Справа №127/7042/24
Провадження №1-кп/127/206/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

спеціаліста ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене 08 лютого 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000033 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Крищинці, Тульчинського району, Вінницької області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 31.10.2022 Ладижинським міським судом Вінницької області за ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді 120 годин громадських робіт;

- Тульчинським районним судом Вінницької області за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він маючи умисел на незаконне придбання, зберігання психотропної речовини без мети збуту, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», 08.02.2024, більш точного часу органом досудового розслідування не встановлено, під час перебування по АДРЕСА_2 незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину обіг якої заборонено - амфетамін, яку незаконно зберігав при собі без мети збуту.

В подальшому, ОСОБА_4 продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне зберігання психотропної речовини, без мети збуту, незаконно зберігаючи при собі психотропну речовину, обіг якої обмежено -амфетамін 08.02.2024 близько 15 години 00 хвилин проходячи неподалік будинку АДРЕСА_3 , був зупинений працівниками сектору кримінальної поліції від ділення поліції № 1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, з метою перевірки документів, відповідно до ст. 32, 34 Закону України «Про Національну поліцію». На запитання працівників поліції про наявність у нього при собі заборонених в обігу речей повідомив, що зберігає у лівій передній кишені кофти психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін.

При виїзді слідчо-оперативної групи в ході проведення огляду місця події, в період часу з 15 години 40 хвилин по 15 годину 45 хвилини, 08.02.2024, по вулиці Миколи Ващука в місті Вінниці, біля будівлі № 39 у присутності двох запрошених понятих, за добровільною письмовою згодою, ОСОБА_4 дістав із лівої кишені кофти та добровільно видав прозорий полімерний пакет із пазовим замком перемотаний зеленою клейкою стрічкою із порошкоподібною речовиною.

Згідно висновку експерта, в наданій на експертизу порошкоподібній речовині білого кольору, масою 1,1315 г, міститься психотропна речовина, обіг якої обмежено - амфетамін, масою 0,8182 г.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» (перелік наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів таблиця І, список № 2) амфетамін, віднесено до психотропних речовин, обіг яких обмежено.

Згідно Наказу МОЗ України №.280 від 15.05.2015 року, який затверджує зміни до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 01 серпня 2000 року № 188 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», вага вилученої психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетамін вагою 0, 8182 г відноситься до більш ніж невеликих розмірів.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, тобто - незаконне придбання, зберігання психотропних речовин без мети збуту.

Обвинувачений ОСОБА_4 в ході проведення підготовчого судового засідання заявив клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення його від кримінальної відповідальності, оскільки він добровільно пройшов курс лікування, маючи на меті вилікуватись від наркоманії. Знаходився на стаціонарному лікуванні, долучивши до матеріалів кримінального провадження відповідну довідку із КНП «ЦТЗ «Соціотерапія» Вінницької обласної ради. від 29.04.2024 року.

Допитаний у судовому засіданні лікар (спеціаліст) ОСОБА_5 суду повідомив, що дійсно ОСОБА_4 звернувся в КНП «ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР», щоб пройти курс лікування, оскільки останній має залежність від вживання наркотиків. ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні, яке дало позитивний результат та на даний час лікування ОСОБА_4 не потребує. Також, лікар зазначив, що діагноз наркоманія і розлади психіки та поведінки є тотожними поняттями, однак за різними класифікаціями. Так, поняття наркоманія було зазначено в попередній редакції класифікацій хвороб, а згідно нової статистичної класифікації хвороб і проблем пов`язаних зі здоров`ям 10-го перегляду (МКХ-10) має назву розлади психіки та поведінки.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечувала щодо звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України.

Заслухавши заявлене стороною захисту клопотання, думки учасників судового провадження з приводу зазначеного клопотання та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з ч. 1 ст. 44 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 4 ст. 309 КК України особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», наркоманія - психічний розлад, зумовлений залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини внаслідок зловживання цим засобом або цією речовиною. Особа, хвора на наркоманію, - особа, яка страждає на психічний розлад, що характеризується психічною та (або) фізичною залежністю від наркотичного засобу чи психотропної речовини, і якій за результатами медичного обстеження, проведеного відповідно до цього Закону, встановлено діагноз «наркоманія».

Залежність від психоактивних речовин (наркотиків) - це хронічне захворювання, що проявляється в непереборному бажанні вживати наркотичні речовини, незважаючи на негативні соціально-медичні наслідки.

Міжнародна статистична класифікація хвороб і проблем пов`язаних зі здоров`ям 10-го перегляду (МКХ-10) прийнята 43-ю Всесвітньою асамблеєю охорони здоров`я 1.01.1993 і є основним нормативним документом при вивченні стану здоров`я населення в країнах членах всесвітньої організації охорони здоров`я, введена для застосування наказом МОЗ України від 08.10.1998 №297. Періодично переглядається під керівництвом ВООЗ. Складається з 21-го розділу, кожен з яких містить підрозділи з кодами хвороб і станів. Клас V, починаючи з коду F00 по F99 включно, включає «Розлади психіки та поведінки». З F10 по F19 включає «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин». F12 - це розлади психіки та поведінки внаслідок вживання канабіоїдів; F12.1 - це згубне вживання канабіоїдів. Таким чином, МКХ-10 не передбачає встановлення такого діагнозу як «наркоманія».

