Дата документу 22.11.2024
Справа № 334/9430/24
Провадження № 1-кс/334/3042/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2024 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчої ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 , погоджене із прокурором Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, громадянина України, солдата, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимому,

у кримінальному провадженні за № 0005643 від 05.08.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України,

установив:

Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління ДБР у місті Мелітополі, здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0005643 від 05 серпня 2024 року, за підозрою ОСОБА_5 , у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

13.11.2024 визначена підслідність по вказаному кримінальному провадженню за слідчим відділом Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №70 від 08.03.2024, матрос ОСОБА_5 вважається таким, що посаду електрика-дизеліста інженерно-позиційного відділення інженерно-саперного взводу військової частини НОМЕР_1 здав і вибув до нового місця служби у АДРЕСА_3 на посаду солдата резерву 59 запасної роти військової частини НОМЕР_2 .

Відповідно до Указу Президента України ОСОБА_7 від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому, відповідними Указами Президента України ОСОБА_7 , правовий режим воєнного стану в Україні продовжувався та діє до теперішнього часу.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, солдат ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України (надалі Статуту), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

У зв`язку з вибуттям з військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_5 був зобов`язаний 10.03.2024 прибути до нового місця несення служби, а саме до військової частини НОМЕР_2 , яка на той час знаходилась у АДРЕСА_3 .

Однак, будучи обізнаним про цей обов`язок, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, бажаючи їх настання та діючи з метою ухилення від військової служби, не з`явився до вказаного місця служби у визначену дату.

Таким чином, 10.03.2024, ОСОБА_5 в умовах воєнного стану, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в порушення вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, діючи з метою ухилення від військової служби, не з`явився на службу у зв`язку з переведенням з військової частини НОМЕР_1 до нового місця служби, а саме до військової частини НОМЕР_2 , що на той час знаходилась у АДРЕСА_3 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до місця служби та військової частини не приймав та про своє місцеперебування до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв.

Таким чином, ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, тобто у нез`явленні на службу у разі переведення, з метою ухилитися від військової служби (дезертирство), вчинене в умовах воєнного стану.

Провина ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

повідомленням про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення від 16.06.2024 з додатками, яке надійшло з військової частини НОМЕР_1 ;

висновком службового розслідування, проведеного військовою частиною НОМЕР_1 ;

протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ;

протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ;

протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ;

іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Таким чином під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке Кримінальним кодексом України передбачено максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років.

Згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме підозрюваний ОСОБА_5 може:

- переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду;

- незаконно впливати на свідків;

- вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність вказаних ризиків підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме за вчинення злочину за правовою кваліфікацією, передбаченою ч. 4 ст. 408 КК України, який згідно ст. 12 КК України, віднесено до категорії особливо тяжкого злочину, за який передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років.

Так, розуміючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, суворість та невідворотність послідуючого покарання, підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Про вказані наміри ОСОБА_5 вже свідчить його поведінка, оскільки достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинив військовий злочини, а саме у нез`явився на службу у разі переведення.

Зазначене надає обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 , з метою уникнення кримінальної відповідальності буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи постійно у місці тимчасової дислокації підрозділу, продовжуючи нести військову службу в умовах воєнного стану, маючи безперешкодний доступ до вогнепальної зброї як військовослужбовець, може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, які проходять службу разом із ним, шляхом їх залякування чи здійснення на них морально-психологічного та фізичного впливу в умовах воєнного стану, з метою зміни ними показів.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив військовий злочин в умовах воєнного стану, нез`явився на службу у разі переведення та жодних заходів щодо повернення на службу протягом тривалого часу не вживав. Зазначене свідчить про відсутність у останнього бажання до проходження подальшої військової служби та, як наслідок, може призвести до вчинення ним нових, в тому числі і більш тяжких військових злочинів в умовах воєнного стану. Вказаний факт свідчить про те, що підозрюваний ОСОБА_5 може продовжити свою злочинну діяльність та вчинити інше кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з підстав викладених вище.

Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні частково заперечили проти клопотання, вказавши на те, що підозрюваний немає наміру переховуватись, а навпаки бажає повернутись на військову службу, проте в нього є певні проблеми з оформленням відповідних документів.

Дослідивши надані суду докази та заслухавши учасників, слідчий суддя дійшов до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, слідчий суддя, надаючи оцінку обґрунтованості підозри, враховує, що на даній стадії кримінального провадження слідчий суддя не вирішує питання, які повинні вирішуватися судом під час судового розгляду кримінального провадження, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, кваліфікації її дій, а лише на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.

Таку ж позицію виклав Європейський суд з прав людини у рішенні «Мюррей проти Сполученого Королівства», у якому зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу. Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим, залежить від усіх обставин справи, про що зазначено у рішенні «Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства».

У даному випадку слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість підозри, яка підтверджується наданими суду матеріалами.

Частиною другою статті 183 КПК України визначено виключні випадки у яких до особи може бути застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Наявність ризику переховування від органу досудового розслідування та/або суду підтверджується тим, що тяжкість кримінального правопорушення у якому підозрюється ОСОБА_5 , за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років свідчить про те, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду.

Отже, матеріали провадження дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При формуванні внутрішнього переконання слідчого, прокурора, судді врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитися від слідства й суду. Проте сам по собі факт тяжкості злочину, який інкримінується особі, не може бути підставою для застосування запобіжного заходу, оскільки це суперечило б презумпції невинуватості.

Слідчий суддя погоджується із доводами слідчого та прокурора стосовно існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України щодо можливості впливу на свідків, адже підозрюваний знайомий із ними і може мати певний вплив на них.

Проте, слідчий суддя відхиляє доводи, викладені у клопотанні, щодо ймовірності вчинення підозрюваним інших злочинів, оскільки підозрюваний раніше не притягався до кримінальної відповідальності і будь-яких об`єктивних причин вважати, що підозрюваний має намір вчиняти нові кримінальні правопорушення немає.

З урахуванням фактичних обставин, установлених слідчим суддею, зокрема, цінність суспільних відносин, на які ймовірно здійснено посягання, тяжкість кримінального правопорушення у якому підозрюється ОСОБА_5 , яке відноситься до категорії тяжких злочинів, слідчий суддя вважає за необхідне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 40-та розмірів прожиткового мінімуму, що становить 121 120 гривень.

керуючись ст. 176-178, 183, 184, 194 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

Клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляд тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 121 120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу, яку необхідно внести на депозитний рахунок: № UA0001205, Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, . Призначення платежу: застава за підозрюваного ОСОБА_5 провадження по справі №1-кс/334/3042/24, ЄУН 334/9430/24. Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки строком на 1 (один) місяць, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду,

2) не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.

Роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі якщо підозрюваний будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин, не повідомив про причину своєї неявки, якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується в порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Термін дії ухвали закінчується 21 грудня 2024 року о 13:00 годині.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення до Запорізького апеляційного суду. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Вступна та резолютивна частини ухвали виготовлені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 22.11.2024 року.

Повний текст ухвали складено та підписано 25.11.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1