ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000664 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 травня 2024 року щодо ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

Вказаним вироком суду ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, уродженка, зареєстрована та жителька АДРЕСА_1 , із загальною середньою освітою, неодружена, не працююча, раніше не судима,

засуджена за ч.2 ст.125 КК України до покарання у виді у виді 150 ( ста п`ятдесяти) годин громадських робіт.

Стягнуто з обвинуваченої ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_10 5 000 (п`ять тисяч) гривень моральної шкоди.

Вироком вирішено питання процесуальних витрат.

Згідно з вироком суду ОСОБА_8 визнана винною та засуджена за те, що вона 24 червня 2023 року, близько 21 години 00 хвилин, перебуваючи на прилеглій території поблизу будинку АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, з метою нанесення тілесних ушкоджень іншій людині, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи значення та кримінально-протиправний характер своїх дій, в ході конфлікту, який раптово виник на ґрунті особистих неприязних відносин із потерпілою ОСОБА_10 , умисно нанесла останній долонями правої та лівої руки близько чотирьох ударів в ділянку обличчя, після чого, продовжуючи свої умисні протиправні дії, нанесла один удар правою рукою в ділянку носа потерпілої ОСОБА_10 .

В результаті протиправних дій ОСОБА_8 , потерпілій ОСОБА_10 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді синців навколо обох очей та на спинці носа, перелом кісток носа зі зміщенням, які відповідно до висновку судово-медичного експерта № 752 від 18.12.2023 за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, або незначну, стійку втрату працездатності.

В поданій апеляційній скарзі захисник, не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає вирок суду в частині стягнення моральної шкоди потерпілій та витрат на правову допомогу необґрунтованим. Посилається на те, що визначаючи розмір моральної шкоди суд не врахував належним чином мотиви відзиву на цивільний позов, а також глибину фізичних та душевних страждань потерпілої, яка через незначний час після скоєння відносно неї правопорушення в стані алкогольного сп`яніння керувала транспортним засобом, за що була притягнута до адміністративної відповідальності, при цьому показник алкоголю ОСОБА_10 становив 1,81‰. Вважає, що позивач не надала суду акт виконаних робіт в якому зазначено детальний опис робіт виконаних адвокатом. Крім того зазначає, що суд не врахував по те, що в разі часткового задоволення позову, судові витрати покладаються на сторони пропорційного розміру задоволення позовних вимог. Просить вирок суду змінити, зменшити розмір грошового відшкодування в рахунок моральної шкоди потерпілої до 2500 грн. та вирішити питання про відмову в стягненні витрат на правову допомогу або зменшити їх суми, в решті вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідача, який виклав зміст оскаржуваного вироку суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, обвинувачену та її захисника, які підтримували апеляційну скаргу та просили змінити вирок суду, думку прокурора, який заперечував апеляційну скаргу та просив вирок залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи і зроблений обґрунтований висновок про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, як заподіяння умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, або незначну втрату працездатності.

Такий висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку і перевірених судом доказах, які ніким із учасників судового провадження не оспорюються, тому на предмет законності та обґрунтованості апеляційним судом не перевіряються.

Відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Посилання сторони захисту на неправильність вирішення судом цивільного позову в частині стягнення моральної шкоди на користь потерпілого є безпідставними.

Згідно із частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

При вирішенні цивільного позову суд зобов`язаний об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати учасників та характер правовідносин, що склалися між ними, встановити розмір шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, а також визначити порядок її відшкодування.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Так, потерпілим та його представником до місцевого суду було подано цивільний позов, у якому моральну шкоду оцінено в 25 000 грн., і обґрунтовано тим, що потерпіла перенесла моральні переживання та страждання, психологічний стрес, в тому числі враховуючи поведінку обвинуваченої яка була раптовою та неочікуваною, вчинене відбувалось у громадському місці. Також потерпіла втратила нормальні життєві зв`язку з оточуючими, близькими та рідними, будучи особою молодого віку не може на сьогодні активно проводити час, оскільки побоюється що подібне повториться, замкнулась у собі, порушився нормальний сон, у зв`язку з цим потерпіла потребує постійного стороннього нагляду за сторони дорослих членів сім`ї, що в свою чергу пригнічує її емоційний стан.

Місцевий суд дійшов беззаперечного висновку, що заподіяна моральна шкода є очевидною, що не заперечується і у поданій апеляційній скарзі обвинуваченим.

Разом з тим, визначаючи розмір заподіяної моральної шкоди у сумі 5 000 грн., суд першої інстанції з достатньою повнотою врахував, матеріальний стан відповідача, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, глибину фізичних і душевних страждань потерпілої і виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості з дотриманням вище зазначених вимог закону прийняв обґрунтоване рішення щодо часткового задоволення цивільного позову потерпілої, і з таким його висновком погоджується і апеляційний суд.

Також є безпідставними доводи захисника про те, що стягнуті з обвинуваченої витрати на правову допомогу є неспіврозмірними та не відповідають обсягу наданої правової допомоги.

Положення ч.2 ст.120 КПК України регламентують, що витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

Положеннями ч.1 ст.124 КПК України встановлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

До таких витрат відповідно до п.1 ч.1 ст.118 цього Кодексу належать витрати на правову допомогу.

Згідно з п.3 ч.1 ст.91 КПК України вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розмір процесуальних витрат, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Оплата праці адвоката є результатом відповідних домовленостей між адвокатом та його клієнтом і визначається договором про надання правової допомоги.

Відповідно до ст.ст.26, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, ордеру. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно з ч.4 ст.137 ЦПК України запроваджено принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.137 ЦПК України).

Як убачається із оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, оскільки витрати на правову допомогу підтверджуються договором про надання правової допомоги від 24.07.2023, попереднім розрахунком суми судових витрат та квитанцією до прибуткового касового ордера від 24.07.2023 (а.к.п.16-20).

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, чи могли бути безумовними підставами для зміни чи скасування судового рішення місцевого суду, апеляційним судом не встановлено.

Підстав для скасування оскаржуваного вироку з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не знаходить.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 травня 2024 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: