УХВАЛА

26 вересня 2024 року

м. Київ

справа № 456/4700/23

провадження № 51-4392ск24

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Львівського апеляційного суду від 09 липня 2024 року щодо ОСОБА_5 ,

установив:

Вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11 квітня 2024 року ОСОБА_5 засуджено до покарання:

за ч. 4 ст.185 КК України позбавлення волі на строк 5 років;

за ч. 4 ст.186 КК України позбавлення волі на строк 7 років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України ОСОБА_5 визначено остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 7 років.

Запобіжний захід ОСОБА_5 змінено із застави на тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 ухвалено рахувати з 22 лютого 2024 року, тобто з часу обрання йому слідчим суддею Стрийського міськрайонного суду Львівської області у справі №456/1121/24 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Зараховано у строк відбування покарання ОСОБА_5 час перебування під вартою у період дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою за ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08 листопада 2023 до моменту його звільнення, тобто з 08 листопада 2023 року до 14 листопада 2023 року.

Вироком Львівського апеляційного суду від 09 липня 2024 року вирок суду першої інстанції скасовано у частині призначення покарання.

Ухвалено новий вирок, яким визначено вважати ОСОБА_5 засудженим до покарання:

за ч. 4 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 5 років;

за ч. 4 ст. 186 КК України до позбавлення волі на строк 7 років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України ОСОБА_5 визначено остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 7 років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 ухвалено рахувати з 11 квітня 2024 року, тобто з часу обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 7 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_5 у строк покарання у виді позбавлення волі строк цілодобового домашнього арешту у період з 08 серпня 2023 року до 08 листопада 2023 року, з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі.

У решті вирок залишено без змін.

У касаційній скарзізахисник порушує питання про перегляд вироку апеляційного суду у касаційному порядку.

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.

Згідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, і які, на її думку, допущені судами при їх винесенні, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.

Касатору слід урахувати те, що відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Однак у порушення п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі автор не зазначає у чому саме, на його думку, полягає незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного судового рішення відповідно до положень ч. 1 ст. 438 КПК України і доводи на обґрунтування цього.

Як убачається з поданої скарги, захисник не погоджується з кваліфікацією дій засудженого ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 186 КК України, проте не вказує які норми матеріального і процесуального права були порушені судом при кваліфікації дій засудженого та не наводить обґрунтування незаконності оскаржуваного судового рішення відповідно до вимог ст. 413 КПК України. Також ним не наведені доводи обґрунтування щодо необхідності застосування положення ст. 75 КК України.

Крім того, касаційна скарга не містить посилань на обставини, які не були враховані судом апеляційної інстанцій під час постановлення ним рішення, а відповідно до цього й на порушення положень матеріального і процесуального законів, які, на думку захисника, були порушені апеляційним судом.

У скарзі має бути зазначено прохання щодо судових рішень з врахуванням повноважень касаційного суду прийняти одне з рішень, передбачених ст. 436 КПК України, проте прохальна частина касаційної скарги захисника містить суперечності, які необхідно усунути. Так, захисник у прохальній частині касаційної скарги просить змінити вирок апеляційного суду та перекваліфікувати дії засудженого з призначенням більш м`якого покарання, що можливо лише при зміні судових рішень.

Також у порушення вимог ч. 4 ст. 427 КПК України захисник не долучив до касаційної скарги документів, що підтверджують його повноваження відповідно до вимог ст. 50 КПК України (копія свідоцтва).

У порушення вимог ч. 6 ст. 427 КПК України до касаційної скарги не додано копії додатків до неї у кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження (не вистачає 2 примірники копій судового рішення, що оскаржуються).

Відповідно до ч. 3 ст. 427 КПК України якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це у касаційній скарзі, проте зі змісту цієї скарги не вбачається думка особи щодо бажання чи небажання брати участь у касаційному розгляді.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне залишити без руху касаційну скаргу, надавши захиснику строк для усунення недоліків.

Слід зазначити, що недоліки касаційної скарги можуть бути усунуті шляхом складання нового тексту касаційної скарги, якщо зауваження колегії суддів стосувалися змістовної частини скарги або шляхом подання додаткових документів, якщо скаржник у порушення вимог КПК України, не надав усіх документів, які мають подаватися разом із касаційною скаргою.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження, шляхом подання виправленої касаційної скарги.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Залишити касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 без руху.

Встановити захиснику ОСОБА_4 десятиденний строк для усунення зазначених недоліків з дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання ухвали скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3