Справа №766/6521/20
У Х В А Л А

про закриття кримінального провадження

13.09.2024 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючої судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченої (в режимі відеоконференції): ОСОБА_4

захисника: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Херсона кримінальне провадження, проведеного в режимі відео-конференції з Корсунь-Шевченківським районним судом Черкаської області, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.06.2019 під №0002023 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Саморідне Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, громадянки України, з професійно-технічною освітою, вдови, неповнолітніх утриманців не має, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ; раніше не судимої,

- у вчиненні кримінального правопорушенням (злочину),

передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 21.06.2019 близько 06:30 години, керуючи технічно справним автомобілем «ЗАЗ Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Перекопській в м. Херсоні за напрямком руху від вул. Чорноморської до вул. Миру, при під`їзді до перехрестя з пр. Текстильників, розташованого біля будинку АДРЕСА_2 , маючи технічну можливість попередити настання дорожньо-транспортної пригоди, грубо порушила вимоги п. 2.3 «Б» (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі), 12.3 (у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди) та 13.1 (водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (далі по тексту ПДР), проявила неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, яка склалась, з моменту об`єктивно виявлення небезпеки для руху, не вжила заходів до зниження швидкості аж до зупинки, не надала дорогу велосипеду, який рухався в попутному напрямку та змінював напрямок руху з крайнього правого положення до центру проїжджої частини з метою здійснення повороту ліворуч на пр. Текстильників, внаслідок чого допустила наїзд велосипед під керуванням ОСОБА_6 , через що останній отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження. Вказані наслідки перебувають у причинному зв`язку з порушенням вимог п. п. 2.3 «Б», 12.3, 13.1 ПДР з боку водія ОСОБА_4 .

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Під час судового засідання обвинувачена ОСОБА_4 свою вину не визнала, проте звернулася до суду з клопотанням про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Зазначила, що усвідомлює відповідні наслідки та умови звільнення від кримінальної відповідальності.

Захисник ОСОБА_5 просив задовольнити клопотання обвинуваченої, підтвердивши добровільність її позиції та зауваживши про усвідомлення нею наслідків звільнення від кримінальної відповідальності з наведеної підстави.

Прокурор не заперечувала проти задоволення клопотання, зазначивши, що перешкод для застосування ст. 49 КК України щодо ОСОБА_4 не вбачається.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності підлягає задоволенню з наступних підстав.

Кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності (п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України).

Згідно ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно ч. 4 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, відноситься до нетяжких злочинів, оскільки за його вчинення передбачено найбільш суворе покарання у виді штрафу до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років (ч. 3 ст. 49 КК України).

Дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України, є безумовною й обов`язковою підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності. Вимоги цієї статті не передбачають обов`язкове визнання вини особою, котра подала клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України (постанова Верховного Суду від 11.11.2020 справа №455/229/17 (провадження №51-3298км20).

Особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину (п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності»).

Під час вирішення питання про закриття кримінального провадження суд враховує дані про особу обвинуваченої, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, на момент вчинення кримінального правопорушення у стані жодного із видів сп?яніння не перебувала, у період з 21.06.2019 по 21.06.2024 нового кримінального правопорушення не вчинила, про що свідчить надана суду відповідь Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Херсонській області від 17.06.2024 №1999/9/01/4-2024, від слідства або суду за цей період не ухилялася.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе задовольнити заявлене обвинуваченою клопотання про закриття кримінального провадження за ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки жодних обмежень з огляду на викладене, визначених діючим Кримінальним процесуальним кодексом України або Кримінальним кодексом України, не вбачається, а з дня вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення на дату розгляду клопотання минуло п`ять років.

Вирішуючи питання щодо закриття кримінального провадження, вирішенню підлягають і такі питання.

У разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати (ч. 1 ст. 124 КПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 126 КПК України визначено, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку або ухвалою.

Процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат на правову допомогу та витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів (ч. 1 ст. 118 КПК України). Процесуальні витрати виникають і пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.

Якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту (постанова ОП ККС Верховного Суду від 12.09.2022 справа № 203/241/17).

Отже, заявлені стороною обвинувачення витрати на залучення експерта, здійснені за рахунок державного бюджету підлягають віднесенню на користь держави.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

За відсутності заборон визначених зазначеною нормою, з огляду на те, що арешт майна було застосовано лише з метою збереження речових доказів, суд вважає за можливе скасувати раніше обрані заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

Вирішуючи питання щодо речових доказів, суд враховує наступне.

Питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу. При цьому гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку, тоді як документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання (п. п. 5, 7 ч. 10 ст. 100 КПК України).

Керуючись ст. ст. 100, 124-136, 284-288, 369, 372, 376 КПК України, ст. 49 КК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, закривши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.06.2019 під №0002023.

* Витрати на залучення експерта в розмірі 5135 (п`яти тисяч ста тридцяти п`яти) гривень 02 копійок віднести на рахунок держави.

* Скасувати арешт майна, накладений на підставі ухвали слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 26.06.2019 (справа №766/12507/19 н/п 1-кс/766/9857/19), а саме: автомобіль ЗАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , велосипед «Bianchi», що перебував у володінні ОСОБА_7 .

Речові докази:

-автомобіль «ЗАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 на автомобіль ЗАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , велосипед «Bianchi» вважати повернутим законним власникам.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_8