Провадження № 1-кп/344/555/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2024 року м.Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом про обвинувачення

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Зашеєк Кіровського району Мурманської області російської федерації, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, з середньо-спеціальною освітою, вдови, пенсіонерки, реєстраційний номер НОМЕР_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 161, ч.2 ст.436-2, ч.3 ст. 436-2 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 вчинила: умисні дії, спрямовані на розпалювання національної, расової ворожнечі та ненависті, на приниження національної честі та гідності; поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у тому числі представлення збройної агресії Російської Федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту, виправдовування, заперечення тимчасової окупації частини території України, повторно.

Кримінальні правопорушення вчинено за наступних обставин.

Так, статтями 1, 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Відповідно до ст. 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Упродовж 2013 року у зв`язку з демократичними процесами, які відбувалися на території України, у представників влади РФ та службових осіб з числа керівництва збройних сил російської федерації (далі ЗС РФ), досудове розслідування та судовий розгляд щодо яких здійснюється в інших кримінальних провадженнях, виник злочинний умисел на вчинення протиправних дій, спрямованих на порушення суверенітету і територіальної цілісності України, зміну меж її території та державного кордону на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Мотивами зазначеного умислу стали євроінтеграційний курс розвитку України, підготовка до підписання Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії та їхніми державами-членами, які були розцінені представниками влади і ЗС РФ як безпосередня загроза економічним та геополітичним інтересам РФ, що сприятиме втраті впливу над політичними процесами в Україні та позбавить контролю над її економічною діяльністю, призведе до поглиблення співпраці України з Організацією Північноатлантичного договору з метою досягнення критеріїв, необхідних для набуття членства у цій організації та можливої денонсації угод щодо тимчасового розташування Чорноморського флоту РФ на території України - в АДРЕСА_2 .

Свою злочинну мету співучасники з числа представників влади та ЗС РФ вирішили досягти шляхом розв`язання та ведення агресивної війни проти України з використанням підпорядкованих підрозділів і військовослужбовців ЗС РФ, у тому числі дислокованих на підставі міжнародних угод на території АДРЕСА_2 , а також залучення до виконання злочинного плану інших осіб, у тому числі громадян України та РФ, створення і фінансування непередбачених законом збройних формувань та вчинення інших злочинів.

При цьому вони усвідомлювали, що такі протиправні дії призведуть до порушення суверенітету і територіальної цілісності України, незаконної зміни меж її території та державного кордону, заподіяння значних матеріальних збитків та інших тяжких наслідків, передбачали і прагнули їх настання.

З метою реалізації вказаного умислу впродовж 2013 року на території РФ службові особи Генерального штабу збройних сил російської федерації (далі ГШ ЗС РФ), на виконання наказів та під безпосереднім керівництвом представників влади та службових осіб ЗС РФ, досудове розслідування та судовий розгляд щодо яких здійснюється в інших кримінальних провадженнях, розробили злочинний план, яким передбачалося досягнення військово- політичних цілей РФ, які, на думку співучасників, були прямо пов`язані з необхідністю незаконної окупації та подальшої анексії АДРЕСА_2 та південно-східних регіонів України та, поряд із застосуванням політичних, дипломатичних, економічних та інформаційних заходів, використання протестного потенціалу населення південно-східних регіонів України для організації сепаратистських референдумів, спрямованих на порушення територіальної цілісності України.

Ураховуючи, що територія АР Крим та м.Севастополя мала найбільше військово-стратегічне значення для представників влади та ЗС РФ серед інших територій України, які були об`єктом їх злочинного посягання, а також те, що на вказаній території дислокувалися підрозділи Чорноморського флоту російської федерації (далі - ЧФ РФ), це сприяло найбільш прихованому використанню регулярних військ ЗС РФ поряд з іншими елементами гібридної війни, а тому ведення гібридної війни проти України співучасники злочинного плану вирішили розпочати на території півострова Крим.

Для ефективної реалізації плану вирішено залучити військовослужбовців ЗС РФ, співробітників інших силових відомств РФ, представників влади, інших громадян РФ та України. Крім того, з цією ж метою, представниками влади РФ створено та озброєно іррегулярні незаконні збройні формування, озброєні банди та групи найманців, якими керували офіцери спецслужб і ЗС РФ.

Так, починаючи з 20 лютого 2014 року для реалізації вищезазначеного умислу, з метою блокування та захоплення адміністративних будівель і ключових об`єктів військової та цивільної інфраструктури для забезпечення військової окупації та подальшої анексії РФ території АДРЕСА_2 , на територію суверенної держави Україна, а саме АР Крим і м. Севастополь, здійснено вторгнення військовим, морським та повітряним транспортом окремих підрозділів ЗС РФ.

У подальшому військовослужбовцями ЗС РФ здійснено захоплення будівель центральних органів влади АР Крим та встановлено контроль над їхньою діяльністю з метою забезпечення прийняття вигідних та необхідних для РФ рішень. Крім того, здійснено блокування автошляхів, захоплення аеропортів та транспортних підприємств, військових частин ЗС України, пошкодження та знищення військового майна, що має важливе оборонне значення для України.

Відтак всупереч міжнародному правопорядку, з нехтуванням державного суверенітету та територіальної цілісності України, починаючи з 20 лютого 2014 року, представниками влади РФ і службовими особами ЗС РФ розпочато збройне вторгнення регулярних військ РФ на територію України з метою зміни меж території та державного кордону України, на порушення порядку, встановленого Конституцією України, та військової окупації території АДРЕСА_2 .

Також представниками влади і ЗС РФ вчинялися дії щодо зміни меж території та державного кордону України на іншій території України.

Так, указаними особами у березні квітні 2014 року організовувалися та проводилися антиурядові протестні акції, найбільш масові з яких - у Луганській, Донецькій, Харківській, Дніпропетровській, Запорізькій, Миколаївській, Херсонській та Одеській областях з метою поширення сепаратистських проросійських гасел та здійснення силового захоплення адміністративних будівель органів державної влади для послідуючої організації незаконних референдумів, спрямованих на порушення територіальної цілісності України.

З метою гарантованого досягнення указаних цілей та створення видимості того, що в Україні триває внутрішній конфлікт, представники влади та ЗС РФ вирішили створити на її території терористичні організації, які поряд із основною функцією - здійснення терористичної діяльності, створювали враження діяльності в межах Донецької та Луганської областей опозиційних сил, які нібито від імені та за цілковитої підтримки місцевого населення відстоюють їх право на самовизначення та незалежність, що прямо суперечить Конституції України та нормам міжнародного права.

У березні-квітні 2014 року на території Луганської та Донецької областей і розпочалася збройна агресія РФ шляхом неоголошених та прихованих вторгнень підрозділів збройних сил та інших силових відомств РФ, організації та підтримки терористичної діяльності та діяльності, направленої на їх окупацію та порушення територіальної цілісності України.

З метою забезпечення діяльності самопроголошених «лнр» та «днр» представниками рф з числа своїх громадян та місцевого населення сформовані підрозділи політичного (так звані «органи державної влади «лнр») та силового блоків (до складу яких увійшли представники так званих правоохоронних органів та незаконних збройних формувань), які мали стабільний склад лідерів, підтримували між собою тісні стосунки, забезпечували централізоване підпорядкування учасників політичного та силового блоку лідерам організації, а також розробили план злочинної діяльності та чіткий розподіл функцій учасників щодо його досягнення.

Надалі представниками самопроголошених «лнр» та «днр», які контролюються окупаційною адміністрацією російської федерації, з числа своїх громадян та місцевого населення області сформовано політично-управлінські (т.зв. «органы государственной власти лнр») та силові органи.

У результаті вищезазначених подій частина території Луганської та Донецької областей протягом квітня-вересня 2014 року опинилась під контролем регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань рф, підпорядкованих і скеровуваних ними російських радників та інструкторів.

21 лютого 2022 року керівники російських окупаційних адміністрацій на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей звернулися до президента російської федерації з проханням визнати незалежність так званих Донецької та Луганської народних республік.

В цей же день, президент російської федерації скликав позачергове засідання ради безпеки російської федерації, де обговорено питання щодо доцільності визнання незалежності Донецької та Луганської народних республік.

Службові особи з числа вищого керівництва РФ, які входять до складу ради безпеки РФ, публічно підтримали звернення державної думи РФ та заявили про необхідність визнання президентом РФ незалежності «Донецької народної республіки» та «Луганської народної республіки».

Цього ж дня президент російської федерації підписав указ про визнання незалежності так званих Донецької народної республіки та Луганської народної республіки.

При цьому, всупереч наведеним вище нормам президент російської федерації, а також інші представники влади російської федерації, діючи всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту Організації Об`єднаних Націй і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 №36/103, від 16.12.1970 №2734 (XXV), від 21.12.1965 №2131 (XX), від 14.12.1974 №3314 (XXIX), продовжили планування, підготовку та розв`язання агресивної війни проти України.

З цією метою 22 лютого 2022 року президент російської федерації підписав з керівниками російських окупаційних адміністрацій на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей договори про дружбу, співробітництво та взаємну допомогу, які в той же день ратифіковані державною думою та радою федерації РФ.

Тоді ж президент російської федерації, реалізуючи злочинний план, з метою надання видимості законності дій по нападу на Україну, направив до ради федерації РФ звернення про використання збройних Сил РФ за межами РФ, яке було задоволено.

