Єд. унік. № 243/8284/24
Провадження № 1-кп/243/981/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2024 року місто Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000862 від 23 вересня 2024 року на підставі обвинувального акту з угодою про визнання винуватості відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , уродженця м. Слов`янськ Донецької області, громадянина України, який має середньо-спеціальною освіту, не одруженого, не працевлаштованого, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Під час досудового розслідування 08.10.2024 між ОСОБА_5 та прокурором Слов`янської окружної прокуратури ОСОБА_6 укладено угоду про визнання винуватості, письмовий дозвіл на укладення якої прокуророві у відповідності до абз. 5 ч. 4 ст. 469 КПК України був наданий законним представником неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 - ОСОБА_8 .

За змістом обвинувального акту кримінальні правопорушення були вчинені при наступних обставинах.

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан, дія якого неодноразово продовжувалась, а саме в останній раз 7 серпня 2024 року Президентом України підписано Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану» з 05:30 години 12.08.2024 ще на 90 діб - до 05:30 годині 10.11.2024 (тобто до 09.11.2024 включно).

Так, 22.09.2024 в період часу з 19 год. 00 хв. по 19 год. 30 хв., більш точного встановити не виявилось можливим, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходився у дворі багатоповерхового будинку АДРЕСА_3 .

Перебуваючи на вказаному місці у вищезазначений час, ОСОБА_5 , у дворі на дитячому майданчику побачив стіл, на якому знаходився мобільний телефон, після чого в нього виник злочинний протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, що належить неповнолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після цього, ОСОБА_5 , реалізовуючи свій протиправний, корисливий, злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету наживи та незаконного збагачення, розуміючи протиправний характер своїх дій, вважаючи, що навколо немає сторонніх осіб, які б могли запобігти доведенню його протиправних дій до кінця, що його дії залишаться не поміченими, усвідомлюючи, що посягає на чужу власність, на яку не має ніякого права, передбачаючи спричинення матеріальної шкоди і бажаючи завдати таку шкоду, таємно, перебуваючи на дитячому майданчику біля будинку АДРЕСА_3 скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав мобільний телефон «Samsung Galaxy A24» 6/128 GB, який містив сім-карти НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , мобільного оператору «Vodafone» в корпусі чорного кольору вартістю 6531 гривень 48 копійок, IMEI 1: НОМЕР_4 , IMEI 2: НОМЕР_5 , який є власністю неповнолітньої ОСОБА_7 , який знаходився на столі.

Після чого, ОСОБА_5 , з місця вчинення кримінального правопорушення зник, з викраденим майном розпорядившись на власний розсуд, заподіявши своїми умисними протиправними діями потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 6531 гривень 48 копійок.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 у скоєнні цього кримінального правопорушення визнав себе винним у повному обсязі та просив затвердити угоду про визнання винуватості від 08.10.2024, яку було ним укладено з прокурором. Він розуміє незаконність своїх дій, визнає наведені в обвинувальному акті обставини вчинення ним кримінального правопорушення, перелік викраденого майна, розмір заподіяної шкоди, погоджується з кримінально-правовою кваліфікацією інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України, усвідомлює небезпечність своєї протиправної поведінки.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 08.10.2024 між прокурором ОСОБА_6 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора по цьому кримінальному провадженню, та підозрюваним ОСОБА_5 у присутності захисника ОСОБА_4 було укладено угоду про визнання винуватості, за умовами якої обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі визнав свою винуватість у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі обвинувального акту у судовому провадженні, співпрацювати зі стороною обвинувачення під час судового розгляду у даному кримінальному провадженні. Також сторонами угоди визначено узгоджене між ними покарання, яке ОСОБА_5 повинен нести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме - позбавлення волі строком на 5 років, з застосуванням ст. 75 КК України. В угоді передбачені наслідки її укладання, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому. Угода була підписана прокурором ОСОБА_6 , підозрюваним ОСОБА_5 та його захисником адвокатом ОСОБА_4 .

