Справа №534/1529/18
Провадження №1-в/534/99/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2024 року м. Горішні Плавні

Суддя Комсомольського міського суду Полтавської області Морозов В.Ю., перевіривши подання Кременчуцького міського сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироку у відповідність,

у с т а н о в и в :

До Комсомольського міського суду Полтавської області надійшло подання Кременчуцького міського сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому порушено про приведення вироку Комсомольського міського суду Полтавської області від 25.09.2019 року у відповідність до вимог Закону України від 18.07.2024 №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Зазначене подання мотивоване тим, що 09.08.2024 року набрав чинності Закон України № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі Закон). Законом змінено поняття «вартості вкраденого майна» для визначення кримінальної караності крадіжки, як ознаки складу злочину, передбаченого ст. 185 КК України, що призвело до часткової декриміналізації умисних діянь, які виражені в умисному викраденні чужого майна. До набрання чинності вказаним Законом, кримінально караною вважалася крадіжка, виходячи з розміру понад 0,2 неоподатковуваного мінімуму, який за нормами адміністративного та кримінального законодавства для кваліфікації злочинів чи правопорушень, встановлювався з суми неоподатковуваного мінімуму на рівні податкової соціальної пільги.

До набрання чинності вказаним Законом, кримінально караною вважалася крадіжка, виходячи з розміру понад 0,2 неоподатковуваного мінімуму, який за нормами адміністративного та кримінального законодавства для кваліфікації злочинів чи правопорушень, встановлювався з суми неоподатковуваного мінімуму на рівні податкової соціальної пільги.

Так, підпунктом 169.1.1 статті 169 визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року. Податкова соціальна пільга визначена підпунктами 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПКУ для відповідного року. Податкова соціальна пільга дорівнює 50 % розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, а прожитковий мінімум встановлюється законом станом на 01 січня поточного року.

Таким чином, зазначеним Законом крадіжки на суму, що не перевищують на моменвчинення правопорушення у 2024 році - 3028 грн, у 2023 -2684 грн, у 2022 - 2481 грн, у 2021 році - 2270 грн, у 2020 році - 2102 грн., у 2019 - 1921 грн., у 2018 - 1762 грн., у 2017 - 1600 грн., віднесено до дрібних крадіжок, за які передбачено адміністративну, а не кримінальну відповідальність.

Перевіривши матеріали подання, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує (декриміналізує) злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання, але судимість не знято і не погашено.

Відповідно до п.13 ч.1 ст. 537, п. 2 ч.2 ст. 539 КПК України та ч. 2 ст. 74 КК України представник органу пробації просить вирішити питання про приведення вироку Комсомольського міського суду Полтавської області від 25.09.2019 року стосовно ОСОБА_1 , 12.04.1966 року у відповідність до діючого законодавства.

Згідно із ст. 537, 539 КПК України, на які посилається представник пробації законодавець визначив вичерпний перелік питань, які має право вирішувати суд під час виконання вироків.

У резолютивній частині подання представника органу пробації нечітко сформульоване прохання про те, яким чином суд повинен вирішити порушене у ньому питання, враховуючи, що суд вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд та віднесені до його повноважень.

Також, подання не містить вмотивованого звернення до суду про те, у який саме спосіб необхідно привести у відповідність вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 25.09.2019 року стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначений недолік є суттєвим, що, у свою чергу, позбавляє суд можливості здійснити розгляд подання та ухвалити законне рішення.

Зважаючи на те, що складення та оформлення подання виконано неналежним чином, а вказаний вище недолік не може бути усунений в суді, оскільки не входить до повноважень судді при розгляді такого подання, тому суд дійшов висновку, що подання не може бути прийнято до розгляду та підлягає поверненню до уповноваженого органу з питань пробації.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Подання Кременчуцького міського сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироку у відповідність повернути.

Роз`яснити заявнику, що повернення клопотання не позбавляє його права повторного звернення до суду в порядку, передбаченому КПК України.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В`ячеслав МОРОЗОВ