УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 року м. Київ

Суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва, заяву обвинуваченого ОСОБА_2 про відвід судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_3 від участі у розгляді кримінальних проваджень, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001855 від 22.02.2020 та №0002717 від 26.09.2022, відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України (справа 761/22946/20)

за участю:

секретаря - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИЛА :

У провадженні судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_3 перебувають кримінальні провадження, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001855 від 22.02.2020 та №0002717 від 26.09.2022, відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України (справа 761/22946/20).

У судовому засіданні 10 вересня 2024 року обвинувачений ОСОБА_2 заявив відвід головуючому судді ОСОБА_3 .

За результатами протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.09.2024 вказана заява про відвід того ж дня передана на розгляд судді Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 .

Обвинувачений ОСОБА_2 у судовому засіданні заяву про відвід головуючого судді ОСОБА_3 підтримав та просив задовольнити, обґрунтовуючи її тривалістю судового розгляду кримінального провадження стосовно нього. Також додав, що він вже два роки тримається під вартою, а суддя ОСОБА_3 так і не виніс остаточне рішення у його справі.

Адвокат ОСОБА_5 та прокурор ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомленими, у судове засідання не прибули. Жодних клопотань, у тому числі й про відкладення, на адресу суду не направляли. Разом з тим неприбуття учасників провадження у судове засідання із розгляду заяви про відвід не перешкоджає розгляду такої заяви.

Дослідивши матеріали судової справи №761/22946/20, заслухавши думку обвинуваченого ОСОБА_2 , суддя приходить до таких висновків.

Так, суддею Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_3 здійснюється судовий розгляд кримінальних проваджень, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001855 від 22.02.2020 та №0002717 від 26.09.2022, відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України (справа 761/22946/20).

У судовому засіданні 10.09.2024 обвинувачений ОСОБА_2 заявив відвід головуючому судді ОСОБА_3 .

У своїй заяві про відвід судді обвинувачений ОСОБА_7 зазначає, що головуючий суддя тривалий час розглядає провадження стосовно нього, досі остаточне рішення по справі не прийнято. При цьому, він тримається під вартою вже два роки. Системне перевантаження Шевченківського районного суду м. Києва, як і брак суддів цього суду, на його переконання не виправдовують тривалий розгляд кримінального провадження щодо нього, вважає, що головуючий мав забезпечити прибуття до суду потерпілих та свідків. Водночас, обвинувачений ОСОБА_7 не пояснив, яким чином такі обставини впливають на об`єктивність і неупередженість головуючого судді ОСОБА_3 .

Так, вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя безумовно підлягає відводу, визначений пунктами 1, 2, 5 ч.1 ст. 75 та ст. 76 КПК України.

Зокрема, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні:

- якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача (п.1 ч.1 ст. 75 КПК України);

- якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник (п.2 ч.1 ст. 75 КПК України);

- у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи (п.5 ч.1 ст. 75 КПК України).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні, якщо наявні інші обставини, які викликають сумнів у його неупередженості.

При вирішенні цих заяв, суд керується положеннями кримінального процесуального законодавства України, а також ураховує практику Європейського суду з прав людини.

ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово вказував на існування двох елементів безсторонності суду: суб`єктивної, яка полягає у тому, щоб жоден із його членів відкрито не проявляв упередженість та особисту зацікавленість, а також об`єктивної, що передбачає існування достатніх гарантій, щоб виключити будь-які сумніви щодо цього.

Так, у справі за заявою Мироненка і Мартиненка проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що згідно з усталеною практикою Суду наявність безсторонності суду має визначатися для цілей п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див. у справі Фей проти Австрії, Ветштайн проти Швейцарії). У кожній окремій справі слід визначити чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та сутність, що свідчать про те, що суд є безстороннім (див. у справі Пуллар проти Сполученого королівства).

Суб`єктивний критерій полягає у з`ясуванні особистих переконань конкретного судді у певній справі. Оскільки доказів протилежного не надано, то по суб`єктивному критерію особиста безсторонність судді презюмується. Щодо об`єктивного критерію оцінки неупередженості, то необхідно визначити, поза межами особистої поведінки судді, чи немає підтверджених фактів, які могли б спричинити сумніви щодо неупередженості судді.