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 № 4 «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» звільняється від кримінальної відповідальності на підставі частини 4 статті 309 КК України за дії, передбачені частиною 1 цієї статті, винна особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії. Вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з цієї підстави, суду необхідно з`ясовувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно вона звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено і чи дійсно ставить за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

Відповідно до роз`яснень, наведених у п. 24 зазначеної Постанови, за змістом норм, передбачених ч. 4 ст. 307 та ч. 4 ст. 309 КК України, особа може бути звільнена від кримінальної відповідальності незалежно від того, коли вона вчинила дії, які дають для цього підстави, але до закінчення судового слідства.

Добровільним у контексті ч. 4 ст. 309 КК України слід вважати таке звернення особи до лікувального закладу, яке здійснюється за її особистою згодою або згодою законного представника, що мало місце до моменту виходу суду першої інстанції до нарадчої кімнати для ухвалення рішення у кримінальному провадженні. На переконання суду, для застосування цієї норми попередній факт перебування особи на обліку осіб, які незаконно вживають наркотичні засоби або психотропні речовини, не є визначальним, оскільки відповідний діагноз в такої особи може бути встановлено вперше.

Крім того, норма ч. 4 ст. 309 КК України за своїм характером є заохочувальною. Законодавець, формулюючи умови для звільнення від кримінальної відповідальності за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту, ставив ціль вилікувати особу від залежності від таких наркотичних чи психотропних речовин. Тому, звернення особи до лікувального закладу навіть під час судового розгляду досягає тих цілей, для яких конструювалася ця норма.

Покарання залежної від наркотичних чи психотропних речовин особи, незалежно від того, звернулася вона для такого лікування вперше чи вже проходила курс лікування, перебувала на відповідному обліку до внесення відомостей до ЄРДР у цьому провадженні чи ні, не повинно бути пріоритетним та превалювати над ціллю вилікувати особу.

Крім того, законодавець не обмежив застосування ч. 4 ст. 309 КК України фактом перебування до вчинення цього кримінального правопорушення на обліку осіб, які незаконно вживають наркотичні засоби або психотропні речовини.

Причини, які були визначальними для прийняття рішення про звернення до лікувального закладу з метою пройти лікування від наркотичної залежності, можуть бути різними. Однак ключовим є добровільне прийняття рішення особою, яка має таку залежність щодо необхідності такого лікування. При цьому, причини, які передували зверненню особи до лікувального закладу для проходження такого лікування, не повинні перекреслювати сам факт такого звернення та ставити під сумнів добровільність як таку.

Законодавець визначає поняття та підстави примусового лікування осіб, хворих на наркоманію (ст. 16 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними»). Будь-яке інше звернення для лікування від наркоманії є добровільним. Суд не може встановлювати додаткові умови для констатації факту добровільності.

Для прийняття об`єктивного рішення з приводу можливості задоволення заявленого стороною захисту клопотання, судом також досліджено характеризуючі матеріали на обвинуваченого ОСОБА_4 .

За місцем реєстрації та проживання скарг на поведінку ОСОБА_4 не надходило.

Відповідно до висновку амбулаторної судово-наркологічної експертизи громадянина №7 від 29.02.2024 вбачається, що ОСОБА_4 виявляє розлади психіки та поведінки внаслідок поєднаного вживання канабісу, амфетаміну та алкоголю із шкідливими наслідками. Примусового лікування не потребує.

Згідно довідки КНП «ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР», вих. №66 від 29.04.2024, історії хвороби №487, ОСОБА_4 знаходився на добровільному стаціонарному лікуванні з 05.03.2024 по 15.03.2024 з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин (амфетамін, канабіс, алкоголь). Синдром залежності. Пацієнт виписаний з відділення по завершені лікування.

Сукупність досліджених доказів у справі свідчить, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, яке кваліфіковане як незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту.

Розглянувши заявлене стороною захисту клопотання, врахувавши думки учасників кримінального провадження, показання лікаря (спеціаліста) ОСОБА_5 , який проводив лікування ОСОБА_4 та в судовому засіданні підтвердив, що ОСОБА_4 дійсно мав ознаки наркотичної залежності внаслідок поєднаного вживання канабісу, амфетаміну та алкоголю. А тому, враховуючи, що за місцем проживання ОСОБА_4 характеризується задовільно, а також те, що він добровільно звернувся до медичного закладу для лікування від наркоманії, в чому суд не має сумніву, суд приходить до переконання, що клопотання сторони захисту слід задовольнити та звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, закривши кримінальне провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

У відповідності до ст. 124 КПК України з ОСОБА_4 слід стягнути судові витрати у справі, які згідно із довідкою про витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні до висновку експерта: № СЕ-19/102-24/2625-НЗПРАП від 16.02.2024 становить 3029,12 грн.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до положень статті 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 44, 309 КК України, ст.ст. 100, 124, 174, 284-286, 288, 372 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 , задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України на підставі ч. 4 ст. 309 КК України.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, відомості про яке внесено 08 лютого 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000033 закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку із звільненням ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертизи у кримінальному провадженні в сумі 3029 грн. 12 коп.

Арешт, накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.02.2024 (№127/4475/24) на майно, а саме: зіп-пакет, обмотаний зеленою ізолентою з порошкоподібною речовиною, яку вилучено та упаковано до спец. пакета НПУ № WAR0059520, скасувати.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: психотропна речовина - амфетамін (0,8182 г), в спец. пакеті «МВС Україна Експертна служба» 5454239, який поміщено до камери зберігання речових доказів Відділення поліції №1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, знищити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом семи днів з дня її винесення.

Суддя: