ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2024 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі

судового засідання ОСОБА_4

за участі сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000392 від 23.12.2023 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Сокирянського районного суду Чернівецької області від 04 червня 2024 року щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мирне П`ятихатського району Дніпропетровської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, розлученого, не працюючого, судимого:

-11.07.2012р. вироком Пятихатського районного суду Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст.75,104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяці;

-31.10.2012 року вироком Пятихатського районного суду Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць;

-26.11.2012 р. вироком Пятихатського районного суду Дніпропетровської області за ч.2 ст.186, ч.1 ст.304, ч.1,4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

-03.06.2020 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч.2 ст.186 КК України до 4-х років позбавлення волі, звільненого умовно-достроково 19.12.2023 року,

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,-

ЄУНСС:722/39/24

НП:11-кп/822/286/24 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_8

Категорія: ч.2 ст.289 КК України Суддя - доповідач: ОСОБА_1

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Сокирянського районного суду Чернівецької області від 04

червня 2024 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, та призначено йому покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за даним вироком частково приєднано невідбуте покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 03.06.2020р., та призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 6 років 2 місяці.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 обраховано з дня проголошення вироку, тобто з 04.06.2024 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_6 у строк відбування покарання за даним вироком період його тримання під вартою в ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» з 27.12.2023 року по 03.06.2024 року включно із розрахунку день за день.

Обраний ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, згідно з ухвалою слідчого судді Сокирянського районного суду від 27.12.2023 року залишено в силі до набрання даним вироком законної сили.

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Сокирянського районного суду Чернівецької області від 26.12.2023 року на транспортний засіб (мопед) марки «Honda dio», червоного кольору, номер шасі НОМЕР_1 , вміст двигуна 49,9 куб.см., який належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вирішено долю речових доказів у даному кримінальному провадженні.

На вказаний вирок районного суду обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій він, не заперечуючи своєї винуватості та доведеності його вини, просить переглянути вирок суду першої інстанції та застосувати до нього норми ст.69 КК України.

Вважає, що районним судом не враховано те, що він визнав вину, розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, добровільно видав викрадене майно, на його утриманні перебуває малолітня дитина, не спеціальних обліках не перебуває, відшкодував завдані ним збитки, його стан здоров`я, а також не враховано думку потерпілого, який просив його суворо не карати.

Інших апеляційних скарг та заперечень від учасників судового провадження не надходило.

Згідно з вироком суду першої інстанції, ОСОБА_6 притягнуто до кримінальної відповідальності за те, що він 22.12.2023 року приблизно о 02 годині, перебуваючи на території господарства ОСОБА_9 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , виявив належний ОСОБА_9 транспортний засіб - мопед марки «Honda», модель «DIO», без номерного знака, номер шасі НОМЕР_1 , робочий об`єм двигуна 49,9 куб. см., 1999 року випуску, червоного кольору, яким у подальшому таємно, повторно, поза волею та без дозволу власника заволодів, розпорядившись ним на свій розсуд.

Заслухавши доповідь судді, який виклав суть вироку та вимоги апеляційної скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з підстав у ній зазначених, міркування прокурора, яка заперечила проти задоволення поданої апеляційної скарги, надавши учасникам судового провадження слово в судових дебатах, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів доходить такого.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки подія злочину, доведеність винуватості та правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 в апеляційній скарзі не оспорюються, то колегія суддів, керуючись ст. 404 КПК України, не наводить доводів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оспорено в апеляційній скарзі.

Аналізуючи вирок районного суду в частині призначеного основного покарання, колегія суддів вважає, що воно обране судом першої інстанції у відповідності до вимог ст.65-67 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, та, на думку суду, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Доводи апелянта про можливість пом`якшення призначеного основного покарання на підставі ст. 69 КК України є необґрунтованими.

Виходячи зі змісту ст.69 КК України призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, можливе лише в тому випадку, коли встановлені по справі обставини, що пом`якшують покарання, настільки істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання, передбаченого санкцією статті Особливої частини КК України, було б явно недоцільним.

При призначенні обвинуваченому основного покарання районним судом було враховано те, що він вчинив тяжкий злочин, особу винного, який визнав вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, добровільно видав працівникам поліції викрадене майно, на спеціальних обліках не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, тобто судом враховані в тому числі і ті обставини, на які вказує апелянт.

При цьому, суд першої інстанції визнав обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого: визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а обставин, які б обтяжували покарання судом встановлено не було.

Вищевказані обставини у своїй сукупності та у сукупності із особою винного дали можливість суду першої інстанції визначити обвинуваченому ОСОБА_6 основне покарання у виді позбавлення волі у наближених до мінімальних меж, встановлених у санкції ч.2 ст.289 КК України, з чим погоджується і колегія суддів.

Поряд з цим, зважаючи на те, що ОСОБА_6 вчинив умисний тяжкий злочин, при цьому раніше судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення у період незнятої та непогашеної судимості, що підтверджує те, що він належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і вчинив новий корисливий злочин, що свідчить про його суспільну небезпеку, небажання стати на шлях виправлення та схильність до вчинення схожих злочинів, а відтак вказаних обставин є явно недостатньо для застосування вимог ст. 69 КК України.

Крім того, окремі обставини, наведені в апеляційній скарзі, були повністю враховані судом при призначені покарання за вчинене кримінальне правопорушення, при цьому достатніх та переконливих доводів того, що такі істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину обвинуваченим не наведено.

Що стосується інших обставин, які зазначені у апеляційній скарзі, зокрема те, що на утриманні у обвинуваченого перебуває малолітня дитина, стан його здоров`я, а також твердження апелянта про неврахування думки потерпілого, то такі враховані апеляційним судом, однак, на переконання колегії суддів, вони також не є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

За таких підстав, у даному випадку, призначення ОСОБА_6 більш м`якого основного покарання, ніж передбачено санкцією злочину, за який він був засуджений, є неможливим.

Отже з урахуванням наведеного вище вирок районного суду, як законний, обґрунтований та вмотивований, слід залишити без змін, а подану апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.

Що стосується клопотання обвинуваченого про можливість застосування до нього ст.81-1 КК України, то таке задоволенню не підлягає, оскільки вирок районного суду щодо нього не набрав законної сили та він не набув статусу засудженого, а тому не може звертатись в рамках даного кримінального провадження з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

На підставі наведеного, керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Відмовити у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання для проходження військової служби.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Сокирянського районного суду Чернівецької області від 04 червня 2024 року щодо нього за ч.2 ст.289 КК України без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим ОСОБА_6 у той самий строк, з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3