У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 липня 2024 року про відмову у задоволенні скарги представника ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб Відділення поліції № 2 Миколаївського/ РУП ГУНП в Миколаївській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Учасники судового провадження:

представник заявника - ОСОБА_6 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 липня 2024 року у задоволенні скарги представника заявника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб Відділення поліції № 2 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР - відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Представник заявника ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та задовольнити його вимоги.

Узагальнені доводи особи, що подала апеляційну скаргу.

Представник зазначає, що положення ст. 214 КПК України передбачають обов`язкове внесення до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення після подання відповідної заяви, і, відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, відповідно до вимог ч. 4 ст. 214 КПК України, не допускається.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

Представник заявника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 звернувся до Ленінського районного суду м. Миколаєва зі скаргою на бездіяльність посадових осіб Відділення поліції № 2 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Скарга обґрунтована тим, що заявник звернувся до Відділення поліції № 2 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області із заявою про наявність в діях ОСОБА_7 , ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 192 КК України, яке полягало у тому, що остання з виплачених ОСОБА_5 на утриманні спільної дитини Ліптуги Марка аліментів в сумі 362 996,75 грн., змогла документально підтвердити витрачання лише 97 272,02 грн., а відтак розтратила 253 440,28 грн., що встановлено перевіркою Служби у справах дітей Інгульської адміністрації Миколаївської міської ради.

Слідчий суддя встановив, що у заяві є лише припущення про наявність ознак складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 192 КК України, без посилання на будь-які об`єктивні дані, лише з різниці між купленими на аліменти речами дитині та загальною сумою отриманих аліментів матір`ю, тобто зводячи утримання платника аліментів до купівлі речей, не допускаючи витрат на розвиток дитини, її навчання, забезпечення її здоров`я, харчування, відпочинок, забезпечення одягом і так далі.

Відмовляючи у задоволенні скарги представника, слідчий суддя зазначив, що у поданій заяві відсутня достатня інформація, яка б вказувала про вчинення кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ОСОБА_6 на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали надані судом та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

За вимогами ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених заявником, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, дізнавач, прокурор.

Згідно ч. 1 ст. 11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Розгляд скарги на бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, обумовлює необхідність дослідження слідчим суддею самого повідомлення (заяви) про вчинення кримінального правопорушення на предмет того, чи може воно бути підставою для порушення кримінального провадження.

Слідчий суддя в даному випадку не може виконувати абсолютно формальну функцію судового примусу уповноважених осіб вносити до ЄРДР всі без виключення заяви і повідомлення, які ними отримуються.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин, є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР. При цьому, реальність конкретної події злочину має визначатись наявністю об`єктивних даних, що свідчать про ознаки об`єктивної сторони злочину, тобто даних про наявність суспільно небезпечного діяння для злочинів з формальним складом та, додатково, даних про наслідки для злочинів з матеріальним складом.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ в узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12.01.2017 р. відмітив, що КПК України передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.

Аналіз зазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Як вбачається з матеріалів провадження, у скарзі, на бездіяльність посадових осіб Відділення поліції № 2 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, представник зазначав, що посадові особи вказаного відділення поліції не виконали вимоги чинного законодавства, а саме не внесли до ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення з його заяви від 10.06.2024 р.

У заяві про вчинення кримінального правопорушення від 10.06.2024 р. заявник ОСОБА_5 зазначав про наявність в діях ОСОБА_8 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 192 КК України, а саме заподіяння майнової шкоди шляхом обману або зловживання довірою. На думку заявника, незаконні дії ОСОБА_8 полягали в тому, що остання отримавши від ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 362 992,75 грн., виплачені як аліменти на утримання їх спільної дитини - ОСОБА_9 , розтратила 253 440,28 грн., оскільки документально підтвердила витрачання на дитину лише 97 272,02 грн., що встановлено перевіркою Служби у справах дітей Інгульської адміністрації Миколаївської міської ради.

Обставини, про які зазначаються у заяві, не містять фактичних даних, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення, а є суб`єктивною оцінкою заявника. При цьому, за даними висновку Служби у справах дітей Інгульської адміністрації Миколаївської міської ради, документальне підтвердження цільового використання коштів - надані за бажанням одержувача аліментів, тобто не в повному обсязі, а лише ті, які одержувач аліментів вважав за необхідне надати. За результатами перевірки встановлено, що одержувач аліментів забезпечує потреби дитини відповідно до суми коштів, сплачених на дитину платником аліментів.

За таких обставин, відсутні підстави для внесення до ЄРДР відомостей за заявою ОСОБА_5 , а тому слідчий суддя дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні скарги на підставі того, що подана заява не містить обставин кримінального правопорушення, з чим погоджується і апеляційний суд, апеляційна скарга є необґрунтованою, і апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 липня 2024 про відмову у задоволенні скарги представника ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб Відділення поліції № 2 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР залишити без змін, апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3