В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в м. Ужгород кримінальну справу №308/23065/23 кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000758 від 20.10.2023 року про обвинувачення,

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, Закарпатської області, громадянина України, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, раніше судимого:

- 21.10.2022 року Галицьким районним судом міста Львова за ч.4 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до 3-х років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 (три) роки;

-07.02.2024 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за ч.4 ст. 185 КК України із застосуванням ст.69 КК України до 3-х років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків остаточно призначено покарання у вигляді 3 (трьох) років і 2 (двох) місяців позбавлення волі;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

сторона обвинувачення :

прокурора ОСОБА_4

сторона захисту:

обвинувачений ОСОБА_3

захисник обвинуваченого ОСОБА_5

законного представника - ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків, форми вини і мотивів кримінального правопорушення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 близько 15 години 00 хвилин, 25 вересня 2023 року повторно, діючи в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаюси його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, прагнучи задовольнити особисті потреби за рахунок незаконного вилучення майна, тобто діючи з корисливим мотивом та метою, реалізовуючи раптово виниклий умисел, спрямований на крадіжку , вважаючи, що робить це непомітно для потерпілого та інших осіб, тобто діючи таємно, шляхом вільного доступу проник до підсобного приміщення авто мийки, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , звідки реалізовуючи раптово виниклий умисел, заволодів телефоном марки «Xiaomi Redmi Note 9», який належав ОСОБА_7 , вартість якого становить 4172 гривні 00 копійок, чим завдав потерпілому шкоди на зазначену суму.

Після чого ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на суму 4172 гривні 00 копійок.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно в умовах воєнного стану ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні прокурор надала до суду угоду про визнання винуватості укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 у присутності захисника обвинуваченого ОСОБА_5 та законного представника - ОСОБА_6 про визнання винуватості від 17.09.2024 року, яку прокурор просила затвердити, з додержанням наступних умов.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про проведення підготовчого судового засідання без його участі.

На підставі наведеного, суд розглянув справу відповідно положень ст. ст. 469 ч.4, 472, 473, ч.4 ст.474 КПК України.

Зі змісту угоди вбачається, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України. Згідно з даними угоди прокурор ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_3 у присутності захисника обвинуваченого ОСОБА_5 та законного представника - ОСОБА_6 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого. Обвинувачений ОСОБА_3 зобов`язався беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення передбачене ч.4 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки і 6 (шість) місяців, зарахувавши йому відбуту ним частину покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.02.2024 року, строк відбування покарання рахувати з моменту затримання в рамках кримінального провадження №308/18828/23 за вироком від 07.02.2024 року з 11 години 35 хвилин 19.10.2023 року.

Із запропонованим видом та мірою покарання ОСОБА_3 згоден. Наслідки укладення та затвердження означеної угоди, згідно ст.ст. 473, 394, 424, 474, 476 КПК України та ст.389-1 КК України оговорені сторонами.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 пояснив, що права, надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості він повністю розуміє; з наслідками укладення та затвердження угоди про визнання винуватості обізнаний; характер обвинувачення та її суть зрозумілі; обраний вид покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди, із ним узгоджено та є цілком зрозумілим; свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України визнав повністю. Окрім того, ОСОБА_3 підтвердив суду, що угода про визнання винуватості від 17.09.2024 року укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, та просив її затвердити.

Потерпілий ОСОБА_7 подав письмову заяву про надання згоди на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим в порядку ч. 4 ст. 469 КПК України, яку долучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні прокурор, захисник та законний представник також висловили думку про затвердження угоди про визнання винуватості.

Суд не вправі перевіряти фактичні обставини вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, оскільки не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання вини.

Судом на виконання вимог ст.474 КПК України сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченого ОСОБА_3 не встановлено. В судовому засіданні суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і, що угода про визнання винуватості від 17.09.2024 року не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені КК України.

Кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим ОСОБА_3 за ч.4 ст. 185 КК України у відповідності до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

При вирішенні питання про відповідність угоди про визнання винуватості від 17.09.2024 року вимогам ст.ст.469, 474 КПК України, суд враховує, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього кодексу, зокрема щодо змісту та порядку укладення угоди, а також щодо узгодженої між сторонами міри покарання, яка відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб. Не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.

При укладенні угоди враховано наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до статті 66 КК України, а саме : щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального злочину, добровільне відшкодування завданого збитку, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом згідно статті 67 КК України є рецидив злочину.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше притягався до кримінальної відповідальності , відповідно до листа КНП «УМП» Ужгородської міської ради ОСОБА_3 за медичною допомогою до лікарів психіатра та фтизіатра не звертався.

Згідно ч. 3 ст. 474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Згідно ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Згідно ст.65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Згідно ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом. Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 05.04.2018 у справі № 658/1658/16-к зазначає, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

Відповідно до Указу Президента України ОСОБА_8 від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану на території України», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Крім цього, 12.08.2022 Указом Президента України № 573/2022 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Закону України «Про правовий режим воєнного стану», продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, який в подальшому неодноразово продовжено.

Суд приходить до переконання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, а обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити вид і міру покарання відповідно до угоди про визнання винуватості від 17.09.2024 року, укладеної між прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 у присутності захисника обвинуваченого ОСОБА_5 та законного представника - ОСОБА_6 .

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Як встановлено матеріалами кримінального провадження, ОСОБА_3 засуджений вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.02.2024 року за ч.4 ст. 185 КК України із застосуванням ст.69 КК України до 3-х років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків остаточно призначено покарання ОСОБА_3 у вигляді 3 (трьох) років і 2 (двох) місяців позбавлення волі;

У даному випадку підлягає застосуванню положення ч. 4 ст. 70 КК України при визначенні остаточного покарання обвинуваченому, так як злочин вчинений до винесення вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.02.2024 року.

При призначенні покарання суд враховує вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.02.2024 р. яким ОСОБА_3 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України, та призначає покарання за правилами ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, зарахувавши йому відбуту ним частину покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.02.2024 року - повністю.

Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень .

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази і арешт майна.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

Згідно ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Процесуальні витрати

Згідно ч.1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку або ухвалою.

Питання про судові витрати судом вирішується відповідно до ст.124 КПК України.

У відповідності до ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Матеріали кримінального провадження містять документально підтверджені витрати держави на проведення експертизи та становлять 1195,00 гривень.

Запобіжний захід

Відповідно до абз. 8 п. 2 ч. 3 та абз. 13 п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК у разі визнання особи винуватою у мотивувальній та резолютивній частинах вироку зазначається рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження та мотиви його ухвалення.

Матеріали кримінального провадження не містять відомостей про існування щодо обвинуваченого ОСОБА_3 чинного запобіжного заходу будь якого виду.

Клопотань у порядку, передбаченому ст. 331 та главою 18 КПК України, про застосування до обвинуваченого будь-якого запобіжного заходу, від сторони обвинувачення не надходило.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368,370,374,376,395, 469, 472 - 475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Угоду про визнання винуватості від 17.09.2024 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 у присутності захисника обвинуваченого ОСОБА_5 та законного представника - ОСОБА_6 - затвердити.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України і призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених за даним вироком та за кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК України, за який його засуджено вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.02.2024 року, шляхом часткового складання призначених покарань, ОСОБА_3 остаточно до відбуття призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки та 6 (шість) місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 , рахувати з моменту його фактичного затримання в рамках кримінального провадження №308/18828/23 за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.02.2024 року з 11 години 35 хвилин 19.10.2023 року.

Зарахувати ОСОБА_3 у строк покарання, відбуту ним частину строку покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.02.2024 року - повністю.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 - не обирати.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судові витрати по справі в розмірі 1195,00 гривень за проведення судових експертиз.

Речові докази по справі:

- мобільний телефон марки «Redmi Note 9», який поміщено до СП №PSP1519591 з підписами слідчого та понятих який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_7 , після вступу вироку в законну силу - залишити останньому, як власнику.

- диск «DVD-RW 2X» на якому наявні відеозаписи «HCVR_ch2_main_20230925», за адресою: АДРЕСА_2 та упаковано до паперового конверту - після вступу вироку в законну силу залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження;

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України в Закарпатській апеляційний суд через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою в той же строк із моменту отримання його копії.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1