Справа № 170/416/22 Провадження №11-кп/802/513/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000131 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_6 на вирок Шацького районного суду Волинської області від 10 травня 2024 року стосовно ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, техніка-водія відділення інженерного облаштування державного кордону відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " І категорії (тип Б) НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , у військовому званні "старший сержант", раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання:

за ч. 2 ст. 286 КК України - у виді 3 (трьох) років (шести) місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 3 (три) роки;

за ч. 3 ст. 135 КК України - у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 остаточне основне покарання у виді 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 3 (три) роки.

Строк відбуття основного покарання визначено рахувати з дня приведення вироку до виконання.

Вироком суду вирішено долю речових доказів, арештованого майна та процесуальних витрат.

Згідно з вироком суду ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 29.11.2019 №686-ос сержанта ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийнято на військову службу за контрактом осіб сержантського і старшинського складу Державної прикордонної служби України, зараховано до списків особового складу, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду інспектора прикордонної служби 2 категорії - техніка відділення інженерного облаштування державного кордону відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " І категорії (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_5 . 29.11.2019 між ОСОБА_7 та Державною прикордонною службою України в особі начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 укладено контракт про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України на посадах осіб сержантського і старшинського складу на три роки з 29.11.2019 по 28.11.2022. Згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 17.04.2020 № 224-ос старшого сержанта ОСОБА_7 призначено на посаду техніка-водія відділення інженерного облаштування державного кордону відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " І категорії (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_5 . Відповідно до ст. 6 Закону України "Про державну прикордонну службу України", ч. 6 ст. 18 Закону України "Про національну безпеку України", ст. 2 Закону України "Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів" Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення. Згідно ст.ст.3, 21, 68 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Будучи військовослужбовцем Державної прикордонної служби України ОСОБА_7 , відповідно до вимог ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України зобов`язаний додержуватися Конституції України та законів України, неухильно додержуватися порядку правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, поважати честь і гідність кожної людини.

ОСОБА_7 , 07 серпня 2020 року у період часу з 03:00 до 07:00 год. (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) поблизу села Голядин Ковельського (Колишнього Шацького) району Волинської області (надалі - с. Голядин) ОСОБА_7 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, в позаслужбовий час керуючи в якості водія належним йому на праві власності технічно справним транспортним засобом - мотоциклом марки "Geon X-Road 200 Light", реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись разом з пасажиром ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на вказаному мотоциклі з невстановленою досудовим розслідуванням швидкістю по проїзній частині грунтової дороги, яка сполучає ділянку територіальної автомобільної дороги Т-03-02 "Піща-Шацьк-Любомль-Володимир-Волинський-Павлівка-Горохів-Берестечко-Козин /М-06/" (надалі - Т-03-02) із селом Голядин, зі сторони автомобільної дороги Т-03-02 в напрямку села Голядин, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, всупереч вимогам ст.ст. 14, 16 Закону України "Про дорожній рух" п.п. 1.5, 1.10 (в частині значення терміну "перешкода для руху"), 2.3 б), д), 2.9 а), 10.1, 12.1, 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (надалі - Правила дорожнього руху), був неуважний під час руху мотоцикла, належним чином не стежив за дорожньою обстановкою для того, щоб мати змогу постійно контролювати рух мотоцикла та безпечно керувати ним, у зв`язку з чим завчасно не зреагував на зміну дорожньої обстановки та з моменту виникнення на ділянці проїзної частини зазначеної грунтової дороги перешкоди для руху мотоцикла у вигляді насипу піску, який він об`єктивно спроможний був завчасно виявити, негайно не вжив своєчасних заходів для зменшення швидкості руху керованого ним мотоцикла аж до зупинки мотоцикла або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, та допустив під час руху наїзд мотоцикла на перешкоду у вигляді насипу піску, внаслідок чого відбулось падіння мотоцикла, водія ОСОБА_7 і пасажира ОСОБА_9 на поверхню грунтової дороги, внаслідок чого ОСОБА_9 спричинені тяжкі тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма з переломом кісток основи (потилична кістка) черепа та забоєм головного мозку, внутрішньомозковою гематомою зліва з проривом у шлуночки, з розвитком набряку та здавлення головного мозку; садна голови та обличчя, параорбітальна гематома справа, від яких ІНФОРМАЦІЯ_8 він помер у Комунальному некомерційному підприємстві "Ковельське міськрайонне територіальне медичне об`єднання", а після вказаної дорожньо-транспортної пригоди він ( ОСОБА_7 ) всупереч вимогам п.п. 2.10 а), б), в), г), ґ), д), е) Правил дорожнього руху вчинив визначені п. 1.10 (в частині значення терміну "залишення місця дорожньо-транспортної пригоди") Правил дорожнього руху дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та розшуку транспортного засобу, зокрема: залишив місце пригоди і перемістив мотоцикл до місця свого проживання; не вжив жодних заходів для надання домедичної допомоги і відправлення ОСОБА_9 до закладу охорони здоров`я для своєчасного надання йому кваліфікованої медичної допомоги; не встановив знак аварійної зупинки; не зафіксував розташування слідів пригоди, а також положення мотоцикла після його зупинки (падіння); не повернувся на місце пригоди; не повідомив про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції і не чикав прибуття поліцейських; не вжив усіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та не організував об`їзд місця пригоди.