23 лютого 2022 року керівники російських окупаційних адміністрацій на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей звернулися до президента російської федерації з проханням надати допомогу у відбитті надуманої ними воєнної агресії «українського режиму щодо населення» так званих Донецької та Луганської народних республік.

24 лютого 2022 року президент російської федерації оголосив про своє рішення почати військову операцію в Україні, після чого був відданий наказ на вторгнення підрозділів збройних сил російської федерації на територію України.

Після того, 24.02.2022 на виконання вищевказаного наказу, військовослужбовці збройних сил російської федерації шляхом збройної агресії, незаконно вторглись на територію України, перетнувши лінію державного кордону України, розташовану в Автономній Республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та шляхом застосування зброї здійснили напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти, а також здійснили окупацію частини території України, чим вчинили дії на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується до теперішнього часу та призводить до тяжких наслідків.

Указані дії супроводжуються бойовим застосуванням авіації, артилерійськими та ракетними ударами, а також застосуванням броньованої техніки та іншого озброєння. При цьому вогневі удари здійснюються по об`єктам, які захищені нормами міжнародного гуманітарного права. Зазначені дії призвели до тяжких наслідків у вигляді загибелі людей, у тому числі дітей, отримання ними тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості та заподіяння матеріальних збитків у вигляді знищення будівель, майна та інфраструктури.

Російська федерація вчинила злочин агресії проти України та здійснила тимчасову окупацію частини її території за допомогою збройних формувань рф, що складаються з регулярних з`єднань і підрозділів, підпорядкованих міністерству оборони рф, підрозділів та спеціальних формувань, підпорядкованих іншим силовим відомствам рф, їхніх радників, інструкторів та іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд та груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих рф, а також за допомогою окупаційної адміністрації рф, яку складають її державні органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, та підконтрольні рф самопроголошені органи, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях України.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому було неодноразово продовжено, і наразі він діє строком до 15 листопада 2023 року.

Згідно із ст. 1 Закону, воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 № 1932-XII (далі Закон), збройна агресія - застосування іншою державою або групою держав збройної сили проти України. Збройною агресією проти України вважається вторгнення або напад збройних сил іншої держави або групи держав на територію України, а також окупація або анексія частини території України.

У ст.ст. 1-5 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН № 3314 (ХХІХ) від 14.12.1974 р. серед іншого визначено, що ознаками агресії є: застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної недоторканності чи політичної незалежності іншої держави; застосування збройної сили державою в порушення Статуту ООН. Будь-яке з наступних діянь, незалежно від оголошення війни, кваліфікується як акт агресії: вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, який би тимчасовий характер вона не мала, яка є результатом такого вторгнення або нападу, або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або частини її; бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави; блокада портів або берегів держави збройними силами іншої держави; напад збройними силами держави на сухопутні, морські або повітряні сили, або морські та повітряні флоти іншої держави; застосування збройних сил однієї держави, що знаходяться на території іншої держави за угодою з приймаючою державою, у порушення умов, передбачених в угоді, або будь-яке продовження їх перебування на такій території після припинення дії угоди; дія держави, яка дозволяє, щоб її територія, яку вона надала в розпорядження іншої держави, використовувалася цією іншою державою для здійснення акту агресії проти третьої держави; засилання державою або від імені держави збройних банд, груп, іррегулярних сил або найманців, які здійснюють акти застосування збройної сили проти іншої держави, які мають настільки серйозний характер, що це є рівносильним наведеним вище актам, або її значна участь у них. Жодні міркування будь-якого характеру, чи то політичного, економічного, військового чи іншого характеру, не можуть слугувати виправданням агресії.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН №36/103 від 09.12.1981 р. про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями №2131 (ХХ) від 21.12.1965 р., що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав та про захист їх незалежності та суверенітету, №2625 (XXV) від 24.10.1970 р., що містить Декларацію про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами відповідно до Статуту ООН, №2734 (ХХV) від 16.12.1970 р., що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки, №3314 (ХХІХ) від 14.12.1974 р., що містить визначення агресії, установлено, що жодна з держав не має права здійснювати інтервенцію чи втручання у будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Цими ж міжнародними документами закріплено обов`язок держав: утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації, здійснення сприяння, заохочення чи підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербовки найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.

У відповідності до ч. 2, п. 42 «Інструкції про порядок виконання норм міжнародного гуманітарного права у Збройних Силах України», затвердженої наказом Міністерства оборони України від 23.03.2017 №164, воєнна окупація - тимчасове зайняття збройними силами сторони, що воює, у збройному конфлікті міжнародного характеру частини або всієї території супротивника на період ведення воєнних дій.

