Провадження №11-кп/801/1036/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9

законного представника

неповнолітньої потерпілої ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження № 0000193, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 16.07.2022 за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_11 та обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 12 липня 2024 року по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки міста Прип`ять Київської області, зареєстрованої та проживаючої по АДРЕСА_1 , не заміжньої, з вищою освітою, працюючої старшим лаборантом кафедри Донецького національного університету імені Василя Стуса , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,-

Зміст судового рішення та встановлені судом обставини.

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 12 липня 2024 року ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в дохід держави, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Судом установлено, що ОСОБА_7 14.07.2022 приблизно о 21 години 50 хвилин, перебуваючи у дворі багатоповерхового будинку АДРЕСА_2 , вчинила словесний конфлікт із неповнолітньою ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 , де на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з приводу вигулу собаки, у ОСОБА_7 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .

З метою реалізації задуманого ОСОБА_7 , перебуваючи навпроти ОСОБА_9 та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно нбезпечних наслідків та бажаючи їх настання, діючи умисно, нанесла потерпілій один удар рукою в область голови, після чого схопила ОСОБА_9 рукою за волосся та ривком потягла її до землі, у результаті чого остання впала колінами на землю.

В результаті протиправних дій ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_9 згідно з висновком судово-медичної експертизи № 513 від 19.07.2022 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: синців у тім`яній ділянці справа, на передній поверхні правого колінного суглоба, на зовнішній поверхні правої гомілки у верхній третині та на передній поверхні лівого колінного суглоба, які згідно з п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України 17.01.1995, за ступенем тяжкості та своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Суд кваліфікував дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, що їх подали.

В апеляційній скарзі прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_11 ставиться питання про зміну вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 12 липня 2024 року в частині призначення покарання через неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий суд призначаючи покарання за ч. 1 ст. 125 КК України не врахував, що на момент ухвалення судового рішення спливли строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності, визначені ст. 49 КК України, через що обвинувачену необхідно звільнити від покарання на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 та ч. 5 ст. 74 КК України.

У апеляційній скарзі обвинуваченої ОСОБА_7 ставиться питання про скасування вироку через невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження та неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність. Просить закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не взяв до уваги її показання щодо обставин події, допитані свідки не підтвердили факту нанесення нею тілесних ушкоджень потерпілій, та при цьому в основу вироку суд поклав виключно показання потерпілої. Вважає, що сукупність досліджених доказів не дає підстав стверджувати, що вона вчинила кримінальне правопорушення.

Позиції учасників судового провадження.

До початку апеляційного розгляду захисник обвинуваченої - адвокат ОСОБА_8 подала до суду письмове клопотання про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Обвинувачена ОСОБА_7 підтримала клопотання та просила його задовільнити.

Прокурор ОСОБА_6 не заперечувала проти задоволення клопотання, оскільки воно частково відповідає вимогам апеляційної скарги прокурора.

Неповнолітня потерпіла ОСОБА_9 та її законний представник ОСОБА_10 покладались на розсуд суду.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши заявлене клопотання, апеляційний суд приходить до висновку, що клопотання сторони захисту про звільнення особи від кримінальної відповідальності підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Звільнення від кримінальної відповідальності це відмова держави в особі відповідного суду від офіційного осуду, призначення покарання та визнання судимою особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у випадках, передбачених КК та у порядку, встановленому КПК.

Застосування інституту давності обумовлене зменшенням суспільної небезпечності кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила внаслідок спливу певного проміжку часу.

Строк давності це передбачений ст. 49 КК певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення, що визначено в обвинувальному акті та встановлено судом, і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Чинний п. 1 ч. 1 ст. 49 КК передбачає, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули зазначені у ч. 1 ст. 49 КК диференційовані строки давності за умови, що протягом вказаних строків особа не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

Особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.

Підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку (ст. 285 КПК).

Згідно з частинами 1, 4 ст. 286 КПК звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність (ч. 3 ст. 288 КПК).

Згідно зі ст. 417 КПК суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбаченістаттею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання, та у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, і за наявності згоди особи на її звільнення на підставі спливу строків давності, закрити кримінальне провадження, звільнивши таку особу від кримінальної відповідальності.

На підставах, передбачених ст. 49 КК, особа також може бути звільнена судом від покарання (ч. 5 ст. 74 КК), зокрема у випадку, коли особа заперечує проти звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК та закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Слід звернути увагу на те, що імперативний обов`язок звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності покладено на суд, а не на підозрюваного, обвинуваченого чи захист, які мають право заявити відповідне клопотання.

Виходячи з аналізу зазначених норм кримінального процесуального права, суд має обов`язок відповідно до положень ст. 285 КПК роз`яснити особі, яка притягується до кримінальної відповідальності те, що на момент судового розгляду чи апеляційного перегляду закінчились строки давності притягнення цієї особи до кримінальної відповідальності, що є правовою підставою, передбаченою ст. 49 КК, для звільнення особи від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому КПК, і таке звільнення є підставою для закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК, а також право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

У даному провадженні установлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, хза вчинення якого законом передьачено можливість призначення покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, громадських робіт на строк до двохсот годин, або виправних робіт на строк до одного року, тобто менш суворого, аніж обмеження волі.

Згідно висунутого обвинувачення, кримінальне правопорушення вчинено 14.07.2022, тобто на момент апеляційного розгляду спливли строки, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, що є правовою підставою для звільнення особи від кримінальної відповідальності відповідно до ст. 49 КК у порядку, передбаченому КПК України, і таке звільнення є підставою для закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Керуючись ст. 49 КК України, ст. 284, 417, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 12 липня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000193, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 16.07.2022 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України скасувати.

Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження № 0000193, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 16.07.2022 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді: