Справа № 450/229/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/758/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 03 липня 2024 року,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 , -

встановила:

на розгляді Пустомитівського районного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке 29 жовтня 2023 року внесене до ЄРДР за №0000676, про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 146, ч.4 ст. 189 КК України та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 189 КК України.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 03 липня 2024 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави на шістдесят днів з 03 липня 2024 року до 31 серпня 2024 року включно.

В апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_7 покликається на те, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим та таким, що порушує права обвинуваченого ОСОБА_6 , у зв`язку із відмовою суду визначити розмір застави.

Акцентує, що обвинувачений не оголошений в міжнародний розшук, перебуває на території України намірений захищати Батьківщину, оскільки є військовослужбовцем, отримав бойове травмування, потребує постійного медикаментозного лікування, позитивно характеризується за місцем постійного проживання, має міцні соціальні зв`язки, раніше не судимий, страждає психологічними захворюваннями, а тривалий період перебування під вартою провокує ускладнення стану здоров`я.

Вважає недоведеним пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення, а також факт застосування насильства обвинуваченим відносно потерпілого, наявність ризиків, зазначених у клопотанні та неможливість забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Пустомитівського районного суду Львівської області від 03 липня 2024 року, оскільки копію судового рішення отримано лише 18 липня 2024 року через підсистему «Електронний суд», скасувати таку і постановити нову, якою визначити обвинуваченому ОСОБА_6 заставу в розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб із встановленням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу свого захисника - адвоката ОСОБА_7 , думку прокурора про її заперечення і залишення ухвали суду першої інстанції без зміни, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає за можливе поновити захиснику строк на апеляційне оскарження ухвали, і приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Так, порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, визначено ст. 422-1 КПК України.

Згідно ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

На переконання колегії суддів, під час розгляду клопотання прокурора, з`ясовані всі обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою, які в подальшому були оцінені судом в сукупності та стали підставою для прийняття рішення.

Колегія суддів вважає доведеним прокурором, що ризики заявлені у клопотанні, які також слугували підставою для обрання запобіжного заходу, не зменшились, а отже, на думку колегії суддів, всупереч доводам апеляційної скарги захисника, з врахуванням тяжкості інкримінованих за ч.2 ст. 146, ч.4 ст. 189 КК України кримінальних правопорушень та конкретних обставин справи, виправданим є подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки такий, як вірно зазначено в оскаржуваній ухвалі, перебуваючи на волі, може переховуватись від суду; незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, з чим погоджується і колегія суддів.

Окрім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що серйозність пред`явленого обвинувачення, відповідно до п. 81 рішення ЄСПЛ у справі від 26 липня 2001 року «Ілійков проти Болгарії» (справа №33977/97) є тим фактором, який надає можливість продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки це є один із аспектів при оцінюванні загрози ухилення від слідства чи продовження заняття злочинною діяльністю, а особлива тяжкість деяких злочинів, яка викликає негативну реакцію суспільства і соціальні наслідки, виправдовує попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу (рішення у справі "Летельє проти Франції").

А відтак, прийняте судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Покликання захисника про наявність у обвинуваченого постійного місця проживання і його позитивні характеризуючи дані, а також про незадовільний стан здоров`я ОСОБА_6 , на думку колегії суддів, з огляду на відсутність медичних відомостей про неможливість перебування останнього під вартою, не є визначальними обставинами, які давали б можливість змінити запобіжний захід.

Таким чином, колегія суддів вважає доведеною актуальність вищезазначених ризиків та приходить до висновку, що протиправна поведінка обвинуваченого ОСОБА_6 і надалі має свій раціональний зміст та високий ступінь імовірності, а тому, недостатнім є застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі застави, розмір якої, у відповідності до положень п.1 ч.4 ст. 183 КПК України підставно не визначено в оскаржуваному рішенні, з огляду на вчинення обвинуваченим інкримінованого злочину, передбаченого ч.4 ст. 189 КК України.

Передчасними є доводи апеляційної скарги захисника в частині оцінки доказів винуватості ОСОБА_6 та обґрунтованості пред`явленого обвинувачення, так як кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, а відповідна оцінка діянню особи здійснюється судом лише під час ухвалення за результатами розгляду кримінального провадження остаточного судового рішення.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення обвинуваченому ОСОБА_6 розміру застави, забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Отже, колегія суддів вважає, що ухвала місцевого суду є законною і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги сторони захисту.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

поновити захиснику обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокату ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали Пустомитівського районного суду Львівської області від 03 липня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 03 липня 2024 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави - без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4