На рівні держави Україна встановлено та закріплено положення про те, що збройна агресія рф проти України є продовжуваним діянням, яке розпочалось 20 лютого 2014 року та продовжується по теперішній час.

Указом Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію» констатовано, що «Суспільно-політична ситуація на Кримському півострові загострилася, мають місце неприхована агресія, захоплення російською стороною частини території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя. Незаконно створеними збройними формуваннями проросійського спрямування за підтримки військових підрозділів збройних сил Російської Федерації захоплюються та блокуються будівлі органів державної влади, органів влади в Автономній Республіці Крим, аеропорти, суходільні та морські транспортні комунікації, органи військового управління, військові частини та установи Збройних Сил України, що дислоковані на Кримському півострові».

У Заяві Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подоланні її наслідків», схваленій Постановою Верховної Ради України від 15 квітня 2015 року N 337-VIII, вказано, що «збройна агресія Російської Федерації проти України розпочалася 20 лютого 2014 року, коли були зафіксовані перші випадки порушення Збройними Силами Російської Федерації всупереч міжнародно-правовим зобов`язанням Російської Федерації порядку перетину державного кордону України в районі Керченської протоки та використання нею своїх військових формувань, дислокованих у Криму відповідно до Угоди між Україною і Російською Федерацією про статус та умови перебування Чорноморського флоту Російської Федерації на території України від 28 травня 1997 року, для блокування українських військових частин».

У Постанові Верховної Ради України «Про Заяву Верховної Ради України у зв`язку з визнанням Російською Федерацією незалежності незаконних самопроголошених утворень на тимчасово окупованих територіях окремих районів Донецької та Луганської областей України» від 22 лютого 2022 року №2093-ІХ, зазначено, що 21 лютого 2022 року Президент Російської Федерації визнав незалежність незаконних самопроголошених утворень на тимчасово окупованих частинах території України та наказав ввести війська Російської Федерації на територію України. Цим рішенням Російська Федерація здійснила акт чергової агресії та вкотре грубо порушила державний суверенітет і територіальну цілісність України в рамках міжнародно визнаних кордонів, а також низку міжнародно-правових актів багатостороннього і двостороннього характеру.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» військову агресію російської федерації проти України визнано підставою для введення воєнного стану.

У постанові Верховної Ради України «Про Звернення Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейської Комісії, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї НАТО, урядів та парламентів іноземних держав щодо невизнання незалежності незаконних утворень на тимчасово окупованих територіях окремих районів Донецької та Луганської областей» від 15 березня 2022 року № 2039-IX, зазначено, що застосування Російською Федерацією збройної сили проти України становить злочин збройної агресії і цей факт визнається міжнародною спільнотою.

Під виправдовуванням збройної агресії рф проти України, розпочатої у 2014 році, та тимчасової окупації частини території України слід розуміти наведення аргументів (псевдоісторичного, соціального, демографічного, національно-культурного чи іншого характеру) чи публічне висловлення своєї особистої думки, направлені на формування у адресата помилкового переконання в тому, що збройна агресія рф проти України, розпочата у 2014 році, та тимчасова окупація частини території України мають своє логічне пояснення та відповідні підстави, з яких країна агресор діє вимушено (виправдано). З іншого боку суб`єкт може наголошувати на тому, що збройна агресія рф та подальша окупації окремих територій України була викликана неправомірними чи злочинними діями окремих державних, політичних чи громадських діячів, партій, рухів чи організацій, з огляду на що вона є виправданою.

У контексті ст.436-2 КК України визнавати правомірним це наводити аргументи на користь того, що збройна агресія російської федерації проти України, розпочата у 2014 році, та тимчасова окупація частини території України були чи є необхідною для задоволення потреб українського народу чи його окремої частини (етнічних, національних, соціальних чи інших груп), встановлення правопорядку, захисту прав людей, та відповідає нормам і стандартам міжнародного права.

Заперечення збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, та тимчасової окупації частини території України передбачає висловлення незгоди з вказаними вище офіційно встановленими фактами, їх спростування та/або наведення аргументів чи публічне висловлення своєї особистої думки, направлені на переконання адресата у тому, що збройна агресія російської федерації проти України, розпочата у 2014 році, та тимчасова окупація частини території України не мали місця та фактично не відбувались. Враховуючи, що вказані вище факти встановлені міжнародною спільнотою та визначені законодавчо, будь-які псевдологічні інсинуації з цього приводу, висловлені чи виражені іншим адресатам, не можуть вважатись формою реалізації свободи слова, а в умовах воєнного стану розглядаються як дії, вчинювані в інтересах країни-агресора.

Однією з форм заперечення збройної агресії рф проти України, розпочатої у 2014 році, та тимчасової окупації частини території України є їх представлення як внутрішнього громадянського конфлікту, при якій країна-агресор виставляється в ракурсі миротворця.

Глорифікація в контексті норми, що аналізується, - це надання ореолу героїчності, підкреслено позитивне ставлення, патетичне наділення позитивними якостями з одночасним запереченням негативних (чи без такого) наступних адресатів: осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України, розпочату у 2014 році, представників збройних формувань російської федерації, іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд та груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих російською федерацією, представників окупаційної адміністрації російської федерації, яку складають її державні органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, представників підконтрольних російській федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях України.

Неприйняття очевидного факту розв`язування військово-політичним керівництвом рф агресивної війни проти нашої країни та окупації частини територій, коли цей факт встановлено та визнано на рівні держави та міжнародною спільнотою, в умовах воєнного стану є передумовою з одного боку до колабораційної діяльності всередині держави, а з іншого боку до підтримки злочину агресії представниками інших держав. Виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії російської федерації проти України, глорифікація її учасників є частиною інформаційної війни рф проти України, спрямованої на нівелювання зовнішніх підстав для відбиття збройної агресії країни-терориста, а також недопущення гуртування суспільства навколо національної стратегії єднання задля відсічі загрозам національній державності, територіальній цілісності і недоторканності України.

У невстановлений час жителька м. Івано-Франківська ОСОБА_6 створила у соціальній мережі «Одноклассники» обліковий запис під іменем « ОСОБА_7 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 який є відкритим для необмеженого кола осіб, у т.ч. з числа громадян України, та розпочала власноручно систематично поширювати інформаційні дописи різного характеру.

У серпні 2022 року громадянка України ОСОБА_6 , будучи прихильником встановлення контролю російської федерації над політичними та економічними процесами в Україні, вирішила послідовно, умисно поширювати у соціальній мережі «Одноклассники», а саме на обліковому записі під іменем « ОСОБА_7 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 матеріали, у яких міститься виправдовування збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у тому числі представлення збройної агресії російської федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту, виправдовування, заперечення тимчасової окупації частини території України.

Знаючи, що публікації в соціально-орієнтованих ресурсах як частина суспільно-політичної комунікації сприяють формуванню суспільної думки, ОСОБА_6 послідовно, систематично, активно стала розповсюджувати у них публічну інформацію та надавати вкрай негативну оцінку українській владі, виправдовувати збройну агресію російської федерації проти України.

09 серпня 2022 року ОСОБА_6 , перебуваючи на території м. Івано-Франківська, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, реалізовуючи власний злочинний умисел, з невстановленого пристрою поширила у власному обліковому записі під іменем « ОСОБА_7 » соціальної мережі «Одноклассники» публікацію з написом на російській мові: «ХОХЛЫ ОБЪЯСНИТЕ УКРАИНЦЫ, ОБЪЯСНИТЕ КАК ТАК МОЖНО?:

1) - Ходить с нацистской символикой, но обзывать Путина «Гитлером»;

2) - Спрашивать: «где вы видели бандеровцев?», открыто объявив Бандеру национальным героем;

) - Разрушать свои города, убивая своих граждан ради единства своей страны;

4) - Утверждать, что Россия напала на Украину и бежать в Россию прятаться от призыва в армию и искать в России работу;

5) - Объявлять Россию агрессором и при этом выпрашивать у нее скидку на газ.».

У даній публікації, умисно поширеній в соціальній мережі для невизначеного кола осіб ОСОБА_6 , міститься виправдовування збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у тому числі представлення збройної агресії російської федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту, виправдовування, заперечення тимчасової окупації частини території України.

Продовжуючи свою протиправну діяльність, 16.01.2023 року ОСОБА_6 , перебуваючи на території м. Івано-Франківська Івано-Франківської області, повторно з невстановленого пристрою висловила емоцію «Класс» та умисно поширила на власному обліковому записі під іменем « ОСОБА_7 » соціальної мережі «Одноклассники», публікацію для невизначеного кола осіб за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 з написом на російській мові: «Россия ввела войска на свою территорию. И сейчас вам разложу по полочкам, итак: ОСОБА_8 основан в 1630 г. царем ОСОБА_9 , ОСОБА_10 в 1655 г, Кировоград в 1754 г. Запорожье в 1770 г., Кривой Рог в 1775 г., Днепропетровск в 1776 г., Херсон в 1778 г., Николаев в 1794 г. Одесса в 1794 г. Луганск в 1795 г., Мариуполь в 1778 г, Донецк в 1869 г., Севастополь в 1783 г. и Симферополь в 1778 г. И все эти горда основаны русскими царями. И все это называлась ОСОБА_11 . А теперь вопрос, где Украина? Для тех у кого с детства отсутствует мозг.».

