УХВАЛА

29 липня 2024 року

м. Київ

справа № 751/1465/24

провадження № 51-1674ск24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на рішення Чернігівського апеляційного суду від 07 травня 2024 року,

встановив:

Засуджена ОСОБА_4 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, перевіривши яку на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.

Частиною 5 ст. 427 КПК передбачено, що до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що засуджена оскаржує рішення Чернігівського апеляційного суду від 07 травня 2024 року й просить його скасувати.

Однак усупереч ч. 5 ст. 427 КПК ОСОБА_4 не додала до скарги копії оскаржуваного судового рішення. Указане становить не лише формальне порушення положень ст. 427 КПК, але й по суті позбавляє Верховний Суд можливості перевірити дотримання суб`єктом подання касаційної скарги вимог статей 424, 426 КПК, а саме: чи належить судове рішення до тих, що може бути оскаржене засудженою ОСОБА_5 у касаційному порядку, та чи дотримано строку касаційного оскарження.

Крім того, відповідно до приписів п. 5 ч. 2 ст. 427 КПКкасаційна скарга повинна містити вимоги особи, яка її подала, із зазначенням того, яке рішення має ухвалити суд касаційної інстанції.

Частиною 1 ст. 436 КПК визначено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.

Однак викладена ОСОБА_4 у касаційній скарзі вимога до Суду не узгоджується з приписами ст. 436 КПК у частині повноважень суду касаційної інстанції за наслідками касаційного розгляду з огляду на те, що вимогу касатора сформульовано неповно, оскільки не вказано виду (вирок, ухвала) судового рішення апеляційного суду, яке засуджена просить скасувати, а також не зазначено яке рішення необхідно ухвалити Верховному Суду у разі скасування цього судового рішення.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); 3) невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Отже, стверджуючи про незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону (істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого), які, на її думку, допущені судами першої та апеляційної інстанцій, та зазначити, у чому саме полягають допущені судами порушення, які відповідно до положень ст. 438 КПК є підставою для скасування або зміни оскаржуваних судових рішень з урахуванням приписів статей 412-414 КПК. Однак усупереч вимогам закону у касаційній скарзі таких обґрунтувань не наведено.

Крім того, Верховний Суд зауважує, що в касаційній скарзі засуджена зазначає, що оскаржує рішення Чернігівського апеляційного суду від 07 травня 2024 року,та заявляє вимогу про скасування рішення цього суду.

Водночас обґрунтування скарги стосуються тільки вироку суду першої інстанції, а щодо незаконності судового рішення апеляційного суду обґрунтувань скарга не містить. До того ж касатор не зазначила які порушення допустив апеляційний суд з огляду на зміст статей 404, 405 КПК щодо меж і порядку апеляційного перегляду вироку суду першої інстанції.

Зазначені вище обставини не дають можливості Верховному Суду встановити дійсну позицію засудженої щодо меж касаційного розгляду, результатів касаційного розгляду і, відповідно, перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження у зв`язку з тим, що суд касаційної інстанції згідно з ч. 2 ст. 433 КПК переглядає судові рішення в межах касаційної скарги.

З огляду на те, що касаційна скарга засудженої ОСОБА_4 не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Верховний Суд звертає увагу, що особа, яка подає касаційну скаргу та якій надано строк на усунення недоліків скарги, може виправити їх шляхом складання нового тексту касаційної скарги та подання додаткових документів.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Залишити без руху касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на рішення Чернігівського апеляційного суду від 07 травня 2024 року і встановити строк п`ятнадцять днів із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.

У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3