Справа № 742/4533/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/914/24
Категорія - ч.2 ст. 286-1 КК України. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю сторін кримінального провадження:

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника - адвоката ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_9

прокурора ОСОБА_10

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові, одночасно в режимі відеоконференції з Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000570 від 06 червня 2024 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18 вересня 2024 року,

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Обичів Прилуцького району Чернігівської області, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, який має одну малолітню дитину шести років, працює машиністом автонавантажувача ТОВ «Завод мінеральних добрив «Базис», зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст. 286-1 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 4543 гривні 68 копійки процесуальних витрат на залучення експертів.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_8 150 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, 5390,72 гривні в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, пов`язаної з лікуванням потерпілого, та 12 000 гривень - витрат понесених на правничу допомогу.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено обчислювати з моменту приведення вироку до виконання, з часу фактичного затримання.

Скасований арешт, накладений ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду від 07 червня 2024 року на мотоцикл марки BAJAJ ВОХЕR ВМ 150, реєстраційний номер НОМЕР_1 та ключі до нього, який належить ОСОБА_11 .

Питання про долю речових доказів і документів вирішено згідно вимог ст. 100 КПК України.

Судом ОСОБА_6 визнаний винуватим у тому, що 05 червня 2024 року близько 22 год. 30 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи мотоциклом марки BAJAJ ВОХЕR ВМ 150, реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись проїзною частиною автодороги Чернігів - Ніжин - Прилуки - Пирятин в напрямку м.Ніжин, поблизу с.Заїзд Прилуцького району, діючи необережно, проявляючи кримінальну протиправну недбалість, не передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, неправильно оцінив дорожню обстановку та, не переконавшись у безпеці своїх дій, як наслідок керований ОСОБА_6 мотоцикл впав на проїзну частину автодороги Чернігів - Ніжин - Прилуки - Пирятин.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 184 від 26.07.2024, в результаті дорожньо-транспортної пригоди, пасажир мотоцикла марки BAJAJ ВОХЕR ВМ 150, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно - мозкової травми, перелому кісток склепіння черепу, субдуральної гематоми (крововиливу під тверду мозкову оболонку), епідурального крововиливу (крововиливу над твердою мозковою оболонкою), закритого уламкового перелому правої ключиці зі зміщення, закритого перелому правого 7 ребра, численних синців та саден голови, тулубу та кінцівок, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

У даній дорожній обстановці ОСОБА_6 порушив вимоги п.п. б п. 2.3 Правил дорожнього руху, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п.12.1 Правил дорожнього руху - під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

В апеляційній скарзі обвинувачений, не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікацію дій, посилаючись фактично на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості, просить вироку Прилуцького міськрайонного суду змінити та призначити йому основне покарання за ч.2 ст. 286-1 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік.

Посилаючись на положення ст. 66 КК України, вважає, що суд при призначенні покарання може визнати обставинами, що його пом`якшують, інші обставини, які не зазначені в цій статті.

Так, на думку апелянта, такими обставинами можуть бути визнані відшкодування потерпілому матеріальної шкоди та часткове відшкодування моральної шкоди, утримання неповнолітньої дитини, відсутність судимостей, наявність позитивних характеристик з місця проживання та роботи, на також стійкі соціальні зв`язки та працевлаштування.

Вказує, що дуже шкодує про вчинене та щиро розкаюється. Відтак, переконаний, що за вказаних обставин суд мав можливість застосувати положення ст. 69 КК України і призначити покарання у виді обмеження волі. Таке покарання дало б можливість працювати і відшкодувати заподіяну шкоду потерпілому, а також сплачувати аліменти на утримання дитини. Просить, при прийнятті рішення врахувати документи, які не були предметом дослідження суду, оскільки були отримані після проголошення вироку, а саме: довідку про сплату аліментів, характеристику з місця роботи, довідку про заробітну плату, копію свідоцтва про народження дитини. Крім того, вважає, що поза увагою суду залишилась квитанція, як доказ сплати матеріальної шкоди. При цьому частково була сплачена і моральна шкода після оголошення вироку та отримання зарплати.

Представник потерпілого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_12 просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого, а вирок суду залишити без змін. Крім того, захисник просить стягнути з обвинуваченого 7 000 гривень на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу в апеляційному суді.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали вимоги скарги та наголошували на суворості призначеного покарання, яке призначене вирком суду без урахування характеризуючих особу обвинуваченого даних, потерпілого та його представника, які заперечували проти пом`якшення покарання, вказуючи на незначну суму відшкодування шкоди украй тяжкий стан здоров`я, потерпілого, прокурора, яка також заперечувала проти аргументів сторони захисту та просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення.

Як убачається з матеріалів судового провадження, вирок суду першої інстанції був постановлений з урахуванням положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Висновки суду про кваліфікацію дій ОСОБА_6 за ч.2 ст. 286-1 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому в цій частині вирок суду не перевіряється.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. При цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

За правилами ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини справи, які пом`якшують і обтяжують покарання.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд дотримався вимог ст. 65 КК України, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу винного й навів у вироку переконливі мотиви прийнятого рішення.

Зокрема, судом першої інстанції враховано, що характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до вимог ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжких; дані про його особу, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання та характеризується позитивно.

При цьому при призначенні покарання встановив та врахував обставини, які пом`якшують покарання: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Встановлено відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Окрім того, взято до уваги відношення обвинуваченого до скоєного, його критичне ставлення до вчиненого, а тому суд і прийшов до висновку щодо застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 покарання в мінімальних межах санкцій ч.2 ст.286-1 КК України у виді позбавлення волі.

Крім того, з вказаних мотивів суд призначив ОСОБА_6 і додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Надавши оцінку, зокрема відомостям, які містяться в документах, що надані апелянтом безпосередньо до апеляційного суду, зокрема, довідці про сплату аліментів, характеристиці з місця роботи, довідці про заробітну плату, копії свідоцтва про народження дитини, а також квитанції, яка підтверджує сплату матеріальної шкоди та часткову сплату моральної шкоди, колегія суддів приходить до висновку про те, що призначене ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 286-1 КК України відповідає вимогам ст. 65 КК України та за своїм видом та розміром є справедливим по відношенню до нього.

З висновками суду першої інстанції про можливість виправлення останнього за умови призначення покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 286-1 КК України, колегія суддів погоджується та не вбачає підстав для застосування положень ст. 69 КК України.

Ті обставини, що обвинувачений визнав свою вину та щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину та намагається постійно відшкодовувати потерпілому завдану шкоду враховуються апеляційним судом, проте у своїй сукупності вони не дають додаткових підстав для призначення більш м`якого покарання ніж призначене судом першої інстанції.

З огляду на обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема, перебування обвинуваченого у стані алкогольного сп`яніння, колегія суддів вважає, що виправлення обвинуваченого можливе лише протягом визначеного судом строку позбавлення волі, а тому призначене судом першої інстанції покарання за своїм видом та розміром слід вважати справедливим.

Прохання представника потерпілого адвоката ОСОБА_9 в запереченнях на апеляційну скаргу про стягнення із обвинуваченого додаткових процесуальних витрат, понесених потерпілим ОСОБА_8 на юридичну допомогу під час підготовки до участі в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, розгляду не підлягає через відсутність квитанції банківської установи чи приходного касового ордеру про сплату потерпілим його представнику 7 000 гривень.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 532 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18 вересня 2024 року щодо ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_13 ОСОБА_14 ОСОБА_15