.4).

Процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні здійснює Болградська окружна прокуратура (а.с.7).

В ході проведеного 17.10.2024 огляду місця події виявлено та вилучено: належне ОСОБА_5 посвідчення тракториста-машиніста серії АТ № 015094 від 01.09.2016, нібито видане Державною інспекцією сільського господарства в Одеській області на його ім`я з ознаками підробки, яке поміщено та упаковано у полімерний сейф пакет Національної Поліції України PSP1236125, про що складено протокол огляду місця події від 17.10.2024 року (а.с.11-12)

17.10.2024 року постановою слідчого вилучене майно визнано речовим доказом в даному кримінальному провадженні (а.с.14).

Щодо строків звернення до слідчого судді.

Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено (абз.1 ч.5 ст.171 КПК України).

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено (абз.1 ч.5 ст.171 КПК України).

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.115 КПК України строки, встановлені цим Кодексом, обчислюються годинами, днями і місяцями. Строки можуть визначатися вказівкою на подію. При обчисленні строку годинами строк закінчується в останню хвилину останньої години. При обчисленні строку днями строк закінчується о двадцять четвертій годині останнього дня строку.

Статтею 116 КПК України встановлено, що процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти [...]. Так згідно протоколу огляду місця події від 17.10.2024 року дізнавачем було тимчасово вилучено майно, згідно до переліку зазначеному у клопотанні слідчого та у самому протоколі, на яке слідчий просить накласти арешт (а.с.11).

Клопотання про арешт вилученого майна складено на наступний робочий день 18.10.2024 року (а.с.1), та того ж дня передано до канцелярії суду, що підтверджується вхідним номером на супровідному листі (а.с.20).

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. При цьому, на відміну від інших правових підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт з метою забезпечення речових доказів не вимагає повідомлення про підозру у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Так, частиною 11 статті 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ст. 98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі.

Аналіз вищенаведеного вказує, що діючим законодавством передбачений обов`язок, а не право слідчого надання доказів та доведення перед судом їх переконливості, оскільки під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються; та застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе наявності трьох необхідних ознак, необхідних для застосування заходів забезпечення кримінального провадження (ст.132 ч.3 КПК України).

Статтею 116 КПК України встановлено, що процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти [...].

З огляду на викладене, дізнавачем дотримано вимоги ч.5 ст.171 КПК України.

Разом з цим, враховуючи, що наразі досудове розслідування триває не значний час, підозра жодній особі не повідомлена, орган досудового розслідування збирає докази, та здійснює перевірку всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а вилучене майно визнано речовими доказами в цьому кримінальному провадження, та з метою забезпечення його збереження є підстави для застосування арешту вилученого майна шляхом заборони його відчуження, розпорядження та користування.

На підставі зазначеного та з урахуванням розумності і співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, вважаю, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.98, 131, 132, 167, 170, 171, 173, 236 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання дізнавача сектору дізнання Болградського РВП ГУНП в Одеській області лейтенант поліції ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження, користування, знищення на тимчасово вилучене майно на підставі протоколу огляду місця події від 17.10.2024 року, в кримінальному провадженні за № 0000164 від 17.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України за результатами якого вилучено - посвідчення тракториста-машиніста серія АТ №015094 від 01.09.2016 на ім`я ОСОБА_5 , нібито видане Державною інспекцією сільського господарства в Одеській області, яке поміщено та упаковано у полімерний сейф пакет Національної Поліції України PSP1236125.

Зазначене майно долучити до матеріалів кримінального провадження 0000164 від 17.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Виконання ухвали та відповідальність за збереження вилучено майна покласти? на ініціатора цього клопотання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1