Вказане пропагандистське повідомлення містить виправдовування тимчасової окупації частини території України.

У подальшому, 19.01.2023 ОСОБА_6 , перебуваючи на території м. Івано-Франківська Івано-Франківської області, повторно з невстановленого пристрою висловила емоцію «Класс» та умисно поширила на власному обліковому записі під іменем « ОСОБА_7 » соціальної мережі «Одноклассники», публікацію за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_4 з написом на російській мові: «Хохлы 8 лет бегали со свастикой, с бандеркой, лепили нацистские шевроны, кричали нацистские лозунги, скакали на стадионах "москали складывайте трупы", проводили нацистские факельные шествия и теперь доказывают что они не нацисты, что ОСОБА_12 просто так на них напал.»

У даній публікації міститься виправдовування збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

Згодом, 14.02.2023 року ОСОБА_6 , перебуваючи на території м. Івано-Франківська Івано-Франківської області, повторно з невстановленого пристрою висловила емоцію «Класс» та умисно поширила на власному обліковому записі під іменем « ОСОБА_7 » соціальної мережі «Одноклассники», публікацію за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5 з написом на російській мові: «Я могу понять украинцев. Но, хоть убейте, граждан России, осуждающих ОСОБА_12 , понять не в силах. Ребята! Вы правда не понимаете, что Путин восемь долгих лег избегал войны с НАТО, до последнего пытаясь договориться по-хорошему? Вы правда не понимаете, что Украина из мирного трактора была превращена в стенобитное орудие, которым собрались протаранить Россию? Мы не с Украиной сейчас воюем, а с мечом Вашингтона, остро заточенным и занесённым над Москвой! И мы сломаем этот меч. А все те, кто скулит "Остановите Путина, остановите войну!", должны раз и навсегда понять: ПУТИН ОСТАНАВЛИВАЕТ ВОЙНУ! Прямо сейчас.!!!».

У даній публікації міститься виправдовування збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

Далі, 05.03.2023 року ОСОБА_6 , перебуваючи на території м. Івано-Франківська Івано-Франківської області, повторно з невстановленого пристрою поширила на власному обліковому записі під іменем « ОСОБА_7 » соціальної мережі «Одноклассники», публікацію за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 та з написом на російській мові: «Позвольте напомнить забывшим, особенно украм - ВОЙНУ НАЧАЛ и.о. президента кровавый пастор Турчинов, в 2014 году приказав бомбить авиаударами по мирному Донбассу!!! Все улицы, автобусы были в трупах мирных жителей! Потом продолжили ІНФОРМАЦІЯ_6 » та 05.03.2023 - публікацію за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_7 та з таким же написом на російській мові: «Позвольте напомнить забывшим, особенно украм - ВОЙНУ НАЧАЛ и.о. президента кровавый пастор Турчинов, в 2014 году приказав бомбить авиаударами по мирному Донбассу!!! Все улицы, автобусы были в трупах мирных жителей! Потом продолжили ОСОБА_13 и зеленский ...вот кто начал войну против русских на Донбассе..».

У даних публікаціях міститься виправдовування збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, представлення збройної агресії російської федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту.

Згодом, 14.05.2023 ОСОБА_6 , перебуваючи на території м. Івано-Франківська Івано-Франківської області, повторно з невстановленого пристрою поширила на власному обліковому записі під іменем « ОСОБА_7 » соціальної мережі «Одноклассники», публікацію за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 та з написом на російській мові: «Позвольте напомнить забывшим, особенно украм - ВОЙНУ НАЧАЛ и.о. президента кровавый пастор Турчинов, в 2014 году приказав бомбить авиаударами по мирному Донбассу!!! Все улицы, автобусы были в трупах мирных жителей! Потом продолжили ОСОБА_13 и зеленский ...вот кто начал войну против русских на Донбассе..».

У даний публікації міститься представлення збройної агресії російської федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту.

У подальшому, 22.05.2023 ОСОБА_6 , перебуваючи на території м. Івано-Франківська Івано-Франківської області, повторно з невстановленого пристрою поширила на власному обліковому записі під іменем « ОСОБА_7 » соціальної мережі «Одноклассники», публікацію за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 та з написом на російській мові: «Евродепутат от Франции Тьерри Мариани: «Крым вернулся в состав России по итогам референдума. У нас есть миллионы беженцев из Ирака, из Сирии, а из Крыма - никого. А там ведь живет 2,5 миллиона человек. Значит, всех все устраивает, значит, это все действительно произошло по воле людей»».

У даний публікації міститься заперечення тимчасової окупації частини території України.

