Справа № 309/1666/24
Провадження № 1-кп/309/95/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2024 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого-судді: ОСОБА_1

секретарівсудового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю прокурора: ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хуст кримінальне провадження № 0000045 від 13.01.2024 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з вищою освітою, розлученого, працює формувальником деталей та виробів ТОВ «Рубікон-інтер», в порядку ст. 89 КК не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно, з метою незаконного переправлення осіб через державний кордон України, домовившись по мобільному зв`язку, зустрівся у АДРЕСА_2 ) з громадянином України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та у АДРЕСА_2 з громадянином ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яким, у зв`язку із введенням на території України «Воєнного стану» і обмеженням виїзду за кордон осіб чоловічої статі з числа громадян України віком від 18 до 60 років, у зв`язку з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 69 «Про загальну мобілізацію», заборонено виїзд за кодон, та які мали намір виїхати за межі України, шляхом незаконного перетину державного кордону, поза межами пункту пропуску.

Під час даної особистої зустрічі, в м. Мукачево Закарпатської області 24.02.2024 р. приблизно о 12 годині, сприяючи незаконному переправленню через державний кордон України, ОСОБА_5 роз`яснив ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , що на транспортному засобі марки «Хавал» д.н.з. НОМЕР_1 їх буде доправлено до м. Хуст Закарпатської області, де в подальшому їм необхідно буде використовуючи рейсовий автобус, щоб безперешкодно оминути контрольний пост прикордонного наряду, при цьому ним буде надано необхідні вказівки та поради для подальшого незаконного перетину ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , державного кордону України.

В подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, ОСОБА_5 , разом ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на автомобілі марки «Хавал» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_5 , який надавав ОСОБА_5 послуги таксі та не усвідомлював злочинних намірів ОСОБА_5 спрямованих на незаконне переправлення вказаних осіб через Державний кордон України, виїхали в напрямку м. Хуст Закарпатської області по автомобільній дорозі Н-09.

24.02.2024 року приблизно о 14 годині, прибувши до м. Хуст Закарпатської області, а саме на АЗС «Елерон», яка розташована по вул. Івана Франка, 175, ОСОБА_5 , надав громадянам ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вказівку вийти із автомобіля марки «Хавал» д.н.з. НОМЕР_1 , та роз`яснив, що він їде перевірити пильність та роботу прикордонного наряду на пропускному пункті КП «Велятино» біля Велятинського мосту, щоб ті безперешкодно мали змогу оминути пропускний пункт, для подальшого незаконного перетину Державного кордону України, та наказав ОСОБА_7 та ОСОБА_8 очікувати його на вказаній АЗС «Елерон».

Після цього, приблизно о 14:30 годин, ОСОБА_5 повернувся на АЗС «Елерон» та сприяючи у незаконному перетині Державного кордону України, роз`яснив ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , що їм необхідно сісти на рейсовий автобус в напрямку с. Велятино Хустського району, крім цього пояснив, що вони повинні залишити у автомобілі марки «Хавал» д. н. з. НОМЕР_2 , їх документи для виїзду за кордон та грошові кошти у іноземній валюті, щоб у працівників Державної прикордонної служби України не виникло підозр, про їх намір незаконно перетнути Державний кордон України. Крім цього, ОСОБА_5 наказав - перебуваючи на прикордонному пості «КП Велятино» при перевірці документів працівниками Державної прикордонної служби України, необхідно повідомити їм, що вони їдуть у АДРЕСА_3 , працювати на будівництві до мешканця села на ім`я ОСОБА_10 .

Тоді, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виконуючи вказівки ОСОБА_5 , будучи в АДРЕСА_4 , з метою незаконного перетину Державного кордону України, сіли на рейсовий автобус сполученням «Хуст-Велятино», в той час, як ОСОБА_5 на автомобілі марки «Хавал» д. н. з. НОМЕР_2 супроводжував рейсовий автобус позаду. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 керуючись порадами та вказівками, які їм надав ОСОБА_5 вдало пройшли перевірку прикордонного наряду «КП Велятино», вийшли у АДРЕСА_3 , де були затримані працівниками Державної прикордонної служби України біля 15 год. 30 хв. 24 лютого 2024 року.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 332 КК України незаконне переправлення осіб через Державний кордон України, сприяння вчиненню таких дій порадами, вказівками, вчинене щодо кількох осіб.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованого йому діяння за ч. 2 ст. 332 КК України визнав у повному обсязі та у вчиненому щиро розкаявся. Суду пояснив, що з ним зв`язався товариш та просив перевезти двох громадян ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з м. Мукачево Закарпатської області у м. Хуст. Він погодився на пропозицію товариша та 24.02.2024 р. вказаних осіб відвіз в напрямку кордону, а саме до с. Велятино Хустського району. Просить суд не призначати йому сувору міру покарання.

Показання обвинуваченого ОСОБА_5 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи повне визнання обвинуваченим ОСОБА_5 вини у скоєнні кримінального правопорушення та щире каяття, заслухавши думку учасників судового провадження, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути вказану справу в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_5 , а також дослідженням матеріалів кримінального провадження в частині відомостей, які характеризують особу обвинуваченого. На виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України учасникам судового провадження роз`яснено про позбавлення права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю.