Також ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що 07.08.2020 у період часу з03:00 год. до 07:00 год. (більш очний час досудовим розслідуванням не встановлено) поблизу села Голядин Ковельського (колишнього Шацького) району Волинської області (надалі с. Голядин) він, будучи в стані алкогольного сп`яніння, в позаслужбовий час після дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 07.08.2020 у період часу з 03:00 год. до 07:00 год. (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) поблизу села Голядин під час керування ним в якості водія належним йому на праві власності технічно справним транспортним засобом - мотоциклом марки "Geon X-Road 200 Light", реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , і руху разом з пасажиром ОСОБА_9 , на вказаному мотоциклі по проїзній частині грунтової дороги, яка сполучає ділянку територіальної автомобільної дороги Т-03-02 із селом ОСОБА_10 , на якій він, порушив вимоги ст.ст. 14, 16 Закону України "Про дорожній рух", п.п. 1.5, 1.10, 2.3 б), д), 2.9 а), 10.1, 12.1, 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху, допустив наїзд мотоцикла на перешкоду у вигляді насипу піску, внаслідок чого відбулось падіння мотоцикла, водія ОСОБА_7 і пасажира ОСОБА_9 на поверхню грунтової дороги, в результати чого ОСОБА_9 спричинені тяжкі тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма з переломом кісток основи (потилична кістка) черепа та забоєм головного мозку, внутрішньомозковою гематомою зліва з проривом у шлуночку, з розривом набряку та здавлення головного мозку; садна голови та обличчя, параорбітальна гематома справа, всупереч вимогам ст. 14 Закону України "Про дорожній рух", п.п. 2.10 а), г), ґ), д) Правил дорожнього руху, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своєї бездіяльності, будучи зобов`язаним і маючи змогу надати допомогу ОСОБА_9 , який перебував у небезпечному для життя стані та був позбавлений можливості вжити заходів для самозбереження внаслідок безпорадного стану, розуміючи,що він сам поставив ОСОБА_9 в небезпечний для життя стан, з метою прихованого факту дорожньо-транспортної пригоди та обставин її скоєння залишив місце дорожньо-транспортної пригоди і не повернувся на місце пригоди, не повідомив про дорожньо-транспортну пригоду і місцезнаходження ОСОБА_9 орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції та не чекав прибуття поліцейських; не вжив жодних заходів для надання медичної допомоги ОСОБА_9 , не викликав бригаду екстренної (швидкої) медичної допомоги і не відправив ОСОБА_9 до найближчого закладу охорони здоров`я для своєчасного надання йому кваліфікованої медичної допомоги, чим завідомо залишив ОСОБА_9 одного без допомоги в небезпечному для життя стані на ділянці грунтової дороги поблизу села Голядин, де 07.08.2020 приблизно о 07:10 год. ОСОБА_9 виявлено і госпіталізовано в реанімаційне відділення Комунального некомерційного підприємства "Любомльське територіальне медичне об`єднання", звідки після надання медичної допомоги ОСОБА_9 переведено у відділення анестезіології та інтенсивної терапії Комунального некомерційного підприємства "Ковельске міськрайонне територіальне медичне об`єднання", де ІНФОРМАЦІЯ_8 він помер від спричинених йому тяжких тілесних ушкоджень.