Окрім цього, у відповідності зі ст. 24 Конституції України громадяни України мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

У невстановлений досудовим розслідуванням час у громадянки України ОСОБА_6 сформувалось упереджене негатив-оціночне, зневажливе уявлення до України як держави, її народу, національних цінностей, мови, державного прапора. Внаслідок цього вона стала послідовно висловлювати публічні деструктивні заклики щодо неповноцінності України, припинення її існування як самостійної держави, зникнення її територій та державного кордону, повалення всіх складових конституційного ладу.

Діючи з метою розпалювання національної ворожнечі та ненависті серед жителів України, посягаючи на конституційні принципи та суспільні відносини, що забезпечують рівноправність громадян та їх права, ОСОБА_6 стала умисно підривати авторитет держави, посилювати прагнення до відокремлення зі складу України у проросійськи налаштованих осіб, натомість у прибічників унітарності розбурхувати ворожість та неприязнь, обурення та образу їхніх патріотичних почуттів.

У невстановлений час жителька м. Івано-Франківська ОСОБА_6 створила у соціальній мережі «Одноклассники» обліковий запис під іменем « ОСОБА_7 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 який є відкритим для необмеженого кола осіб, у т.ч. з числа громадян України, та розпочала власноручно систематично поширювати інформаційні дописи деструктивного характеру.

09 серпня 2022 року ОСОБА_6 , перебуваючи на території м. Івано-Франківська, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, реалізовуючи власний злочинний умисел, спрямований на приниження національної честі та гідності українців, з невстановленого пристрою поширила у власному обліковому записі під іменем « ОСОБА_7 » соціальної мережі «Одноклассники» публікацію з написом на російській мові: «ХОХЛЫ ОБЪЯСНИТЕ УКРАИНЦЫ, ОБЪЯСНИТЕ КАК ТАК МОЖНО?:

1) - Ходить с нацистской символикой, но обзывать Путина «Гитлером»;

2) - Спрашивать: «где вы видели бандеровцев?», открыто объявив Бандеру национальным героем;

3) - Разрушать свои города, убивая своих граждан ради единства своей страны;

4) - Утверждать, что Россия напала на Украину и бежать в Россию прятаться от призыва в армию и искать в России работу;

5) - Объявлять Россию агрессором и при этом выпрашивать у нее скидку на газ.».

У даній публікації, умисно поширеній в соціальній мережі для невизначеного кола осіб ОСОБА_6 , містяться висловлювання, спрямовані на приниження національної честі та гідності українців.

Також 11.01.2023 року ОСОБА_6 , перебуваючи на території м. Івано-Франківська Івано-Франківської області, повторно з невстановленого пристрою поширила на власному обліковому записі під іменем « ОСОБА_7 » соціальної мережі «Одноклассники» публікацію з написом на російській мові: «Эти грязные трусы хохлушек воидут в историю как символ слабоумия и низкого интеллекта украинских женщин. Украина 8 лет бомбит Донбасс! Кто-нибудь видел, чтобы женщины Донбасса ползали по площадям в грязных трусах? Они защищают Родину: Свою Родину, в отличие от ІНФОРМАЦІЯ_8 » та ІНФОРМАЦІЯ_9 - публікацію за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 та з таким же написом на російській мові: «Эти грязные трусы хохлушек воидут в историю как символ слабоумия и низкого интеллекта украинских женщин. Украина 8 лет бомбит Донбасс! Кто-нибудь видел, чтобы женщины Донбасса ползали по площадям в грязных трусах? Они защищают Родину: Свою Родину, в отличие от укросамок, у которых нет ни родины ни чести!».

У даних публікаціях містяться висловлювання, спрямовані на приниження національної честі та гідності українців.

У подальшому, 25.03.2023 року ОСОБА_6 , знаючи, що держава є найбільшою цінністю кожної нації, перебуваючи на території АДРЕСА_3 , повторно з невстановленого пристрою поширила на власному обліковому записі під іменем « ОСОБА_7 » соціальної мережі «Одноклассники» публікацію за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_10 та з написом на російській мові: ««ПОЗОРНАЯ "СТРАНА" ПОПРОШАЙКА "СТРАНА" ПАРАЗИТ ЖИВУЩАЯ: НА ЧУЖИЕ ДЕНЬГИ НА ЧУЖОЙ ИСТОРИИ И НА ЧУЖОЙ ЗЕМЛЕ».