Дії обвинуваченого, суд вважає за необхідне кваліфікувати за ч. 2 ст. 332 КК України як незаконне переправлення осіб через Державний кордон України, сприяння вчиненню таких дій порадами, вказівками, вчинене щодо кількох осіб.

При призначенні покарання обвинуваченому суд виходить із загальних принципів призначення покарання, що передбачені ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, наявність чи відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

Суд враховує, що скоєне ОСОБА_5 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 332 КК України, є тяжким злочином.

Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно із ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно вимог ст. ст. 50, 65 КК України та положень п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, це покарання за своїм видом і розміром має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, а також з урахуванням обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, щиро розкаявся у скоєному, в порядку ст. 89 КК України не судимий.

Таким чином, до обставин, відповідно до ч.1 ст. 66 КК України, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд відносить щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину.

Обставини, передбачені ст. 67 КК України, які обтяжують покарання ОСОБА_5 - вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Суд приймає до уваги також досудову доповідь, надану органом пробації, згідно якої ОСОБА_5 у порядку ст. 89 КК України не судимий, середній рівень ризику повторного вчинення кримінального правопорушення та високий ризик для суспільства, у тому числі для окремих осіб, тому орган з питань пробації вважає можливим перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

Виходячи з вищевикладеного, беручи до уваги вищезазначені обставини, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 , слід призначити покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 332 КК України.

Санкція ч. 2 ст. 332 КК України передбачає обов`язкові додаткові покарання у вигляді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

ОСОБА_5 , вчинив передбачене ч. 2 ст. 332 КК України кримінальне правопорушення не обіймаючи будь-яку посаду і не займаючись певною діяльністю.

Вирішуючи питання про необхідність призначення передбаченого санкцією ч. 2 ст. 332 КК України обов`язкового додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю суд виходить з наступного.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові ККС ВС у справі 295/5493/22 від 04.04.2023 року, такий вид покарання як позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю може застосовуватися як до осіб, які вже обіймають певні посади або здійснюють відповідну діяльність, так і до осіб, які такі посади можуть обійняти в майбутньому, або ж у майбутньому можуть здійснювати відповідну діяльність.

Тому суд приходить до висновку про необхідність позбавити ОСОБА_5 права обіймати посади, пов`язані з виконанням функцій держави та місцевого самоврядування.

Дане покарання, на думку суду, відповідає скоєному та буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Потерпілі у кримінальному провадженні відсутні, матеріальної шкоди не завдано, цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати на залучення експертів по кримінальному провадженню відсутні.

В ході досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 28 лютого 2024 року з визначенням застави у сумі 242 240 гривень. 01.03.2024 року ОСОБА_5 звільнено з-під варти у зв`язку із внесенням застави ОСОБА_11 .

Із огляду на наведене, запобіжний захід у вигляді застави відносно ОСОБА_5 слід залишити без змін до вступу вироку в законну силу, а після припинення дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого, тобто після вступу вироку в законну силу, повернути заставодавцю ОСОБА_11 внесену на рахунок Територіального управління державної судової адміністрації в Закарпатській області заставу в розмірі 242 240,00 гривень.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України та призначити покарання у виді п`яти років позбавлення волі з позбавленням права протягом двох років обіймати посади, пов`язані з виконанням функцій держави та місцевого самоврядування.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з дня приведення вироку до виконання, зарахувавши у строк відбуття покарання строк перебування під вартою з дня затримання 28.02.2024 року по 01.03.2024 року.

Застосований щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді застави залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Запобіжний захід ОСОБА_5 у виді застави в розмірі 242240,00 гривень скасувати після набранням вироком законної сили. Грошові кошти в сумі 242240,00 гривень внесені в якості застави 29.02.2024 року, що зараховані на рахунок Територіального управління державної судової адміністрації України в Закарпатській області ( код квитанції 9334-6361-7173-6965, банк одержувача Державна Казначейська служба України м. Київ, код отримувача: 26213408, одержувач ТУ ДСА в Закарпатській області) - повернути заставодавцю ОСОБА_11 , після набрання вироком законної сили.

Арешт, накладений на майно згідно ухвали слідчого судді Хустського районного суду Закарпатської області від 27 лютого 2024 року № 309/1045/24 (провадження 1-кс/309/160/24), після набрання вироком законної сили скасувати.

Речові докази:

- грошові кошти в сумі 1340 Євро, дві прозорі рукавиці, мобільний телефон «Айфон 11» - повернути власнику ОСОБА_7 ; автомобіль марки «Хавал», номерний знак НОМЕР_1 , мобільний телефон марки «Айфон 11» - повернути власнику ОСОБА_12 ; мобільний телефон марки «Айфон Х» - повернути власнику ОСОБА_8 , мобільний телефон марки «Ксіомі» - повернути власнику; пластиковий компакт-диск марки «VERBATIM» - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду через Хустський районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя Хустського

районного суду ОСОБА_1