Таким чином, своїми діями, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

Також своїми діями, які виразились в завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливостей вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, зобов`язаний був і мав змогу надати їй допомогу, а також у разі, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, що спричинило смерть особи, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 135 КК України.

У поданих апеляційних скаргах:

- прокурор вказує, що судом першої інстанції необґрунтовано визнано недопустимим доказом протокол слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 від 22.10.2020. Крім того, зазначає, що у вироку відсутні відомості про показання допитаних судом свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які мають важливе значення у кримінальному провадженні. Прокурор вважає за необхідне повторно дослідити наведений ним ряд доказів, які мають важливе значення у кримінальному провадженні, та провести допит осіб, які були в якості понятих при проведенні слідчого експерименту з участю ОСОБА_7 22.10.2020.

Разом з тим, сторона обвинувачення звертає увагу, що суд формально у вироку вказав на врахування, при призначенні покарання обвинуваченому, тяжкості кримінального правопорушення, однак, застосував до ОСОБА_7 явно недостатні заходи примусу.

З огляду на наведене, прокурор просить вирок Шацького районного суду Волинської області від 10 травня 2024 скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 286 КК України - позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки; за ч. 3 ст. 135 КК України - позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

- захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 в апеляційній скарзі оскаржує вирок із підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. Сторона захисту вказує на недопустимість ряду доказів, які надані стороною обвинувачення. Звертає увагу, що існує ймовірність фальсифікації протоколу огляду місця події у зв`язку з низкою суперечностей і порушень вимог КПК при проведенні згаданої слідчої дії.

Також захисник вважає, що судом належним чином не перевірено та не надано оцінки тим обставинам, що тілесні ушкодження у ОСОБА_15 могли утворитися при інших обставинах, ніж встановлені в оскарженому вироку. На переконання сторони захисту, судом належним чином не з`ясовувалися усі обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, що призвело до очевидних помилок та суперечностей, які перешкодили суду всебічно, повно та неупереджено дослідити всі обставини справи та прийняти законне та справедливе рішення. У зв`язку з наведеним апелянт клопоче про повторне дослідження протоколу слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 від 22.10.2020, висновку комісійної авто технічної експертизи №5646 від 03.02.2021, висновку комісійної інженерно-транспортної експертизи №6909 від 28.04.2021.

Захисник просить оскаржений вирок суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В поданому до суду доповненні до апеляційної скарги захисник наголошує на недопустимості, як доказу протоколу слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 від 22.10.2020 та додає письмові пояснення понятих, які брали участь у проведенні згаданого слідчого експерименту.

Крім того, захисник подав до суду клопотання про виклик в судове засідання та допит експертів: голови судово-медичної експертної комісії ОСОБА_16 , доповідача по справі лікаря судово-медичного експерта відділу комісійних судово-медичних експертиз ОСОБА_17 , які брали участь в проведенні комісійної судово-медичної експертизи №19 від 17.05.2022.

Разом з тим, прокурором та захисником на адресу суду надіслано заперечення на подані апеляційні скарги, в яких кожен, зокрема, вважає необґрунтованими доводи та вимоги апеляційних скарг.

В судове засідання не з`явилася потерпіла ОСОБА_18 , хоча належним чином повідомлялася про час, дату та місце розгляду вказаного кримінального провадження. На адресу Волинського апеляційного суду від потерпілої надійшла заява про здійснення судового розгляду без її участі.

Учасники кримінального провадження, які з`явилися в судове засідання, не заперечували щодо продовження розгляду кримінального провадження у відсутності потерпілої.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції, думку обвинуваченого та його захисника, які подану захисником апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити, прокурора, який просив задовольнити його апеляцію та щодо задоволення апеляційної скарги сторони захисту заперечив, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить такого висновку.

Судове рішення відповідно до положень ст. 370 КПК України повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Згідно зі ст. 94 КПК України суд, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вказаних вимог закону судом першої інстанції при ухваленні вироку в даному кримінальному провадженні дотримано.

За змістом положень ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Посилання захисника про недоведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони спростовуються сукупністю наявних в матеріалах кримінального провадження доказів.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні згаданих вище кримінальних правопорушень, за наведених у вироку обставин, підтверджуються письмовими доказами, які судом першої інстанції належним чином досліджено та детально викладено у вироку.