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить із наступного.

Відповідно до положень ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні можуть бути укладені такі види угод: 1) угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим; 2) угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Положеннями частини 2 статті 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Згідно частини 5 статті 469 КПК України укладання угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні зазначила про те, що при укладанні даної угоди від 08.10.2024 були дотримані вимоги та правила Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, просила цю угоду затвердити та призначити ОСОБА_5 узгоджену по угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні також просив затвердити укладену угоду про визнання винуватості від 08.10.2024, беззастережно підтвердив визнання ним винуватості у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, добровільність укладання цієї угоди та можливість її виконання.

Законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 та неповнолітня потерпіла ОСОБА_7 не використали свого права на безпосередню участь у судовому засіданні та надали суду заяву з проханням проводити судове засідання за їх відсутності, зазначивши про відсутність заперечень щодо укладення прокурором угоди про визнання винуватості з ОСОБА_5 . Їх неявка не перешкоджає розгляду питання про затвердження угоди у відповідності до ч. 2 ст. 474 КПК України, адже вони не є стороною цієї угоди.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , воно правильно кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, поєднане з проникненням у сховище;

Відповідно до положень статті 12 КК України кримінальні правопорушення, передбачені частиною 4 статті 185 КК України, є тяжкими злочинами.

Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості від 08.10.2024 за своїм змістом та порядком укладання відповідає вимогам статей 468-470, 472 КПК України, положенням ч. 4 ст. 185 КК України, щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання у виді позбавлення волі, строк якого передбачено санкцією частини 4 статті 185 КК України, та можливості застосування положень ст. 75 КК України. Шляхом вивчення документів кримінального провадження, заслуховування пояснень ОСОБА_5 суд переконався у тому, що укладання угоди є добровільним. Тобто, згідно положень частини 6 статті 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченим, тому угода підлягає затвердженню також з урахуванням особи обвинуваченого, який за місцем мешкання характеризується посередньо, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Крім того, обвинуваченому роз`яснені положення частини 5, 6 та 7 статті 474 КПК України та положення статті 389-1 КК України «Умисне невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості», які йому зрозумілі, ним усвідомлено, що наслідком укладання та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених частиною п`ятою статті 474 КПК України, обмеження його права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України. Наслідки невиконання угоди обвинуваченому зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачений не заперечував проти затвердження судом угоди про визнання винуватості.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди у судовому засіданні, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального та кримінального законів, врахувавши заслухані доводи сторін угоди, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про ухвалення обвинувального вироку та затвердження угоди про визнання винуватості ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначення узгодженої сторонами міри покарання у виді позбавлення волі з застосуванням положень ст.75 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 02.10.2024 до обвинуваченого застосований запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, який слід продовжити у зв`язку з відсутністю підстав для його зміни або скасування.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 374, 468-472 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду від 08 жовтня 2024, укладену між ОСОБА_5 та прокурором Слов`янської окружної прокуратури ОСОБА_6 про визнання винуватості у рамках кримінального провадження № 0000862 від 23 вересня 2024 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому узгоджену сторонами міру покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі положень статей 75 та 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового злочину, і виконає покладені на нього обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації .

Початок іспитового строку ОСОБА_5 обчислювати з дня проголошення вироку суду.

До набрання вироком законної сили застосований відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання - залишити без змін.

Речові докази у відповідності до положень ст.100 КПК України, а саме: мобільний телефон «Samsung Galaxy A24» 6/128 GB, який містив сім-карти НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , мобільного оператору «Vodafone» в корпусі чорного кольору, IMEI 1: НОМЕР_4 , IMEI 2: НОМЕР_5 , що зберігається у потерпілої ОСОБА_7 , - залишити за належністю цьому власнику.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності, передбаченої ст. 3891 КК України.

У разі невиконання затвердженої судом угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Вирок суду на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення: обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; потерпілим виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз?яснення йому наслідків укладання угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою та сьомою статті 474 КПК України; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1