ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2738/24 Справа № 202/5302/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі, апеляційну скаргу першого заступника Дніпропетровської обласної прокуратури - ОСОБА_8 , подану на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 травня 2024 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Сарни, Рівненської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:

-за ч.1 ст.121 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

-за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

-за ч.1 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України призначено ОСОБА_9 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Вирішено питання із запобіжним заходом, а початок строку відбування покарання визначено з 07 червня 2021 року.

Також, вирішено питання з речовими доказами витратами на проведення експертизи.

встановила:

Вироком суду встановлено, що, відповідно до зміненого обвинувального акта, 03 травня 2021 року близько 01:30 години ОСОБА_9 , прийшов за місцем мешкання своєї

дружини ОСОБА_10 (інваліда І групи, у зв`язку з порушенням опорно-рухового апарату), а саме за адресою: АДРЕСА_2 , та перебуваючи в спальній кімнаті вказаної квартири, де в цей час він помітив на шиї ОСОБА_10 прикрасу у вигляді плетеного шкіряного шнурка із золотим замком, на якому знаходилась золота обручка.

В цей час у ОСОБА_9 виник злочинний умисел спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), реалізуючи який, ОСОБА_9 , підійшов до ОСОБА_10 , яка є інвалідом І групи, та яка позбавлена можливості самостійно пересуватися, у зв`язку з ураженням опорно-рухового апарату, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно, з корисливих мотивів, схопився з рукою за золоте кільце та шляхом ривку, розірвав шкільній шнурок, при цьому в його руці залишилось золоте кільце та золотий замочок на фрагменті шкіряного плетеного шнурка.

Після цього, ОСОБА_9 , з місця злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_10 майнового збитку на загальну суму 3942 гривні 22 копійки.

Далі, продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_9 , у невстановлений час, але не пізніше 22 годин 25 хвилин 23 травня 2021 року, перебуваючи на зупинці громадського транспорту біля буд. АДРЕСА_3 , познайомився із раніше йому невідомим ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 , де в ході знайомства вирішили розпити алкогольні напої.

Далі, 23 травня 2021 року, у невстановлений час, але не пізніше 22 годин 25 хвилин, перебуваючи на біля будинку АДРЕСА_4 , де в ході спільного вживання алкогольних напоїв, на ґрунті раптової сварки, у ОСОБА_9 виник злочинний умисел направлений на нанесення ОСОБА_11 , тяжких тілесних ушкоджень останньому.

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на нанесення ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, ОСОБА_9 перебуваючи у зазначеному місці та в період часу з 22 годин 25 хвилин до 22 годин 35 хвилин 23.05.2021, знаходячись у безпосередній близькості до ОСОБА_11 , почав наносити кулаками обох рук чисельні хаотичні удари по різним частинам тіла та голові останнього, після чого ОСОБА_11 впав на землю та від фізичного болю втратив свідомість.

Після чого ОСОБА_9 , заподіявши потерпілому ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді: тяжкої закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку 3-го ступеню, масивного субарахноїдального крововиливу, внутрішньо-мозкової забію-гематоми лівої тім`яної частини з розповсюдженням мезіобазальні структури та мозолисте тіло з проривом в шлуночкову систему, підшкірної гематоми та забійної рани в потиличній області, синців в обох параорбітальних областях, саден та гематоми в правої вушної раковини, саден у внутрішнього кута правої надбрівної дуги, в проекції правої гайморової пазухи, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, згідно п.2.1.3-в, «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. №6; тілесні ушкодження у вигляді чисельних саден на тулубі та кінцівках - відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки, які на підставі п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. №6, з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

Далі, продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_9 , 23 травня 2021 року, у невстановлений час, але не пізніше 22 годин 25 хвилин, неподалік будинку АДРЕСА_4 , згадав, що у ході нанесення ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, у останнього із правої зовнішньої штанів, одягнених на ньому в той

момент, на землю випав мобільний телефон «Nokia», в корпусі чорного кольору.

У цей момент у ОСОБА_9 , раптово виник злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення вказаного телефону, який він визначив предметом свого злочинного посягання.