Також матеріали кримінального провадження свідчать про те, що суд першої інстанції у повному обсязі дослідив усі обставини, які мали значення для прийняття рішення в справі, повно та всебічно перевірив зібрані на досудовому слідстві докази та надав їм у сукупності належну оцінку, що вказує наведений у вироку аналіз доказів, з яким погоджується і колегія суддів.

Так, суд першої інстанції дав належну юридичну оцінку показанням самого обвинуваченого, який в судовому засіданні, під час ухвалення вироку, у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеньвинним себе не визнав. Вказав,що 06.08.2020 ввечері на святкуванні дня народження знайомої Христини вживав спиртні напої, а 07.08.2020, приблизно о 02:00 год. вирішив їхати додому та взяв підвезти ОСОБА_19 . Описав деталі руху з с. Світязь в с. Голядин та вказав про деталі ДТП. Однак зазначив, що після падіння, він піднявся, підійшов до ОСОБА_20 , який напівсидячи перебував на землі, запитав його чи з ним все гаразд, на що останній відповів, що все добре, та надалі ОСОБА_20 відмовився їхати з ним через те, що він перебував в стані алкогольного сп`яніння, попросив залишити йому мобільний телефон, оскільки його телефон розрядився, щоб викликати когось хто б його відвіз додому.

Крім того, обвинувачений зазначив, що ОСОБА_20 був у свідомості та не мав ознак безпорадного стану, а про смерть ОСОБА_9 він дізнався на наступний день від сестри ОСОБА_20 - ОСОБА_21 , яка повідомила, що ОСОБА_20 в лікарні. Що могло статися із ОСОБА_20 , коли він його залишив на місці падіння, йому не відомо. Шкодує про те, що в стані алкогольного сп`яніння сів за кермо, а також те, що ОСОБА_22 помер, проте його дії не перебувають в причинному зв`язку, а саме падіння з мотоцикла, з наслідками смерті потерпілого.

Така версія подій озвучена ОСОБА_7 , була предметом перевірки суду першої інстанції, однак свого підтвердження не знайшла.

Зокрема, з протоколу огляду документів від 29.07.2022, вбачається інформація, що за період часу з 00:00 год. 07.08.2020 по 12:00 07.08.2020 абонентом мобільного зв`язку за номером НОМЕР_3 (яким користувався ОСОБА_7 ) здійснено лише з`єднання о 00:05:39 год та даний номер з`єднувався з абонентом НОМЕР_4 ( ОСОБА_9 ), тривалість з`єднання 36 сек. (інших вихідних дзвінків з даного номеру не було).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_23 , сестра потерпілого ОСОБА_24 суду повідомила, що мобільний телефон брата марки "Xiomi Redmi", який був знайдений на місці ДТП був заряджений більше ніж на 50 відсотків, заряд тримав ще три дні.

Тобто, ураховуючи наведене вище, спростовується показання обвинуваченого в частині, що ОСОБА_7 залишив потерпілого в стані свідомості та передав свій телефон останньому для виклику автомобіля, оскільки телефон ОСОБА_9 розрядився.

Також голослівними є покликання сторони захисту, що ОСОБА_9 міг отримати тілесні ушкодження за інших обставин, зокрема, дорожньо-транспортна пригода трапилася з іншим транспортним засобом, оскільки зібраними у кримінальному провадженні доказами, які походять з різних джерел,належним чином доводиться вина саме ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286 та ч. 3 ст. 135 КК України.

Так, результати судових експертиз підтверджують правильність зазначених в обвинувальному акті тверджень сторони обвинувачення.

Згідно з висновком експерта СМЕ № 161 (експертиза трупа) від 23.09.2020, на тілі ОСОБА_9 виявлено комплекс тілесних ушкоджень, що утворились від дії тупих твердих предметів, можливо внаслідок падіння з мотоцикла з послідуючим ударом об тупі тверді предмети (дорожнє покриття), в час зазначений в Постанові про призначення СМЕ (приблизно о 03:00 год.). Смерть ОСОБА_9 настала від ЗЧМТ з переломом кісток основи черепа та внутрішньо-мозковою гематомою зліва з проривом у шлуночки з забоєм головного мозку та розвитком набряку та здавлення головного мозку, що підтверджується виявленими патоморфологічними і судово-гістологічними даними.

