ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1291/24
Провадження №1-кс/477/786/24
УХВАЛА

про часткове задоволення скарги

06 вересня 2024 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

скаржника адвоката ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000470 від 16 травня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 звернувся до Жовтневого районного суду Миколаївської області зі скаргою в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, яка полягає у неналежному виконанні процесуальних дій, щодо розгляду клопотання захисника про ознайомлення з матеріалами досудового розслідування до його завершення.

Скарга обґрунтована тим, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000470 від 16 травня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 368-5 КПК України, у якому ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення. 02 липня 2024 року скаржником, як захисником підозрюваного, було направлено засобами поштового електронного зв`язку на адресу СУ ГУНП в Миколаївській області клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження у порядку статті 221 КПК України. Однак, як вказує скаржник у строк визначений статтями 220, 221 КПК України, вищевказане клопотання сторони захисту не розглянуто, про результати його розгляду захисника підозрюваного ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 не повідомлено.

В судовому засіданні скаржник адвокат ОСОБА_3 подану скаргу підтримав з підстав, що викладені в ній та просив її задовольнити.

Заступник начальника відділу СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 , як слідчий у кримінальному провадженні, в судовому засіданні просив у задоволенні скарги відмовити повністю. По суті скарги пояснив, що дійсно ним отримано клопотання адвоката ОСОБА_3 від 02 липня 2024 року про ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, на яке засобами поштового зв`язку надіслано відповідь, в якій повідомлено адвоката ОСОБА_3 про можливість ознайомлення з матеріалами кримінального провадження після надання документів, що підтверджують повноваження, зокрема, ордер та оригінал договору про надання правової допомоги для наступного долучення його до матеріалів провадження. Зазначив, що в органу досудового розслідування виникає обґрунтований сумнів щодо підписання ОСОБА_5 договору про надання правової допомоги, оскільки останній перебуває у розшуку і місце його знаходження не відоме.

Прокурор відділу Миколаївської обласної прокуратури в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Відповідно до частини третьої статті 306 КПК України відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши позиції учасників судового провадження, дослідивши скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_3 та доводи, якими вона обґрунтовується, та матеріали долучені до неї, слідчий суддя дійшов наступного.

Частиною першою статті 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Зокрема, пункт 1 частини першої статті 303 КПК України передбачено можливість оскарження у досудовому провадженні бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк.

Бездіяльність, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК України строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена (п. 1.3 Узагальнень про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, які містяться у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 9-49/0/4-17 від 12 січня 2017 року).

Наведеним вище ознакам відповідає бездіяльність, яка виникає внаслідок невиконання вимог статті 220 КПК України, згідно з якою клопотання, зокрема сторони захисту, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

З матеріалів скарги, вбачається, що у провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження №0000470 від 16 травня 2024 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 368-5 КПК України.

Відповідно до клопотання захисника ОСОБА_3 від 02 липня 2024 року, з метою захисту прав та інтересі підозрюваного ОСОБА_5 , він звернувся до слідчого управління Головного управління Національної поліції в Миколаївській області з клопотанням про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

З роздруківки відправлених повідомлень вбачається, що вказане клопотання ним скеровано на адресу слідчого управління Головного управління Національної поліції в Миколаївській області цього ж дня 02 липня 2024 року засобами електронного поштового сервісу на електронну адресу управління.

Відповідно до частини першої статті 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Частиною другою статті 220 КПК України встановлено, що про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.

Згідно статті 110 КПК України процесуальні рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймаються у формі постанови, яка за змістом та послідовністю викладу повинна відповідати вимогам частини п`ятої статті 110 КПК України та постанова слідчого, дізнавача та прокурора виготовляється на офіційному бланку і підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення.

Тобто, слідчий зобов`язаний розглянути клопотання у порядку і строки, передбачені статтею 220 КПК України, та у випадку повної або часткової відмови у задоволенні клопотання винести вмотивовану постанову, копію якої вручити заявнику.

Частинами першою та третьою статті 111 КПК України визначено, що повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію. Повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Бездіяльність слідчого, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій по кримінальному провадженню та неналежному проведенні досудового розслідування, призводить до порушення розумних строків, а також до неповноти з`ясування обставин, які мають істотне значення для досудового розслідування.

