Провадження №1-кп/369/1931/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2024 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Вовчок Немирівського району Вінницької області, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 182, ч.2 ст. 182, ч.4 ст. 190 КК України, -

встановив:

У провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 182, ч.2 ст. 182, ч.4 ст. 190 КК України.

Згідно пред`явленого обвинувачення, 06 січня 2024 року, близько 12 год. ОСОБА_4 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, діючи умисно з корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою ОСОБА_5 під вигаданим приводом оформлення останнього на роботу, отримав копії особистих документів, виданих на ім`я ОСОБА_5 , а саме: паспорта громадянина України № НОМЕР_1 від 17.08.2021 виданого органом № 8032, в якому зазначено номер РНОКПП № НОМЕР_2 та довідки про реєстрацію місця проживання виданої Виконавчим комітетом Вишневої міської ради Бучанського району Київської області № 12866 від 06.09.2021, які ОСОБА_5 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 надіслав за допомогою електронних інформаційних систем, встановленого додатку Viber, на номер мобільного телефону НОМЕР_3 , яким користувався ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про інформацію» вище зазначені документи, містять інформацію про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

ОСОБА_5 надаючи ОСОБА_4 , свої персональні дані, не усвідомлював протиправний корисливий характер дій останнього та надав конфіденційну інформацію про себе виключно з метою офіційного працевлаштування.

У подальшому, ОСОБА_4 , маючи персональні дані ОСОБА_5 та використовуючи їх за допомогою власного мобільного телефону із абонентським номером НОМЕР_3 , без дозволу останнього, самостійно створив та подав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, тим самим відкрив поточний рахунок в АТ «Універсал Банк» () за № НОМЕР_4 з номером віртуальної картки «Монобанк» за № НОМЕР_5 .

Після цього, 08.01.2024, близько 18 год. 50 хв., у невстановленому досудовим розслідуванні місці реалізовуючи прямий умисел направлений на заволодіння чужим майном, шляхом обману, маючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання за допомогою власного мобільного телефону із абонентським номером НОМЕР_6 , використовуючи персональні дані ОСОБА_5 створив онлайн заявку на сайті з онлайн кредитування ІНФОРМАЦІЯ_2 та завдяки незаконному використанню вищевказаної конфіденційної інформації про ОСОБА_5 уклав від його імені з ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» договір про надання споживчого кредиту №08.01.2024-100002814 від 08.01.2024, за яким на створену ним особисто віртуальну банківську картку «Монобанк» АТ «Універсал Банк» за № НОМЕР_5 , видану на ім`я останнього, отримав кредитні кошти в розмірі 2500 грн.

В подальшому не маючи наміру на їх повернення, розпорядився на власний розсуд, заподіявши тим самим ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» матеріальної шкоди на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у тому числі вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про закриття кримінального провадження в частині пред`явленого обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.4 ст. 190 КК України, у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 після роз`яснення судом йому положень ст.479-2 КПК України надав згоду на закриття кримінального провадження щодо діяння, кримінальна караність якого була встановлена законом, що втратила чинність, а саме в частині пред`явленого обвинуваченням за ч.4 ст. 190 КК України.

Вивчивши обвинувальний акт, заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до висновку, що заявлене клопотання підлягає задоволенню з огляду на наступне.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024.

Відповідно до вказаного Закону діяння, пов`язані з викраденням чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з моменту набрання чинності Законом вважаються дрібним викраденням чужого майна, відповідальність за що передбачена ст. 51 КУпАП, тобто перестали бути кримінально караними.

Відповідно до положень ст. 4 КК України злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення.

При цьому, згідно положень ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні 08.01.2024 заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) на загальну суму 2 500 грн.

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

При цьому, підпунктом 169.1.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2024 року установлено прожитковий мінімум для працездатної особи у розмірі 3 028 грн. А відтак сума соціальної пільги у 2024 році становила 1 514 грн.

Тобто для кваліфікації правопорушення адміністративного чи кримінального неоподатковуваний мінімум у 2024 році становив 1 514 грн.

Відповідно два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в розумінні ст. 51 КУпАП станом на 01 січня 2024 року складали 3 028 грн.

Таким чином, оскільки вартість майна, яким ОСОБА_4 заволодів шляхом обману (шахрайство) на час вчинення діяння не перевищувала двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, відповідне діяння перестало бути кримінально караним.

Пунктом 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 479-2 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття кримінального провадження в частині пред`явленого обвинувачення ОСОБА_4 за ч.4 ст. 190 КК України відповідно до п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.

Керуючись п. 4-1 ч. 1 ст. 284, 369-372, ч. 3 ст. 479-2 КПК України, суд -

ухвалив:

Клопотання прокурора про закриття кримінального провадження в частині пред`явленого обвинувачення ОСОБА_4 за ч.4 ст. 190 КК України, у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України - задовольнити.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 182, ч.2 ст. 182, ч.4 ст. 190 КК України, закрити в частині обвинувачення за ч. 4 ст. 190 КК України на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність такого діяння.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 7 (семи) днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1