Провадження № 1-кп/243/807/2024
Справа № 243/5504/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2024 року

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у системі EasyCon на підставі наказу № 29-к про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 травня 2022 року, кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000440 від 08 травня 2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Арись, Чимкенської області, Казахстан, громадянина України, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Восени 2014 року, ОСОБА_3 перебуваючи неподалік мосту через річку Казенний Торець, біля заводу «Zeus Сеrаmіса» в м. Слов`янську, Краматорського району, Донецької області, на землі, знайшов пакет в середині якого перебувало чотири гранати. В цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання, носіння та зберігання бойових припасів та вибухових речовин, а саме запалу до ручної гранати типу УЗРГМ та корпус оборонної осколкової ручної гранати Ф-1 (1 од), корпуси наступальної осколкової ручної гранати типу РГД-5 (2 од), корпус оборонної осколкової гранати типу Ф-1 (1 од), без передбаченого законом дозволу.

Реалізовуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_3 , всупереч вимогам чинного законодавства України, а саме постанови Верховної Ради України від 17.06.1992 № 2471-XII «Про право власності на окремі види майна», постанови Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576 «Положення про дозвільну систему України», наказу МВС України від 21.08.1998 № 622 «Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими та аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», діючи умисно, розуміючи протиправний характер своїх дій, підібрав вказаний пакет в середині якого знаходились запал до ручної гранати типу УЗРГМ та корпус оборонної осколкової ручної гранати Ф-1 (1 од), корпуси наступальної осколкової ручної гранати типу РГД-5 (2 од), корпус оборонної осколкової гранати типу Ф-1 (1 од) та переніс на територію двору за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де заховав у літній кухні, тим самим придбав, переніс та почав зберігати бойовий припас та вибухові речовини, без передбаченого законом дозволу.

Крім того, в середині березня 2024 року більш точного часу та дати в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, ОСОБА_3 , знаходячись на АДРЕСА_2 , знайшов дерев`яну коробку, в середині якої перебував корпус гранати типу М67 (1 одиниця) та запал типу М213 (1 одиниця). В цей час на цьому місці, у ОСОБА_3 виник протиправний умисел, спрямований на придбання, носіння та зберігання бойового припасу, без передбаченого законом дозволу.

Реалізовуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_3 , всупереч вимогам чинного законодавства України, а саме постанови Верховної Ради України від 17.06.1992 № 2471-XII «Про право власності на окремі види майна», постанови Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576 «Положення про дозвільну систему України», наказу МВС України від 21.08.1998 № 622 «Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими та аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», діючи умисно, розуміючи протиправний характер своїх дій, взяв з дерев`яного ящику знайдену гранату типу М67 (1 одиниця) та запал типу М213 (1 одиниця) та поклав у кишеню одягненої на ньому куртки, тим самим придбав бойовий припас без передбаченого законом дозволу.

Після чого, ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що зазначена граната відносяться до категорії бойових припасів, діючи умисно, зберігаючи її при собі у кишені куртки, без передбаченого законом дозволу, переніс до місця свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де заховав у літній кухні гранату типу М67 (1 одиниця) та запал типу М213 (1 одиниця), тим самим почав незаконно зберігати бойовий припас, без передбаченого законом дозволу.

08 травня 2024 року приблизно о 19 год. 00 хв. ОСОБА_3 , знаходячись в приміщенні спальної кімнати за місцем свого мешкання, а саме за адресою. АДРЕСА_1 , під час вживання алкогольних напоїв, мав намір у зв`язку з життєвими обставинами що склалися покінчити життя самогубством. Реалізуючи свій умисел ОСОБА_3 тримаючи в руці осколкову ручну гранати типу ф-1 (1 од), витягнув уніфікований запал ручної гранати типу УЗРГМ (УЗРГМ-2) та розуміючи, що від вказаних дій станеться вибух ОСОБА_3 кинув її під стіну, після чого стався вибух та ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження.

08 травня 2024 року у в період часу з 21 год. 40 хв. по 23 год. 20 хв. слідчим СВ відділу поліції №4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 в ході проведення обшуку місця події за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено:

корпуси наступальної осколкової ручної гранати типу РГД-5 (2 од), виготовлені промисловим (заводським) способом, які споряджені вибуховою речовиною, корпус яких до категорії бойових припасів не відноситься, є вибуховою речовиною у вигляді конструктивно оформленого заряду (розташованого в металевій оболонці). Конструктивно передбачено спорядження даних корпусів гранат, вибуховою речовиною групи бризантних (тротил) масою 100-115 грам;