Разом з тим, суд вважає за потрібне роз`яснити, що не вважає саму по собі заяву про відвід судді безумовною підставою для відсторонення судді від участі у кримінальному провадженні. При вирішенні питання про те, чи існують обґрунтовані причини вважати, що вимог щодо неупередженості не було дотримано, точка зору сторони є важливою, але не є вирішальною. Вирішальним є те, чи таке побоювання може бути об`єктивно виправданим (рішення Європейського суду з прав людини у справі Клейн та інші проти Нідерландів).

Обвинуваченим ОСОБА_2 у своїй заяві про відвід головуючого судді ОСОБА_3 не викладено будь-яких фактичних даних, які б могли слугувати підставою для сумніву в неупередженості судді. Перелічені ним підстави за своєю суттю зводяться до незгоди із діями головуючого судді, вчиненими в рамках кримінального провадження стосовно нього, які, на думку заявника, призводять до затягування судового провадження.

Доказів особистої упередженості судді ОСОБА_3 також не вбачається зі змісту заяви про відвід та матеріалів кримінальних проваджень, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001855 від 22.02.2020 та №0002717 від 26.09.2022, відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України (справа 761/22946/20).

Так, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. у справі Ветштайн проти Швейцарії).

Неупередженість є ключовою характеристикою судді, головною ознакою судової влади та основою судового процесу і вважається очевидним фактом. Презумпція неупередженості має значну вагу. Особа, яка заявляє про упередженість, повинна бути здатна довести реальну або очевидну відсутність неупередженості у судді.

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім. Наведе свідчить про те, що підстави для відводу судді можуть бути оціночною категорією, що з одного боку дає змогу реалізувати конституційну засаду незалежного розгляду справи суддею, а з іншого боку, є площиною для зловживань з боку недобросовісних учасників. Сумнів у безсторонності судді повинен бути розумним, інакше будь-який судовий процес можна було б перетворити у безкінечну недовіру до суду та відповідно змін його складу.

На думку суду, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_2 щодо відводу з підстав того, що суддя ОСОБА_3 тривалий час розглядає кримінальне провадження стосовно нього та досі не виніс остаточного рішення по його справі - є формою прояву незгоди з рішеннями та діями, які приймаються та вчиняються головуючим суддею ОСОБА_3 , внаслідок чого у обвинуваченого виникло враження щодо упередженості судді ОСОБА_3 . Однак, такі доводи обвинуваченого є припущеннями та не доводяться об`єктивно.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10 травня 2018 року (справа №800/592/17) та від 1 жовтня 2018 року (справа №9901/673/18). Також, Верховний Суд вважає відвід завідомо безпідставним, якщо у заяві про відвід відсутні будь-які докази, які свідчили б про необ`єктивність чи упередженість судді щодо заявника, тобто підстави для відводу ґрунтуються на власних припущеннях заявника, або якщо підставою для відводу є непогодження сторони з процесуальними рішеннями судді.

Наприклад, в ухвалі від 18 грудня 2018 року у справі №910/2968/18 Верховний Суд визнав відвід завідомо безпідставним, а його заявлення зловживанням процесуальними правами, оскільки вказаний відвід по суті «є висловленням незгоди з процесуальним рішенням Верховного Суду після того, як суд мотивував таке рішення».

Крім цього, згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 «Про незалежність судової влади» від 13 червня 2007 року, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Таким чином, на переконання суду, відсутні підстави стверджувати про існування у цій справі обставин, які викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_3 .

За таких обставин, заява обвинуваченого ОСОБА_2 про відвід судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_3 від участі у розгляді кримінальних проваджень, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001855 від 22.02.2020 та №0002717 від 26.09.2022, відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України (справа 761/22946/20), не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 75-81, 369-372 КПК України, суддя

УХВАЛИЛА :

Заяву обвинуваченого ОСОБА_2 про відвід судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_3 від участі у розгляді кримінальних проваджень, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001855 від 22.02.2020 та №0002717 від 26.09.2022, відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України (справа 761/22946/20) - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголосити 13 вересня 2024 року о 11 год. 10 хв.

Суддя ОСОБА_1