Справа № 539/2536/24
Провадження № 1-кп/539/247/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2024 року м.Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни кримінальне провадження №0000146 від 11.06.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лубни, Полтавської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, має середню освіту, одруженого, утриманців не має, не працюючого, перебуває на обліку військовозобов`язаних запасу у ІНФОРМАЦІЯ_2 , інвалідом та депутатом не являється, в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,-

встановив:

ОСОБА_4 09.06.2024, приблизно о 10 годині разом зі своєю сестрою ОСОБА_5 перебували у квартирі за місцем проживання останньої, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . В цей час у ОСОБА_4 в ході конфлікту на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із ОСОБА_5 , виник умисел на спричинення останній тілесних ушкоджень. Після цього, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно та протиправно, ОСОБА_4 умисно наніс ОСОБА_5 один удар кулаком правої руки в область лівого ока, після чого взяв останню фалангами пальців своєї лівої руки за її праву руку в області плеча та почав стискати, чим заподіяв ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді синця навколо лівого ока та синця по внутрішній поверхні правого плеча в верхній третині, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 143 від 12.06.2024 за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, визнав повністю.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що з братом в неї постійно конфлікти на різних підставах, просила застосувати обмежувальний захід, а саме заборонити наближатись до неї брату.

Враховуючи свідчення обвинуваченого ОСОБА_4 , його повне визнання своєї вини, а також те, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи, зазначені в обвинувальному акті, правильно розуміють зміст цих обставин, і не наполягають на дослідженні інших доказів по справі, суд, переконавшись у добровільності їх позиції, роз`яснивши учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, з урахуванням вимог ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніхто не оспорює, обмеживши обсяг доказів поясненнями обвинуваченого, поясненнями потерпілої, висновком судово-медичної експертизи, без дослідження інших доказів, що стосуються фактичних обставин справи.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №143 від 12.06.2024 року, обвинувачений ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді синця навколо лівого ока та синця по внутрішній поверхні правого плеча в верхній третині, що відповідно за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Оцінивши у сукупності досліджені в судовому засіданні докази, показання обвинуваченого, потерпілої, висновок експертизи, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, а тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за частиною 1 статті 125 КК України як умисному легкому тілесному ушкодженні.

Аналізуючи зібрані по справі докази, які характеризують особистість обвинуваченого, суд вбачає наступне:

ОСОБА_4 є громадянином України, маючого середню освіту, одружений, не працює, депутатом та інвалідом не являється, утриманців не має, раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра, нарколога та лікаря невролога не перебуває, на обліку в управлінні соціального захисту населення не перебуває, військовозобов`язаний, не являється депутатом, за місцем проживання характеризується позитивно.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Кримінальне правопорушення за ч. 1 ст.125 КК України, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відповідно до статті 12 КК України віднесене до кримінальних проступків.

Обставина, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно зі статтею 66 КК України є активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставина, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно статті 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Судом при призначенні покарання враховуються вимоги статті 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, з урахуванням особи винного, за місцем проживання характеризуються позитивно, раніше не судимий, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 має бути призначене покарання в межах санкції частини 1 статті 125 КК України у виді штрафу.

На думку суду дане покарання є необхідним і достатнім для можливого перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів і що цілком відповідає тяжкості вчиненого кримінального проступку та особі обвинуваченого.

Згідно ч. 1ст. 91-1 КК України в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства; 2) обмеження спілкування з дитиною у разі, якщо домашнє насильство вчинено стосовно дитини або у її присутності; 3) заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин; 4) заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб; 5) направлення для проходження програми для кривдників.

Оскільки обвинуваченим учинено кримінальне правопорушення по відношенню до його рідної сестри, що призвело до дестабілізації нормальної обстановки у родині, психологічних страждань, погіршення якості життя, наявності негативних переживань у потерпілої ОСОБА_5 , суд вважає доцільним в інтересах потерпілої, застосування обмежувального заходу, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, строком на три місяці.

Суд вважає, що такий обмежувальний захід буде сприяти виправленню обвинуваченого.

Крім того суд бере до уваги і те, що обвинувачений ОСОБА_4 та потерпіла ОСОБА_5 хоча і мають різні адреси реєстрації та проживання, водночас обвинувачений має у власності частину квартири та там знаходяться його речі, де також є власником і потерпіла та яка там фактично проживає, а тому інші обмежувальні заходи з покладеним на нього обов`язком на думку суду будуть порушувати його прав, позбавляти його право на житло.

Речові докази та процесуальні витрати на залучення експертів відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Керуючись статтями 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України, та призначити покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Застосувати до ОСОБА_4 обмежувальний захід, передбачений п.5 ч.1 ст.91-1КК України у виді направлення для проходження програми для кривдників на строк 3 (три) місяці.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання обмежувальних заходів, передбаченихст.91-1 КК України, або умисне невиконання обмежувальних приписів, або умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності за ст.390-1 КК України.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору та потерпілому.

Суддя ОСОБА_1