У даній публікації містяться висловлювання, спрямовані на приниження національної честі та гідності українців.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень визнала повністю, підтвердила обставини вчинених кримінальних правопорушень відповідно до викладеного в обвинувальному акті. Щиро розкаялася у вчиненому, усвідомила незаконність своїх дій, просила призначити найм`якше покарання.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони у такому разі будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованих їй кримінальних правопорушень знайшла своє підтвердження та кваліфікує її дії за ч.1 ст. 161 КК України, як умисні дії, спрямовані на розпалювання національної, расової ворожнечі та ненависті, на приниження національної честі та гідності; за ч.2 ст.436-2 КК України, як поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у тому числі представлення збройної агресії Російської Федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту, виправдовування, заперечення тимчасової окупації частини території України; за ч.3 ст.436-2 КК України, як поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у тому числі представлення збройної агресії Російської Федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту, виправдовування, заперечення тимчасової окупації частини території України, повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченій, суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України є тяжким та нетяжкими злочинами, дані про особу винної, у тому числі її вік, те що вона є пенсіонеркою, стан здоров`я, а саме: перебуває під спостереженням в Структурному підрозділі Міська поліклініка №5 КНП ЦПМКДД з приводу діагнозу: Ревматоїдний артрит, серопозитивний варіант, поліартрит в поєднанні з ІНФОРМАЦІЯ_11 . Гіпертонічна хвороба ІІ ступінь, стадія 2, ризик 3 (високий), майновий та сімейний стан (вдова), раніше не судима; на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має постійне місце реєстрації.

Окрім того, суд також враховує, що згідно інформації, яка міститься в досудовій доповіді органу пробації у обвинуваченої ОСОБА_6 наявний середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та середній ризик небезпеки, яку вона становить для суспільства, Івано-Франківський районний відділ філії ДУ Центр пробації в Івано-Франківській області вважає, що виправлення ОСОБА_6 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб. У випадку прийняття судом рішення про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, крім обов`язків передбачених ч.1 ст.76 КК України, слід покласти на обвинувачену додатковий обов`язок, передбачений ч.3 ст. 76 КК України: зокрема не виїжджати за межі України без погодження з органом пробації.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає: визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає: вчинення злочинів в умовах воєнного стану.

Враховуючи наведені вище обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винної, її вік, те, що вона раніше несудима, беручи до уваги обставини справи, думку прокурора, захисника, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченї ОСОБА_6 можливе без відбування покарання, яке їй слід обрати в межах санкцій ч.1 ст. 161, ч.2 ст.436-2, ч.3 ст. 426-2 КК України у вигляді позбавлення волі, а тому керуючись ст.ст.75, 76 КК України її слід звільнити від відбування покарання з випробуванням, поклавши відповідні обов`язки, що є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої, та попередження вчинення нових злочинів.

Достатніх підстав для зміни, скасування чи обрання іншого запобіжного заходу ОСОБА_6 судом не встановлено, а отже запобіжний захід у вигляді застави до вступу вироку в законну силу слід залишити без змін.

Питання речових доказів вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати за проведення судової експертизи у відповідності до ч.2 ст.124 КПК України покласти на обвинувачену.

На підставі викладеного, керуючись ч.15 ст. 615, ст.ст. 370, 373-375 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 161, ч.2 ст.436-2, ч.3 ст. 436-2 КК України та призначити покарання:

за ч.1 ст. 161 КК України 1 (один) рік позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю;

за ч.2 ст.436-2 КК України 2 (два) роки позбавлення волі без конфіскації майна;

за ч.3 ст.436-2 КК України 5 (п`ять) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України визначити ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна та без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

Керуючись ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки.

На підставі ст.76 КК України, зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 у вигляді застави до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Після набрання вироком законної сили заставу в розмірі 214 720 гривень, внесену згідно ухвали Івано-Франківського міського суду від 21.09.2023 року, повернути заставодавцю ОСОБА_5 згідно квитанції №0.0..1 від 16.10.2023 року.

Речові докази:

- ноутбук марки Lenovo G575, з серійним номером НОМЕР_2 ; мобільний телефон марки Redmi 9c, модель M НОМЕР_3 , ІМЕІ НОМЕР_4 та ІМЕІ НОМЕР_5 , із вставленими сім-картами НОМЕР_6 та НОМЕР_7 , в чохлі червоного кольору, які постановою слідчого-криміналіста від 02.11.2023 року визнано речовими доказами та передано на зберігання в камеру зберігання речових доказів УСБ України в Івано-Франківській області повернути ОСОБА_6 .

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 17.10.2023 року на нерухоме майно ОСОБА_6 , а саме: двокімнатну квартиру, загальною площею 47,7 кв.м., житловою площею 29,6 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони на її відчуження та розпорядження скасувати.

Стягнути із ОСОБА_6 на користь держави, процесуальні витрати за проведення судової експертизи в сумі 12 904 (дванадцять тисяч дев`ятсот чотири) гривні 92 копійки.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Івано-Франківський міський суд.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Суддя ОСОБА_14