Висновком СМЕ № 19 (експертиза трупа) від 17.05.2022, в ОСОБА_9 виявлено комплекс тілесних ушкоджень, який виник в результаті контакту з тупим предметом (предметами), під час ДТП, яка відбулась 07.08.2020, а саме падіння з мотоцикла під час руху останнього, з подальшим ударом ділянкою голови (обличчя) об грунтове покриття дороги. На момент проведення СМЕ даних за можливість отримання ОСОБА_9 тілесних ушкоджень під час самовільного падіння з мотоцикла - не виявлено. Під час проведення СМЕ у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, характерних для заподіяння внаслідок наїзду на потерпілого інших транспортних засобів за обставин, що не зазначені в описовій частині постанови слідчого про призначення експертизи - не виявлено.

Висновком судово-трасологічної експертизи №5620/5621 від 05.01.2021 з ілюстративними таблицями підтверджується, що предмети (детальний опис предметів наведений у висновку), які виявлені та вилучені при огляді місця події складали раніше єдине ціле з елементами мотоцикла Geon X-Road 200 Light", реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 . Однак, встановити трасологічними методами, чи складали раніше єдине ціле фрагмент з металу з зовнішнім фарбовим покриттям чорного кольору, вилучений при ОМП, та частина важеля приведення в дію зчеплення, яка закріплена на мотоциклі Geon X-Road 200 Light", реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , не видалось можливим з причин відсутності між вказаними об`єктами спільних ліній розділення. Проте, враховуючи збіг між даними об`єктами за групою загальних ознак, можливість належності фрагмента, вилученого при ОМП, вказаній деталі не виключається.

Висновком комісійної судової автотехнічної експертизи №5645 від 03.02.2021 підтверджується, що на момент огляду і експертного дослідження система ручного (переднього) гальма мотоцикла Geon X-Road 200 Light", р.н.з. НОМЕР_2 знаходились в працездатному стані. На момент огляду рульове керування мотоцикла, його система освітлення та світлової сигналізації перебували в працездатному стані, забезпечували виконання передбачених конструкцією функцій по підтриманню заданого напрямку руху мотоцикла та його зміні, та по освітленню дороги та подачі світлових сигналів. Разом з тим система заднього гальма знаходилась в несправному стані, через порушення кінематичного зв`язку - відсутнє з`єднання з важелем педалі і штоком циліндра гальмівного приводу до заднього гальмівного механізму та негерметичність системи заднього гальмівного приводу. Через відсутність штока, що приводить гідравлічний гальмовий привод до заднього гальмівного механізму складових та відсутність комплексу даних (механічних пошкоджень у цій зоні, характерних ознак, які б вказували на це) дана експертиза не може дати категоричну відповідь про те, коли виникли вищенаведені несправності системи заднього гальма мотоцикла (порушення кінематичного зв`язку між елементами системи та негерметичність системи). Якщо несправність заднього гальмівного приводу була до ДТП, то водій міг виявити дану несправність шляхом огляду перед виїздом.

Висновком комісійної інженерно-транспортної експертизи №6909 від 28.04.2021 доводиться, що у заданій дорожній ситуації водій мотоцикла ОСОБА_7 повинен був, з технічної точки зору, керуватися вимогами п.п. 1.10 ПДР України (в частині значення «перешкода для руху»); 12.3 ПДР України, у відповідності до яких вказаний водій повинен був із моменту виявлення перешкоди по напрямку руху - негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу. При заданих вихідних даних водій ОСОБА_7 мав технічну можливість уникнути наїзду на перешкоду шляхом своєчасного зменшення швидкості руху, аж до зупинки транспортного засобу. При заданих вихідних даних причиною настання ДТП, з технічної точки зору, є невідповідність дій водія ОСОБА_7 вимогам п. 1.10 ПДР України (в частині значення «перешкода для руху»); 12.3 ПДР , та вказані невідповідності перебувають у причинному зв`язку з фактом ДТП.

Зазначені докази узгоджуються між собою та не містять суперечностей, їх аналіз детально викладено у вироку, з наведенням відповідних висновків щодо належності, допустимості, достовірності та їх достатності.

Оцінюючи зафіксовані в зазначених вище джерелах доказів та інших письмових доказах обставини апеляційний суд доходить висновку, що саме дії ОСОБА_7 , які виразилися в порушенні правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, в причинно-наслідковому зв`язку спричинили тілесні ушкодження, а надалі смерть потерпілого, а не наїзд на ОСОБА_9 іншого автомобіля, як про це вказують обвинувачений та його захисник.

