Центральний районний суд м. Миколаєва
н/п 1-кс/490/3767/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 року слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання заступника начальника відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва з клопотанням про накладення арешту на вилучене в ході проведеного 26.09.2024 року обшуку нежитлового приміщення (гараж) № НОМЕР_1 , у 2-му ряду автогаражного кооперативу «Мотор» (код 23037968), який фактично розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яке на постійній основі використовує ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , майно.

В обґрунтування клопотання вказав, що в провадженні СВ УСБУ в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження №0001234 від 15.12.2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

В обґрунтування клопотання вказав, що вказане майно має суттєве значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні та бути використане як доказ.

В судове засідання прокурор не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання без його участі, в якому вказав, що клопотання підтримує та просить задовольнити.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, приходжу до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

В провадженні СВ УСБУ в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження №0001234 від 15.12.2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що колишній співробітник МВС України громадянин України ОСОБА_5 , який у 2014 році після анексії АР Крим перейшов на бік ворога та в даний час є діючим співробітником МВС рф у м. Севастополь, усвідомлюючи протиправність своїх дій, які завдають шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, перебуваючи на ТОТ АР Крим, з метою збирання відомостей військового характеру, а саме щодо координат та/або місць дислокації військових підрозділів ЗС України на території АДРЕСА_1 , а також функціонування і розташування підприємств оборонно-промислового комплексу, які використовуються для проведення підривної діяльності проти України в умовах воєнного стану, діючи на виконання завдань представників ФСБ рф, залучив до здобу такої інформації свого знайомого - громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає на території м. Миколаєва.

Отриману від ОСОБА_6 інформацію, ОСОБА_5 передавав співробітникам Управління ФСБ рф по Республіці Крим та м. Севастополю, а також своєму безпосередньому керівнику начальнику оперативно-пошукового бюро МВС рф, який у свою чергу доповідав отриману інформацію невстановленим на теперішній час представникам 161-го центру підготовки спеціалістів гу гш зс рф (в/ч НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) для її кінцевої реалізації, у тому числі шляхом ракетного та іншого ураження об`єктів на території регіону.

З метою реалізації своїх злочинних дій, направлених на збір інформації розвідувального характеру у військовій сфері, а саме координат або місць дислокації військових підрозділів ЗС України на території м. Миколаєва та області, ОСОБА_7 залучив свого знайомого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (уродженець м. Миколаєва, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , (належить ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , по 1/3 на кожну особу), фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , (належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мати дружини), користується номерами мобільних телефонів НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 та мобільним терміналом термінал Motorola Moto G100.

26.09.2024 року було проведено обшук нежитлового приміщення (гараж) № НОМЕР_1 , у 2-му ряду автогаражного кооперативу «Мотор» (код 23037968), який фактично розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яке на постійній основі використовує ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В ході обшуку було виявлено та вилучено вказане у клопотанні майно.

З урахуванням того, що вилучене під час проведення обшуку майно має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, тобто є речовими доказами у кримінальному провадженні, з метою забезпечення їх збереження, вважаю необхідним клопотання прокурора задовольнити.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на вилучене в ході проведеного 26.09.2024 року обшуку нежитлового приміщення (гараж) № НОМЕР_1 , у 2-му ряду автогаражного кооперативу «Мотор» (код 23037968), який фактично розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яке на постійній основі використовує ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , майно, а саме: вимпел; бокс з-під картки ПрАТ «Київстар» НОМЕР_6 .

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_11