Справа № 944/2674/24
Провадження №1-кп/944/978/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.11.2024м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Яворові кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000149 від 10.04.2024, про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Новояворівськ Яворівського району Львівської області, неодруженого, з середньою освітою, не працюючого, такого, що має на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

судом визнано доведеним, що обвинувачений ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, керуючись прямим умислом спрямованим на незаконне придбання та зберігання психотропних речовин, діючи всупереч вимогам ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 із змінами та доповненнями, ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» від 15.02.1995 із змінами та доповненнями, 08.04.2024 незаконно придбав, а саме знайшовши поблизу смітника на стадіоні ім. О. Русина в АДРЕСА_2 поліетиленовий пакет з особливо небезпечною психотропною речовиною «4-MMC (4-метилметкатинон)» масою 2,4686 грам, після чого, усвідомлюючи, що це психотропна речовина, зберігав її власному рюкзаку та за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з метою подальшого власного вживання, без мети збуту.

Так, 10.04.2024 у період часу з 18 год 28 хв до 18 год 36 хв працівниками Яворівського районного відділу поліції ГУ Національної поліції у Львівській області, під час проведення огляду місця події, який проводився поруч із будинком АДРЕСА_3 у рюкзаку ОСОБА_5 виявлено та вилучено поліетиленовий зіп-пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору, в якому згідно висновку експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів міститься особливо небезпечна психотропна речовина 4-ММС (4-метилметкатинон) масою 2,4686 грам, що є великим розміром, обіг якої заборонено та яку ОСОБА_6 незаконно зберігав для власного вживання, без мети збуту.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.309 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання психотропних речовин у великих розмірах без мети збуту.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , після роз`яснення йому суті обвинувачення, в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.309 КК України, свою вину визнав повністю та дав суду показання. Вказав, що більше не буде займатися зберіганням наркотичних засобів. Просив призначити мінімальне покарання у виді штрафу.

На підставі положень ч.3 ст.349 КПК України суд обмежився допитом обвинуваченого, що повністю визнав свою вину, інші докази, крім матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, судом не досліджувались.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому судом їм було роз`яснено, що в даному випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Отже, дії обвинуваченого ОСОБА_5 , які виразилися у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини у великих розмірах, без мети збуту, суд кваліфікує за ч.2 ст.309 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_5 , суд бере до уваги і визнає обставиною, яка пом`якшує покарання - його щире каяття та активне сприйняття розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання, передбачених ст.67 КК України, не встановлено.

Метою призначення покарання, виходячи із положень ч.2 ст.50 КК України є не лише кара, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Найбільш м`яким покаранням, яке передбачено за вчинений ОСОБА_5 злочин, є штраф.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд керується поняттям судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яка охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням вчиненого та відомостей про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, його відношення до скоєного, наявність обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують покарання, беручи до уваги, що вчинене обвинуваченим суспільно небезпечне діяння не потягло тяжких наслідків, враховуючи другорядну роль кари як мети покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання в межах санкції статті, за якою кваліфікуються його діяння у вигляді штрафу, вважаючи, що таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Питання про долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності з вимогами ст.100 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого в ході досудового розслідування не застосовувався.

Враховуючи встановлені обставини кримінального провадження, дані про особу обвинуваченого та його процесуальну поведінку під час розгляду судового провадження, суд не вбачає підстав для застосування відносно нього будь-якого запобіжного заходу через відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 94, 349, 369-371, 373 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 2000 (двох тисяч) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн.

Зобов`язати ОСОБА_5 , сплатити штраф у місячний строк з моменту набрання цим вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь держави 3209 (три тисячі двісті дев`ять) грн 12 коп витрат за проведення експертиз.

Речові докази згідно постанови про визнання предметів речовими доказами від 10.04.2024, а саме: порошкоподібну речовину білого кольору, яка знаходиться у зіппакеті, який було упаковано у спец пакет СRI 1103138 знищити.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було судом визнано недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1