Справа № 242/12/22
Провадження № 1-кп/932/559/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2024 року м. Дніпро

Суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (у режимі відеоконференції),

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції),

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська клопотання прокурора відділу нагляду за додержання законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, управління нагляду Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 у кримінальному провадженні за № 0000724 від 19.11.2020 за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_7 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_6 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України, ОСОБА_9 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 255-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000724 від 19.11.2020 щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_6 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України, ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 255-1 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , виходячи з наступного.

Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_6 обвинувачується, зокрема, у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, тобто у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту наркотичних засобів у місця позбавлення волі з метою збуту, коли предметом таких дій були особливо небезпечні наркотичні засоби у великих розмірах, вчинених повторно, організованою групою, а також у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні наркотичних засобів без мети збуту, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

При вирішення питання про наявність підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, необхідно враховувати у своїй сукупності доведеність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість та підвищену суспільну небезпеку інкримінованого кримінального правопорушення, тяжкість можливого покарання, яке загрожує обвинуваченому за інкриміноване кримінальне правопорушення, а також наявність заявлених ризиків визначених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на сьогоднішній день не зменшились та продовжують існувати.

Прокурор зазначає, що обвинувачені спроможні:

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватись від суду. Беручи до уваги, що ОСОБА_6 з метою ухилення від кримінальної відповідальності, розуміючи тяжкість та невідворотність покарання, яке згідно чинного законодавства передбачає лише позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

- п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні. ОСОБА_6 , при ознайомлені з матеріалами кримінального провадження отримав відомості про повний перелік та повні анкетні дані допитаних свідків, у зв`язку з чим з метою уникнути покарання за скоєний злочин підозрюваний може шляхом умовлянь, стороннього впливу, погроз або надання наркотичних засобів свідкам з числа наркозалежних осіб впливати на них;

- п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення Так, ОСОБА_6 протягом тривалого часу вживає наркотичні засоби та займається незаконним збутом наркотичних засобів, ніде офіційно не працевлаштований. Дана протиправна діяльність була фактично основним джерелом прибутку обвинуваченого і була припинена лише після втручання правоохоронних органів. Тому, ОСОБА_6 за відсутності запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може вчинити й інші злочини у сфері незаконного обігу наркотичних засобів чи психотропних речовин, як з метою незаконного збагачення шляхом їх збуту, так і з метою особистого вживання.

Окрім того, ОСОБА_6 , не має достатньо стійких соціальних зв`язків, а також постійного місця роботи, навчання та джерела законного заробітку, що підсилює зазначені вище ризики.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання щодо обвинуваченого ОСОБА_6 із зазначених вище підстав та просив його задовольнити.

Захисник ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення клопотання, вказувала, що прокурором не доведені ризики. ОСОБА_6 не настільки небезпечний, щоб продовжувати запобіжний захід у виді тримання під вартою протягом трьох років. Вважає, що достатнім запобіжним заходом для обвинуваченого є особисте зобов`язання, враховуючи також його міцні соціальні зв`язки, а саме: дружина та діти.

Обвинувачений ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання, вказував, що немає жодного доказу, що він може погрожувати або іншим чином впливати на свідків. Закордонного паспорта не має, тому виїхати за межі України не може. Має дружину та трьох неповнолітніх дітей, які потребують його допомоги, сім`я знаходиться у Донецькій області, тому обвинуваченому потрібно їх вивести з небезпечної території. Просить застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту або особистого зобов`язання.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав позицію захисника ОСОБА_4 .

Захисник ОСОБА_10 підтримав позицію захисника ОСОБА_4 .

Прокурор заперечував щодо зміни запобіжного заходу з підстав викладених у клопотанні.

Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, дійшов висновку, що клопотання прокурора щодо продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, підлягає задоволенню, з таких підстав.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (частина друга статті 177 КПК України).

Ризики вчинення обвинуваченими дій, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. Чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що обвинувачений обов`язково здійснюватиме такі дії. Однак суду необхідно встановити, чи обвинувачені наразі мають об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК однією з підстав для продовження строку тримання під вартою особи є наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

На цьому етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме, питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинною у вчиненні злочину.

Водночас, суд на сьогодні не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності чи достовірності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є ймовірною та встановлених обставин достатньою для виправдання подальшого розслідування та застосування заходів забезпечення кримінального провадження з ціллю висунення обвинувачення або спростування підозри.

Вирішуючи питання продовження строку подальшого тримання особи під вартою, суд має встановити продовження існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки такої особи та можливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу.

Під час розгляду даного клопотання суд дійшов висновку, що ризики передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати.

Кримінальне правопорушення, за яким обвинувачується ОСОБА_6 , згідно зі ст. 12 КК України, віднесено до особливо тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, що загрожує обвинуваченому, за умови доведеності його вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, позбавленням волі на строк від дев`яти до дванадцяти років позбавлення волі, без обрання іншої, альтернативної міри покарання.

Тяжкість покарання, характер та обставини вчинення кримінального правопорушення, як вони викладені в обвинувальному акті, дають суду достатні підстави вважати, що обвинувачений з метою уникнення покарання, враховуючи його тяжкість, збільшує ймовірність ризику переховування обвинуваченого від суду. Окрім того, існує ризик впливу на свідків у кримінальному провадженні, оскільки судовий розгляд ще не розпочався, триває підготовчий судовий розгляд. Окрім того, враховуючи неодноразове притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності, суд дійшов висновку про наявність ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Доводи обвинуваченого та захисника щодо зміни запобіжного заходу, суд вважає непереконливими і необґрунтованими, оскільки стороною захисту не доведено належними та допустимими доказами зміни всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, зменшення або зникнення ризиків, які обумовлювали обрання запобіжного заходу.

Відтак, обвинуваченому ОСОБА_6 слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

На підставі викладеного, керуючись ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 197, 369-372, 376, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу нагляду за додержання законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, управління нагляду Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою з утриманням його у Державній установі «Житомирська установа виконання покарань (№8)» на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 01 грудня 2024 року включно.

Установити, що датою закінчення дії цієї ухвали щодо тримання ОСОБА_6 під вартою є 01 грудня 2024 року включно.

На підставі п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України - розмір застави не визначати.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт або особисте зобов`язання - відмовити.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , про зміну запобіжного заходу на особисте зобов`язання - відмовити

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, що тримається під вартою - протягом того ж строку з моменту отримання копії.

Суддя ОСОБА_1