корпус осколкової ручної гранати типу М67 (1 од), виготовлений промисловим (заводським) способом, спорядженим вибуховою речовиною, корпус якої до категорії бойових припасів не відноситься, є вибуховою речовиною у вигляді конструктивно оформленого заряду (розташованого в металевій оболонці). Конструктивно передбачено спорядження даних корпусів, вибуховою речовиною групи бризантних типу «В», масою 180-185 грам;

засобом підриву (засобом детонування) запалом до ручних гранат типу М213 (1 од), виготовлений промисловим (заводським) способом, який споряджений вибуховою речовиною, який до категорії бойових припасів не відноситься, є вибуховою речовиною у вигляді конструктивно оформленого заряду (розташованого в металевій оболонці). Конструктивно передбачено порядження детонатора даного запалу вибуховою речовиною групи ініціюючих та групи бризантних.

У конструктивному поєднанні корпус гранати М67 (1 од) та запал типу М213 (1 од), являється осколковою ручною гранатою типу М67 (1 од), вказана граната відноситься до категорії бойових припасів.

Крім того, в ході огляду виявлено та вилучено металевий спусковий важіль, металеві уламки. Вилучені металеві фрагменти є фрагментами уніфікованого запалу ручних гранат модернізованого типу УЗРГМ та осколками оборонної осколкової ручної гранати Ф-1, які утворюються в наслідок вибуху її вибухового спорядження. Граната типу Ф-1 відноситься до категорії бойових припасів.

Такі дії обвинуваченого підпадають під ознаки кримінального правопорушення, кримінальна відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 263 КК України, тобто незаконне придбання, носіння та зберігання бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

В підготовчому судовому засіданні учасники розгляду кримінального провадження не заперечували проти здійснення розгляду даного кримінального провадження в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення «EasyCon».

Під час досудового розслідування кримінального провадження, внесеного 08 травня 2024 року до ЄРДР за № 0000440, 09 липня 2024 року між підозрюваним ОСОБА_3 та прокурором Слов`янської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_4 була укладена угода про визнання винуватості та скріплена підписами сторін.

За умовами угоди, уточненої в ході судового засідання, які зафіксовані у журналі судового засідання, сторони домовились про таке:

Підозрюваний ОСОБА_3 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується:

а) беззастережно визнати обвинувачення в обсязі обвинувального акту у судовому провадженні;

б) співпрацювати зі стороною обвинувачення під час судового розгляду у даному кримінальному провадженні;

в) повідомляти органи досудового розслідування про відомі факти вчинення кримінальних правопорушень на території м. Слов`янська Краматорського району Донецької області.

З урахуванням обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, які відобразились у щирому каятті, повному визнанні ОСОБА_3 своєї вини у скоєнні кримінального правопорушення, активної допомоги під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Також, сторони погоджуються, що з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке належить відповідно до вимог ст. 12 КК України до категорії тяжких злочинів, обставин вчинення кримінального правопорушення, відсутності тяжких наслідків від скоєного кримінального правопорушення, даних про особу ОСОБА_3 , який за місцем проживання характеризується посередньо, щире каяття ОСОБА_3 та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, сукупність пом`якшуючих і обтяжуючих обставин кримінального правопорушення, його перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим останнього, згідно із ст. 75 КК України, можливо звільнити від відбування зазначеного покарання з випробуванням.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні винуватим у скоєнні кримінального правопорушення визнав себе повністю, щиро розкаявся, свої права, передбачені ст. 474 КПК України розуміє.

Обвинувачений ОСОБА_3 та прокурор в судовому засіданні заявили, що вони цілком розуміють наслідки угоди, укладення угоди є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж передбачені в угоді.

Суд переконався, що обвинувачений розуміє свої права, передбачені КПК України, зокрема ст. 474 КПК України, у добровільності укладання сторонами угоди і, що угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді. Узгоджені сторонами вид і міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, разом з цим, судом з`ясовано, що він цілком розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, наслідки її невиконання, відповідно ст. 476 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні ствердив, що був присутнім при ініціюванні угоди, вважає, що укладення угоди не суперечить інтересам підзахисного.

Судом вислухані показання обвинуваченого та оглянуті представлені в підготовче судове засідання матеріали кримінального провадження з метою перевірки угоди про визнання винуватості на відповідність нормам КПК та КК України, за якими суд встановив, що умови угоди, не суперечать вимогам КПК України, оскільки вона укладена у провадженні щодо тяжкого злочину за ч. 1 ст. 263 КК України, відповідає вимогам ст. 472 КПК України, не суперечить вимогам КК України, оскільки обставини, викладені в ній відповідають матеріалам справи, дії обвинуваченого кваліфіковано вірно за ч. 1 ст. 263 КК України, тобто незаконне придбання, носіння та зберігання бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, в редакції, яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення. Узгоджене покарання відповідає особі обвинуваченого, та вимогам ст. 58 Конституції України, оскільки відповідає санкції частини статті, яка діяла на момент вчинення обвинуваченим правопорушень, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободі чи інтереси сторін або інших осіб, укладення угоди було добровільним, про що свідчать як особисті підписи обвинуваченого в угоді, так і його пояснення в судовому засіданні, обвинувачений має можливість виконувати взяті на себе угодою зобов`язання, підстави для визнання винуватості є дійсними.

Дослідивши представлені в підготовче судове засідання матеріали кримінального провадження, враховуючи, що 09 липня 2024 року обвинувачений ОСОБА_3 та прокурор під час досудового розслідування досягли угоди про визнання винуватості, підписали її в присутності захисника, при цьому ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних обставин, між ним та прокурором була досягнута домовленість про призначення ОСОБА_3 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, із застосуванням ст. 75 КК України, можливо звільнити від відбування зазначеного покарання з випробуванням, а тому суд вважає, що справу можливо розглянути відповідно до положень ч. 2 ст.473, ч. 4 ст. 474 КПК України.

Суд приходить до переконання, що угоду належить затвердити, а ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, тобто незаконне придбання, носіння та зберігання бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, та призначити покарання, обумовлене угодою про визнання винуватості.

Щодо розв`язання питання про розподіл процесуальних витрат, суд виходить з таких міркувань.

Згідно із представленими копіями процесуальних рішень, експертів було залучено відповідно до вимог ст. 243 КПК України на підставі постанови СВ ВП №4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області.

Відповідно до довідки про витрати на проведення експертизи № СЕ- 19/105-24/3322-ВТХ від 16 травня 2024 року, витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні становлять 7572 грн. 80 коп..

Відповідно до довідки про витрати на проведення експертизи № СЕ- 19/105-23/3323-ВТХ від 20 травня 2024 року, витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні становлять 4543грн. 68 коп..

Відповідно до ст. 118 КПК України, процесуальні витрати зокрема складаються із витрат, пов`язаних із залученням експертів.

В ст. 243 КПК України зокрема зазначається, що сторона обвинувачення залучає експерта за наявності підстав для проведення експертизи.

Статтею 122 КПК України передбачений порядок здійснення оплати витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Аналіз вказаної статті дозволяє дійти висновку, що законодавець у вказаній статті зазначає коло осіб, на яких за певних умов покладається обов`язок на покриття процесуальних витрат під час проведення кримінального провадження як під час досудового розслідування так і судового слідства.

За змістом ст. 122 КПК України, яка передбачає залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з державного бюджету.

Відповідно ст. 124 КПК України, яка передбачає розподіл процесуальних витрат, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

З огляду на викладене, з врахуванням вимог ст. 124 КПК України, суд вважає, що з обвинуваченого слід стягнути в прибуток держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта у розмірі 7572 грн. 80 коп. + 4543 грн. 68 коп. = 12116грн. 48 коп..

Долю речових доказів суд вирішує відповідно ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлений.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у виді особистого зобов`язання, залишити до набрання вироком законної сили

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 473, 474, 475, 476 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Угоду про визнання винуватості від 09 липня 2024 року, укладену між прокурором Слов`янської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000440 від 08 травня 2024 року- затвердити.

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 4(чотирьох) років позбавлення волі.

Застосувати до ОСОБА_3 ст. 75 КК України, і відповідно положень наведеної статті кримінального закону звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбуття покарання, призначеного по даному вироку з випробуванням та іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до ч. 3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 додатковий обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у виді особистого зобов`язання, - залишити до набрання вироком законної сили.

Речові докази:

ручну гранату типу М67; один корпус гранати РГД5; один корпус гранати Ф-1; корпус гранати типу РГД5, які поміщено та опечатано до сейф-пакету №АВ2014735; запал типу М213, який поміщено та опечатано до сейф-пакету №CRI1017206, а також передано на зберігання до камери речових доказів ВП № 4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області, на підставі постанови слідчого від 22 травня 2024 року, відповідно до квитанції № 227 - після вступу вироку в законну силу знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 витрати на залучення експерта в сумі 12116 (дванадцять тисяч сто шістнадцять) грн. 48 коп. в дохід держави.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно із ч. 4 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:

обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.4, 6, 7 ст.474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 364 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок складено у єдиному екземплярі у нарадчій кімнаті.

Головуючий-суддя: ОСОБА_1