Справа №465/5686/24
Провадження1-в/465/448/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.24 м. Львова

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретарів судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурора: ОСОБА_4 ,

лікаря-психіатра: ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 (доручення №001-130002288 від 18.07.2024)

особи, відносно якої розглядається заява: ОСОБА_7 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні заяву Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» про продовження примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який скоїв суспільно небезпечні діяння, передбачені п. 9 ч. 2 ст. 115; ч. 2 ст. 152; ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 152 КК України,,

в с т а н о в и в:

16 липня 2024 року у провадження судді Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 надійшли матеріали заяви голови КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_8 та лікуючого лікаря-психіатра ОСОБА_5 , відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який скоїв суспільно небезпечні діяння, передбачені п. 9 ч. 2 ст. 115; ч. 2 ст. 152; ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 152 КК України, про продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

В обґрунтуванні заяви зазначено про те, що ОСОБА_7 , на підставі ухвали Ківерцівського районного суду Волинської області від 19.02.2019 змінено вид примусових заходів медичного характеру в умовах посиленого нагляду на примусове лікування у відділенні зі звичайним наглядом. Починаючи з 20.03.2019 ОСОБА_7 перебуває на лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня». Примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом востаннє продовжувались ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 08.02.2024 (провадження 1-в/465/142/24). Однак, оскільки за результатом огляду комісія лікарів-психіатрів дійшла висновку про те, що ОСОБА_7 страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді параноїдної шизофренії, безперервного типу перебігу з вираженим змішаним типом дефекту та періодом формування ремісії та у зв`язку з резистентною галюцинаторною симптоматикою, відсутністю критики ОСОБА_7 потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом. У зв`язку з чим просять заяву задовольнити

У судовому засіданні лікуючий лікар-психіатр ОСОБА_5 заяву підтримав, пояснення дав аналогічні викладеним у заяві. Просив продовжити ОСОБА_7 застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Прокурор у судовому засіданні заяву підтримав.

Захисник у судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви про продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні із звичайним наглядом.

ОСОБА_7 у судовому засіданні не заперечував щодо продовження йому лікування зазначив, що дійсно отримує лікування та проходить реабілітаційні заходи, ходить на прогулянки в супроводі персоналу, переглядає телепередачі, читає пресу, тощо, у лікувальному закладі його щотижня провідують родичі, а тому за вказаних умов він і надалі продовжить лікування й курс реабілітації.

Заслухавши пояснення учасників процесу, думку прокурора щодо задоволення заяви, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву слід задовольнити.

Відповідно до ст. 95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

У відповідності до ст. 17 Закону України «Про психіатричну допомогу», якщо буде потреба продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник психіатричної установи повинен направити в суд за місцем знаходження психіатричної установи заяву про продовження такої госпіталізації.

Вимогами ст. 514 КПК України встановлено, що розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування судом примусових заходів медичного характеру здійснюється за письмовою заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), де тримається дана особа. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів. Норми аналогічного змісту викладено у ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу».

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 03.06.2005 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» статтею 95 КК України введено положення про можливість продовження застосування примусових заходів медичного характеру, яке, як і зміна або скасування (припинення) їх застосування, здійснюється за заявою представника психіатричного закладу, що надає особі психіатричну допомогу, з долученням до цієї заяви висновку комісії лікарів-психіатрів. Судам необхідно мати на увазі, що продовжувати застосування примусових заходів медичного характеру можна кожного разу на строк, який не перевищує шість місяців. Це правило поширюється і на випадки надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Судом встановлено, що 08.07.2024 ОСОБА_7 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка дійшла висновку, що ОСОБА_7 , незважаючи на проведене комплексне лікування та реабілітаційні заходи, із застосуванням нейролептиків (Азапіну, Рисперону, Риспаксолу, Аміназину, Галоперидолу, Кветирону, Кветіапіну), загальнозміцнюючого та симптоматичного лікування (із застосуванням Омепразолу, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , Нітроксоліну), прогулянок в супроводі персоналу, перегляду телепередач, читання преси, курсу реабілітаційних заходів, психотерапевтичних групових занять у відділенні не досяг значимої динаміки психічного стану та упродовж останнього часу активно антисоціальних тенденцій не виявляє. На момент огляду в свідомості. Орієнтований достатньо. Емоційно холодний, сплощений, вихолощений. Увага важко втримується. Доступний мовному контакту, на запитання відповідає здебільшого по суті, ухильно. Мислення сповільнене за темпом, залишається паралогічним, химерним, з розривами. Галюцинаторна симптоматика резитентна. На фоні контрольованого прийому ліків втратив свою афективну забарвленість. Однак, при додатковому розпитуванні розповідає, що близько тижня тому, чує «голоси» імперативного характеру, які забороняють «ділитися з іншими хворими…». Час у відділенні проводить відсторонено, аутичний. В поведінці залишається амбівалентним, амбітендентним. Вольові процеси знижені, з парадоксальними емоційними реакціями. Фон настрою рівний. Інтелектуальна продуктивність знижена. Плани на майбутнє будує формальні. Коло інтересів обмежене задоволенням фізіологічних потреб. Сон та апетит достатні. Критика відсутня. Лікування приймає під наглядом медичного персоналу, без заперечень. На перший план в психічній сфері виступають зміни характерні для вираженого змішаного типу дефекту в емоційно-вольовій сфері. Враховуючи наявність резистентної галюцинаторної симптоматики, відсутність критики, досягнути стану стійкої ремісії наявного психічного захворювання не вдалося. Відповідно до зазначеного висновку ОСОБА_7 страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді параноїдної шизофренії, безперервного типу перебігу, з вираженим змішаним типом дефекту, період формування ремісії. У зв`язку з резистентною галюцинаторною симптоматикою, відсутністю критики ОСОБА_7 потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Висновок комісії лікарів-психіатрів є переконливим і належним чином вмотивованим, підстав ставити під сумнів його правильність суд не вбачає.

За таких обставин, з`ясувавши всі обставини заяви, заслухавши пояснення учасників процесу, думку прокурора, суд дійшов висновку про обґрунтованість продовження ОСОБА_7 застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, оскільки не вбачається, що у ОСОБА_7 покращився стан здоров`я, внаслідок чого відпала б потреба в раніше застосованих заходах, він на даний час страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді параноїдної шизофренії, безперервного типу перебігу, з вираженим змішаним типом дефекту, період формування ремісії та потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, а тому заяву слід задовольнити.

Керуючись ст. 92 95 КК України, ст. 372, 376, 512 514 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Заяву голови ЛПК Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» про продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом задовольнити.

Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова протягом 7 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 19.07.2024р.

Суддя: ОСОБА_1