Як встановлено у судовому засіданні, клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_3 про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження проведення було подано захисником 02 липня 2024 року, що є вихідним днем, тому, з огляду на приписи частини першої статті 220 КПК України термін виконання обов`язку з розгляду такого клопотання в цьому випадку становить до 08 липня 2024 року.

На момент судового розгляду слідчий, бездіяльність якого оскаржується, не надав слідчому судді доказів виконання зазначеного обов`язку та розгляду клопотання сторони захисту саме в порядку, передбаченому статтями 111 та 220 КПК України.

Разом з цим, у судовому засіданні слідчим надано для огляду відповідь СУ ГУ НП в Миколаївській області від 08 липня 2024 року №4444/24 щодо розгляду клопотання захисника від 02 липня 2024 року.

Як пояснив слідчий у судовому засіданні, він не перешкоджає захиснику в ознайомленні з кримінальним провадженням та надасть відповідний доступ лише після надання йому захисником ордеру та оригіналу договору з ОСОБА_5 про надання правової допомоги для подальшого долучення вказаного оригіналу до матеріалів кримінального провадження.

Зі змісту листа СУ ГУ НП в Миколаївській області від 08 липня 2024 року №4444/24 вбачається, що слідчий для забезпечення ознайомлення захисником з матеріалами кримінального провадження вимагає від захисника надання документів, що підтверджує його повноваження, зокрема оригінал договору про надання правової допомоги та ордер.

З такою позицією слідчого погодитися не можна з огляду на таке.

Відповідно до статті 48 КПК України захисник може у будь-який момент бути залученим підозрюваним, обвинуваченим, їх законними представниками, а також іншими особами за проханням чи згодою підозрюваного, обвинуваченого до участі у кримінальному провадженні. Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд зобов`язані надати затриманій особі чи особі, яка тримається під вартою, допомогу у встановленні зв`язку із захисником або особами, які можуть запросити захисника, а також надати можливість використати засоби зв`язку для запрошення захисника. Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд зобов`язані утримуватися від надання рекомендацій щодо залучення конкретного захисника.

Захисник залучається слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом для здійснення захисту за призначенням у випадках та в порядку, визначених статтями 49 та 53 цього Кодексу.

Згідно з положеннями статті 50 КПК України повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні підтверджуються:

1) свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю;

2) ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

При цьому, встановлення будь-яких додаткових вимог, крім пред`явлення захисником документа, що посвідчує його особу, або умов для підтвердження повноважень захисника чи для його залучення до участі в кримінальному провадженні не допускається (частина друга статті 50 КПК України).

Відповідно до частини першої статті 51 КПК України договір із захисником має право укласти особа, передбачена в частині першій статті 45 цього Кодексу, а також інші особи, які діють в її інтересах, за її клопотанням або за її наступною згодою.

Згідно з частиною шостою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 18 листопада 2019 року в справі №648/3629/17 зазначила наступне.

Системний аналіз положень законодавства свідчить, що договір є обов`язковою умовою для надання кваліфікованої правничої допомоги і представництва особи у кримінальному провадженні. При цьому такий договір укладається в письмовій формі і лише у виключних випадках в усній у разі подальшого його підписання сторонами (зокрема, клієнтом та адвокатом).

У національному законодавстві регламентовано перелік документів, що підтверджують повноваження адвоката. Так, відповідно до частини першої статті 26 Закону України від 5 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Крім того, згідно з ч. 3 цієї статті повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Перелік документів, що засвідчують повноваження адвоката у кримінальному провадженні, встановлено у частині першій статті 50 КПК України. Зокрема, повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні підтверджуються: 1) свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю; 2) ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Таким чином, у частині першій статті 50 КПК України законодавець закріпив дві групи документів, наявність яких підтверджує повноваження захисника на участь у конкретному кримінальному провадженні та які обов`язково надаються суду: документ, що підтверджує право особи на заняття адвокатською діяльністю (оскільки захисником може бути тільки адвокат) та документи, що підтверджують право цієї особи бути захисником (здійснювати захист у конкретному кримінальному провадженні).

При цьому, законодавець у частині першій статті 50 КПК України імперативно закріпив надання адвокатом свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (пункт 1 частини першої статті 50 КПК України) та документа з передбаченого в пункті 2 частини першої цієї статті альтернативного переліку документів. Тобто зобов`язав адвоката надати суду свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та надав право альтернативного вибору щодо документів, передбачених у пункті 2 частини першої статті 50 КПК України, якими може бути підтверджено повноваження захисника у кримінальному провадженні.

Підтвердженням цьому є те, що пунктом 2 частини першої статті 50 КПК України сформульовано за допомогою синтаксичної конструкції, в якій однорідні члени речення, а саме: «ордер», «договір» та «доручення», пов`язані безсполучниковим розділовим зв`язком, а між двома останніми вжито сполучник «або», який виразно вказує на альтернативний перелік, тобто передбачено можливість вибору одного з трьох зазначених у переліку документів. Крім того, якщо у такому переліку наведено умови для настання певного правового наслідку, то використання розділового сполучника «або» вказує на те, що наслідок настає за наявності хоча б однієї з перелічених умов.

Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю відповідно до положень статті 12 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» є документом, що підтверджує статус адвоката. Так, особі, яка склала присягу адвоката України, радою адвокатів регіону у день складення присяги безоплатно видаються свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката України.

Згідно з частиною другою статті 26 зазначеного Закону ордер письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера. Відповідно до підпункту 12.3 пункту 12 Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затвердженого Рішенням Ради адвокатів України від 12 квітня 2019року № 41, ордер має містити, у тому числі, й посилання на договір про надання правової допомоги / доручення органу (установи), уповноважених законом на надання безоплатної правової допомоги, номер (у випадку наявності) та дату цього документа. Тобто ордер видається лише на підставі укладеного між сторонами договору про правничу допомогу.

З урахуванням зазначеного єдиною підставою для здійснення адвокатської діяльності є договір про надання правової допомоги у кримінальному провадженні, який повинен бути укладений між адвокатом та клієнтом. Проте, у чинній редакції КПК України не передбачено надання такого договору, його копії або витягу разом із свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю. Кримінальне процесуальне законодавство встановлює, що обов`язковими документами для підтвердження повноважень адвоката є свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю та один із документів, передбачених пунктом 2 частини першої статті 50 КПК України.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду в указаній постанові дійшла такого висновку щодо застосування норм права: «Відповідно до чинного національного законодавства повноваження адвоката у кримінальному провадженні слід вважати належним чином підтвердженими, якщо захисник до свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю надав хоча б один із документів, передбачених пунктом 2 частини першої статті 50 КПК України, а саме: або ордер, виданий відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», або договір із захисником, або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги).

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що вимога слідчого про надання оригіналу договору із захисником та ордеру не кореспондується з вимогами КПК України з урахуванням висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеному в постанові від 18 листопада 2019 року в справі №648/3629/17.

Відповідно до статті 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути постановлена, зокрема про зобов`язання вчинити певну дію.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, яким здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000470 від 16 травня 2024 року, не виконано обов`язок, передбачений частиною першою статті 220 КПК України, а тому наявні підстави для його зобов`язання розглянути клопотання сторони захисту в порядку, передбаченому статтею 220 КПК України.

Разом з тим, вимога скарги щодо зобов`язання слідчого надати доступ захиснику підозрюваного ОСОБА_5 адвокату ОСОБА_3 до матеріалів кримінального провадження задоволенню не підлягає, оскільки слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Зазначене узгоджується з частиною п`ятою статті 40 КПК України.

Крім того, відповідно до положень частини першої статті 221 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор не зобов`язаний за клопотанням сторони захисту надавати ті матеріали досудового розслідування, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню.

Керуючись статтями 303, 304, 306, 307 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000470 від 16 травня 2024 року задовольнити частково.

Зобов`язати заступника начальника відділу СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 , як слідчого у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000470 від 16 травня 2024 року розглянути по суті клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 від 02 липня 2024 року про ознайомлення з матеріалами досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_7