У подальшому, 23 травня 2021 року, у невстановлений час, але не пізніше 22 годин 36 хвилин ОСОБА_9 повернувся на місце, де в непритомному стані знаходився ОСОБА_11 , а саме: АДРЕСА_4 , та скориставшись безпорадним станом останнього, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи спричинення майнової шкоди та бажаючи і настання, з метою незаконного власного збагачення, вчиняючи злочин повторно, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_11 , без свідомості, в безпорадному стані, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає і вони є таємними, шляхом вільного доступу, підняв із землі, належний потерпілому мобільний телефон марки «Nokia», в корпусі чорного кольору, поклав до кишені своїх брюк, одягнених на ньому в той момент, таким чином викравши його.

Після чого, ОСОБА_9 , з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном зник, отримавши реальну можливість розпоряджатися викраденим на власний розсуд, спричинивши своїми злочинним діями потерпілому ОСОБА_11 майнову шкоду на суму 258 грн. 50 коп.

У поданій апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок суду і призначити новий розгляд в суді І інстанції.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги прокурор посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Прокурор вважає, що суд всупереч вимогам ст. 374 КПК України не встановив обставин кримінального провадження, а лише посилався на ті, що встановлені органом досудового розслідування.

До початку апеляційного перегляду захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 подала клопотання про закриття провадження на підставі п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України, в частині епізоду за ч.2 ст. 185 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, захисник, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Вимогами ст. 370 КПК України встановлено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п.2 ч.3 ст.374 КПК України, у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку зазначаються зокрема: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Законодавцем у ч.1 ст.337 КПК України визначено межі судового розгляду, відповідно до якої судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Межі судового

розгляду визначаються виходячи із висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Окрім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує про необхідність аналізувати положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті, наголошуючи на тому, що у кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (п.52 рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» від 25 березня 1999 року; п.58 рішення у справі «Матточіа проти Італії» від 25 липня 2000 року; п.34 рішення у справі ОСОБА_12 та інші проти Австрії» від 20 квітня 2006 року).

Судом першої інстанції вказаних вимог закону належним чином дотримано не було.

Як убачається із матеріалів провадження, суд дійшов висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінальних правопорушень та правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст. 121, ч. 2 ст. 185,ч.1 ст. 186 КК України.

Між тим, фактичні обставини кримінального провадженнясуд, в порушення вимог ст.ст. 370, 374 КПК України, не встановив, внаслідок чого допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 23 лютого 2023 року (справа № 733/859/21), який констатував, що встановлені досудовим розслідуванням є основою висунення обвинувачення, натомість обставини встановлені судом є основою ухвалення рішення щодо винуватості чи невинуватості особи.

За цих умов, вважати, що висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_9 відповідають встановленим фактичним обставинам вчиненого обвинуваченим злочину неможливо, адже вирок містить посилання лише на висунуте органами досудового розслідування обвинувачення.

З огляду на викладене, колегія суддів визнає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора та вважає, що наведені порушення є такими, що перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення та є істотними.

Відповідно до ч. 1 ст. 409 КПК України, до підстав для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції належить істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно зі ст. 412 КПК України, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою ст. 7 цього Кодексу.

Приймаючи до уваги той факт, що діючим КПК України в перелік істотних порушень кримінального процесуального закону, передбачених ст. 412 КПК України, та підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції не входять зазначені порушення, враховуючи те, що прокурор в апеляційній скарзі не порушує питання про ухвалення нового вироку, виходячи з загальних засад кримінального провадження, а саме з вимог п. 2 ч. 1 ст. 7 КПК України, згідно з якими до загальних засад кримінального провадження відноситься законність, колегія суддів вважає, що вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції.

Отже, перевіривши матеріали кримінального провадження та надавши їм належну оцінку, колегія суддів приходить до висновку про те, що судом першої інстанції не дотримано вимог кримінального процесуального закону, а тому ухвалене ним рішення підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

При новому розгляді справи суду необхідно усунути зазначену вище неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та порушення кримінального процесуального закону, всебічно, повно та об`єктивно дослідити всі обставини кримінального провадження, перевірити доводи, які викладені в апеляційній скарзі прокурора, у тому числі й клопотання захисника про закриття провадження на підставі п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України, в частині епізоду за ч.2 ст. 185 КК України.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу першого заступника Дніпропетровської обласної прокуратури - ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 травня 2024 року щодо ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч.1 ст. 121, ч. 2 ст. 185, ч.1 ст. 186 КК України, скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4