Безпідставними є твердження сторони захисту про суперечності щодо часу здійснення дзвінка ОСОБА_25 до швидкої медичної допомоги, приїзду швидкої медичної допомоги, часу коли потерпілого забрали з місця події та доставили в медичний заклад та часу складання і підписання протоколу огляду місця ДТП, оскільки спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Як вбачається з рапорту чергового Шацького відділення поліції Любомльського відділу поліції ГУНП у Волинській області від 07.08.2020 № 1302, картки виклику швидкої медичної допомоги, картки виїзду швидкої медичної допомоги КП «Волинський центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», показань свідків ОСОБА_26 , ОСОБА_25 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , що о 07:33 годині 07.08.2020 ОСОБА_26 , перебуваючи із ОСОБА_25 та ОСОБА_29 на місці ДТП виявивши ОСОБА_9 здійснила з мобільного телефону ОСОБА_25 дзвінок на службу «103» для надання медичної допомоги потерпілому.

Єдина інформація про надходження дзвінка на службу « НОМЕР_5 » з номеру телефону ОСОБА_25 о 03:00 годині міститься у тексті листа КП «Волинський центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» від 21.05.2021 №886/нт з додатками, однак таку інформацію слід розцінювати як описку, оскільки вона повністю суперечить доданим до листа додаткам (картка виклику швидкої медичної допомоги, картка виїзду швидкої медичної допомоги).

Твердження захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_8 про недопустимість ряду доказів, помилковість висновків суду, зазначених у вироку, а також їх суперечність фактичним обставинам кримінального провадження, на переконання колегії суддів, мають суто суб`єктивний характер та спрямовані на ухилення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з обраною лінією захисту.

Наявні в матеріалах кримінального провадження докази, висновки судових експертиз, показання свідків узгоджуються між собою та дають можливість частково відтворити обставини та причини вчинення ДТП, отримання ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, хронологію подій 07.08.2020, а саме показання обвинуваченого надані в суді першої інстанції та його пояснення, зі слів свідків, щодо обставин ДТП суперечать встановленим обставинам вчинення кримінальних правопорушень, що свідчить про мотив ОСОБА_7 приховати злочин.

Відомості, зафіксовані у протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 07.08.2020 з додатками, який, на переконання захисника, є недопустимим доказом не суперечать показанням свідків ОСОБА_26 і ОСОБА_13 , які 07.08.2020 знаходилися на місці дорожньо-транспортної пригоди і приймали участь в проведенні слідчим згаданого огляду. Свідки ОСОБА_26 , ОСОБА_13 повідомили про важливі обставини вчинення кримінальних правопорушень, а саме: виявлення ОСОБА_9 на місці події; наявні у потерпілого тілесні ушкодження; його розміщення і стан здоров`я; наявність поруч з потерпілим предметів і слідів.

Колегія суддів не бере до уваги покликання захисника, що протокол огляду місця події від 07.08.2020 з додатками до нього, схемою, фототаблицями та диском не можуть вважатися допустимими доказами, оскільки вони оформлені всупереч вимогам КПК та містять неповну та суперечливу інформацію.

Згідно ч. 7 ст. 237 КПК України при огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження.

Слідчим ОСОБА_30 , як службовою особо органу досудового розслідування, уповноваженою здійснювати досудове розслідування кримінальних проваджень, на підставі п. 17 ч. 1 ст. 3, 38 ,40 КПК України, із залученням спеціаліста провів необхідну для виконання завдань кримінального провадження слідчу дію - огляд місця дорожньо-транспортної пригоди, під час якого виявлено обставини ДТП, виявлено та зафіксовано сліди руху мотоцикла, місце падіння мотоцикла, місце виявлення потерпілого, виявлено і вилучено деталі мотоцикла ОСОБА_7 і його речі.

Крім того, встановлено, що місце виявлення потерпілого ОСОБА_9 знаходилося на відстані 10 метрів від місця падіння мотоцикла, що вказує на те, що внаслідок падіння з мотоцикла потерпілий, впавши без мотошолому і перемістившись в повітрі вказану відстань з відповідною швидкістю, впав на тверду поверхню грунтової дороги, що й спричинило тілесні ушкодження у ОСОБА_9 .

