Справа № 463/9956/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1522/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу представника Міністерства юстиції України ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду від 24 жовтня 2024 року про відмову в задоволенні скарги,

встановила:

вищевказаною ухвалою у задоволені скарги Міністерства юстиції України на бездіяльність уповноваженої особи ТУ ДБР розташованого у м. Львові, зобов`язання до вчинення дій - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді представника Міністерства юстиції України ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову ухвалу, якою зобов`язати уповноважених осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, внести відомості за заявою Міністерства юстиції України від 10.09.2024 №125628/9.1.4/15-24 про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР та провести досудове розслідування.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що ухвала незаконна та суперечить вимогам ч. 1 ст. 214 КПК України.

Звертає увагу на те, що слідчий суддя, так і особа, чия бездіяльність оскаржується здійснили поверхневий та формальний аналіз заяви Міністерства юстиції України.

Зазначає, що обставини, які викладенні Мін`юстом в поданій заяві є виключними та достатніми у вказаних правовідносинах, зокрема, для внесення відомостей до ЄРДР та належного проведення досудового розслідування.

Окрім цього, для перевірки відомостей, зазначених в заяві, та остаточної кваліфікації кримінального правопорушення необхідно провести слідчі дії для здобуття та дослідження вже наданих доказів, які можуть свідчити про наявність чи відсутність в діях осіб ознак кримінального правопорушення.

ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомлена про час та місце проведення апеляційного розгляду в судове засідання не з`явилася, проте, подала клопотання про розгляд апеляційної скарги у її відсутності, а тому неявка останньої у відповідності до ч.4 ст. 405 КПК України не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що зазначених вимог закону слідчий суддя при постановленні оскарженої ухвали дотримався в повному обсязі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, під час досудового розслідування можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

Разом з тим, до ЄРДР вносяться не будь-які відомості із поданої заяви, яка надходить до органів досудового розслідування, а лише ті, що містять відомості про кримінальне правопорушення, коли такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Згідно з ч. 1 ст. 11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Тобто, з врахуванням вищенаведеного, реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які відомості із заяви чи повідомлень, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення (внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, передбачено положеннями ч. 1 ст. 214 КПК України, а прийняття і реєстрація заяв, передбачено положеннями ч. 4 ст. 214 КПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Разом з тим, зміст ч. 1 ст. 214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого, дізнавача чи прокурора вносити до ЄРДР усі відомості прийнятих та зареєстрованих ними заяв, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого чинним КК України.

Разом з тим, необхідно також враховувати, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших).

Норми чинного КПК України не передбачають жодної гарантії для захисту своїх прав особою, щодо якої кримінальне провадження може бути розпочате безпідставно.

Наявність в чинному КПК України спрощеного порядку прийняття та реєстрації всіх без винятку заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення (дійсних чи надуманих) може зробити можливим внесення будь-якої інформації до ЄРДР і відкриття, іноді безпідставного, кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, Міністерство юстиції України звернулося до слідчого судді з скаргою на бездіяльність уповноваженої особи ТУ ДБР у м. Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання 10.09.2024 року заяви про вчинення кримінального правопорушення суддями, які ухвалювали судові рішення у справі де стороною був ОСОБА_7 , а також здійснювали розгляд вказаних справ. У вказаній заяві Міністерство юстиції України повідомляє, що Європейським судом з прав людини розглянуто справу Баран та інші проти України та було прийнято рішення в тому числі і про відшкодування моральної та матеріальної шкоди. Заявник у цій справі скаржився на надмірну тривалість цивільного провадження та відсутність у національному законодавстві засобу юридичного захисту. З даною метою скаржник вважає, що винних осіб, а саме суддів,в яких перебувало провадження де стороною був ОСОБА_7 слід притягнути до кримінальної відповідальності.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя правильно зазначив, що даний факт - не є підставою для внесення в ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що слідчий суддя районного суду повно і об`єктивно дослідив матеріали провадження та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні скарги Міністерства юстиції України на бездіяльність органу досудового розслідування, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Істотного порушення норм кримінального процесуального закону чи неправильного застосування норм матеріального права, які б слугували підставою для скасування оскаржуваної ухвали, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, а ухвалу слідчого судді - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

апеляційну скаргу представника Міністерства юстиції України ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 24 жовтня 2024 року, якою задоволені скарги Міністерства юстиції України на бездіяльність уповноваженої особи ТУ ДБР розташованого у м. Львові - без зміни.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: