Справа №303/7848/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2024 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Березинка Мукачівського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, в силу ст. 89 КК України не судимого, який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України

в с т а н о в и в:

В провадженні Мукачівського міськрайонного суду перебуває об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав подане ним письмове клопотання про продовження застосування відносно ОСОБА_4 обраного запобіжного заходу - тримання під вартою з визначеною заставою в розмірі 805200 грн.

В обґрунтування даного клопотання прокурор вказує на тяжкість кримінальних правопорушень, що інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_4 , суворість передбаченого покарання, у разі визнання останнього винуватим, а також продовження існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, існування яких було встановлено під час досудового розслідування та підтверджено вже в ході судового розгляду кримінального провадження.

В клопотанні прокурор зазначає, що подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою є виправдане та жоден із менш суворих запобіжних заходів не забезпечить виконання останнім своїх процесуальних обов`язків, а також не зможе запобігти наявним ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Захисник ОСОБА_5 вирішення питання про задоволення клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 залишив на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання прокурора про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України до спливу продовженого строку тримання під вартою, суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою, суд має перевірити обставини, зазначені у ч.3 ст.199 КПК України на предмет того чи виправдовують вони подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 17.06.2024 продовжено тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою з визначенням застави у розмірі 805200 гривень до 14 серпня 2024 року включно.

Вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , оцінивши доводи учасників судового провадження, суд дійшов висновку про збереження на даний час тих ризиків, існування яких було встановлено при попередньому продовженні запобіжного заходу, а саме визначених п.1 - 3 та 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Так, на переконання суду, не зменшився і продовжує існувати ризик того, що обвинувачений може переховуватись від суду. Такий ризик пов`язаний, в першу чергу з тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень (тяжких злочинів), а відтак суворість можливого покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, можуть бути розцінені обвинуваченим більш небезпечними ніж переховування та втеча.

Згідно з рішенням ЄСПЛ по справі «Москаленко проти України» №37466/04 від 20.08.2010 Європейський суд з прав людини зазначив, що орган судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачується. У цьому контексті ЄСПЛ нагадав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Також ЄСПЛ зазначив що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими причинами в сукупності для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк проти України»).

Крім того, існує ризик вчинення обвинуваченим іншого кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів.

На даній стадії судового провадження, на переконання суду, є небезпідставним й ризик впливу на свідків.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків в кримінальному провадженні слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

Обвинувачений ОСОБА_4 будучи обізнаним про час та дату вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, може звузити коло осіб з якими в день вчинення злочину зустрічався та визначити хто саме був свідок, під зміненими анкетними даними, з метою подальшого впливу на нього, а відтак доводи захисника в цій частині є необґрунтованими.

Про вагомість заявлених ризиків свідчить стійкість протиправної поведінки обвинуваченого, відсутність в нього бажання стати на шлях виправлення, дотримуватись загальноприйнятих норм поведінки, мати стабільне та законне джерело доходу та займатись суспільно корисною працею.

Стороною захисту не надано будь-яких даних на підтвердження твердження того, що на даній стадії судового провадження, вищевказані ризики перестали існувати або зменшилися.

Враховуючи наявні ризики, існування яких доведено, суд вважає доведеною ту обставину, що застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу у даному випадку не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Окрім цього, застосування до обвинуваченого альтернативного запобіжного заходу, суд вважає неможливим з огляду, як на характер злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , що відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів, та який має підвищений ступінь суспільної небезпеки, наявність якої потребує забезпечення високих стандартів охорони загальносуспільних інтересів, враховуючи кількість епізодів у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , а також особу останнього, який не має, осіб, що перебувають на його утриманні, раніше судимий, його спосіб життя, а саме факт відсутності місця роботи та законного джерела доходів і засобів до існування.

З врахуванням викладеного, приймаючи до увагу практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього та подальшого ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя, суд приходить до висновку, що для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та для запобігання спробам переховуватися від суду, доцільно на даній стадії судового провадження клопотання прокурора задовольнити та продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою.

У відповідності до ч.3 ст.183 КПК України, враховуючи майновий стан обвинуваченого ОСОБА_4 , вимоги ч.4 ст.182 КПК України, суд вважає за необхідне залишити незмінним розмір застави 805200 грн., з покладанням обов`язків передбачених ст. 194 КПК України, у разі внесення застави. Даний розмір застави буде достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 196-199, 331, 369, 370, 372, 376 КПК України, суд,

у х в а л и в:

Клопотання прокурора Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 до 06 жовтня 2024 року з визначеною заставою у розмірі 805200 гривень.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі внесення ним застави у визначеному розмірі він підлягає звільненню з-під варти і з того моменту буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою суду;

- не відлучатися з м. Мукачево Закарпатської області без дозволу суду.

Розгляд об`єднаного кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України, відкласти на 11 год. 00 хв. 21 серпня 2024 року.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1