Жодних скарг, зауважень чи заперечень з приводу порушень прав осіб при проведенні слідчим огляду місця дорожньо-транспортної пригоди ніким не висловлювалися та протокол зазначеної слідчої дії відповідає вимогам кримінального процесуального закону, зокрема, статтям 104, 105, 223 КПК України.

Отже, як і судом першої інстанції, колегією суддів під час судового розгляду не встановлено жодних правових підстав для визнання недопустимим доказом протоколу проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 07.08.2020, як про це просив захисник обвинуваченого.

З огляду на те, що протокол проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 07.08.2020 є допустимим та належним доказом у справі, колегія суддів вважає необґрунтованими прохання сторони захисту про визнання недопустимим доказом висновку комісійної інженерно-транспортної експертизи №6909 від 28.04.2021, висновку комісійної авто технічної експертизи №5646 від 03.10.2020 з причин, що експертами використувалися вихідні дані отримані з протоколу огляду місця ДТП.

Відмовлено колегією суддів у задоволенні клопотання про виклик і допит свідків (понятих) ОСОБА_31 , ОСОБА_32 та експертів ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , оскільки в суді першої інстанції такі клопотання не заявлялися, а обґрунтованих доводів, що на момент апеляційного розгляду вказані свідки та експерти можуть повідомити нові обставини, які вплинуть на повноту судового розгляду, стороною захисту не наведено.

Не знайшли свого підтвердження доводи прокурора про необхідність надати іншу оцінку щодо належності та допустимості протоколу слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 від 22.10.2020, ніж надано судом першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що місцевий суд правильно встановив недопустимість протоколу слідчого експерименту від 22.10.2020 внаслідок його проведення за участю ОСОБА_7 , як свідка, оскільки слідчий експеримент проводився без участі захисника, слідчим не було роз`яснено ОСОБА_7 його права, у тому числі не свідчити проти себе і відмовитися давати показання, які можуть надалі стати підставою для його підозри чи обвинувачення, натомість попереджено його про кримінальну відповідальність, як свідка.

У задоволенні клопотання прокурора про дослідження протоколу допиту свідка ОСОБА_7 , колегія суддів вирішила відмовити. Сам прокурор в апеляції зазначає, що згаданий протокол судом першої інстанції не досліджувався, оскільки ОСОБА_7 згідно ст. 23 КПК України був допитаний безпосередньо в судовому засіданні, разом з тим, не наводить будь-яких обґрунтованих доводів щодо необхідності та важливості дослідження такого доказу на етапі апеляційного розгляду з огляду на таку засаду кримінального процесу, як безпосередність дослідження показань судом.

Покликання сторони обвинувачення про відсутність у вироку суду відомостей про показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 хоч і відповідають дійсності, однак, вказана обставина жодним чином не впливає на висновки суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України.

Не бере до уваги колегія суддів твердження прокурора про призначення ОСОБА_7 надто м`якого покарання, ураховуючи, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про призначення обвинуваченому покарання, в межах санкцій ч. 3 ст. 135 та ч. 2 ст. 286 КК України, за якими його засуджено, а саме в мінімальному розмірі.

Як убачається із вироку суду, призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції з достатньою повнотою врахував дані про його особу та характер і ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, зокрема й те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 268 КК України - необережний злочин.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , відсутні, а обставиною, яка обтяжує покарання, визнано вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

З достатньою повнотою судом взято до уваги і дані, які характеризують особу обвинуваченого, а саме те, що останній є особою молодого віку, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, проходить військову службу за контрактом, учасник бойових дій, за місцем проживання та проходження служби характеризується посередньо.

Разом з тим, потерпіла в суді першої інстанції вказала, що пробачає ОСОБА_7 , з приводу призначення покарання відмовилася висловлювати свою думку, а під час апеляційного розгляду, у поданій до суду заяві, вказала про відсутність претензій до обвинуваченого.

На переконання колегії суддів, покарання призначене обвинуваченому ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України відповідає меті та вимогам, передбаченим статтями 50, 65 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Ураховуючи зазначене вище, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що відсутні обґрунтовані підстави для задоволення вимог апеляційних скарг захисника обвинуваченого та прокурора, а тому подані апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а оскаржений вирок - без змін.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 376, 404, 407 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Шацького районного суду Волинської області від 10 травня 2024 року стосовно ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення її апеляційним судом.

Головуючий:

Судді: