ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 609/782/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/418/24 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А

12 листопада 2024 р. Суддя судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі ОСОБА_2 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_4 від 12 листопада 2024 року, поданого в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000087 від 14 лютого 2024 року, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5

в с т а н о в и в:

Вироком Шумського районного суду Тернопільської області від 03 жовтня 2024 року обвинуваченого ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України та призначено йому покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.

Цим же судом ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 11.11.2024 року.

На вказаний вирок суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу.

12 листопада 2024 року матеріали кримінального провадження№ 0000087 від 14 лютого 2024 року стосовно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України

12 листопада 2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Шумського районного суду Тернопільської області від 03 жовтня 2024 року.

Прокурор у кримінальному провадженні направила до суду клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , оскільки станом на 12.11.2024 року питання щодо продовження раніше обраного ОСОБА_5 запобіжного заходу не вирішено.

В обґрунтування поданого клопотання зазначає, що підставою застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є те, що він обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, а також встановлено обставини, які виправдовують даний запобіжний захід та підтверджують наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України

Заслухавши міркування прокурора про необхідність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 ; обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника - адвоката ОСОБА_6 , які заперечують щодо обрання даного запобіжного заходу і просять застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту; ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України за якими судом першої інстанції його визнано винним та засуджено до 8 років позбавлення волі.

Раніше застосований відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою судом першої інстанції продовжено до 11 листопада 2024 року.

Як встановлено досудовим розслідуванням та вироком суду першої інстанції 14.02.2024 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 , який перебував за місцем свого проживання у приміщенні кімнати в житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, в ході розпивання спиртних напоїв, виник словесний конфлікт із його товаришем ОСОБА_7 , в ході якого у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 , ОСОБА_5 14.02.2024 року близько 17 год. 00 хв., перебуваючи за місцем свого проживання , у приміщенні кімнати житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин, під час словесного конфлікту, знаючи про те, що здоров`я і життя будь-якої людини рівною мірою охороняється законом і протиправне посягання на нього є кримінально карним, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи з прямим умислом, маючи на меті вчинити вбивство, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, взяв зі столу кухонний ніж та умисно, цілеспрямовано і рішуче наніс ОСОБА_7 один удар ножем в передню ділянку грудної клітки зліва в область серця, яке є життєво важливим органом, в результаті чого спричинив йому одиночне, проникаюче поранення передньої поверхні лівої половини грудної клітки, з ушкодженням серцевої сумки, лівого шлуночка серця, що призвело до розвитку масивної гематоми у передньому середостінні потерпілого, спричинило утворення гемоперикарду та лівобічного гемотораксу і супроводжувалось важким гіповолемічним шоком ІІІ ступеня.

Таким чином, ОСОБА_5 Виконав усі дії, які ваажав необхідними для доведення злочину до кінця, однак злочин не закінчив з причин, які не залежали від його волі, оскільки вчасним наданням медичної допомоги вдалось запобігти смерті потерпілого ОСОБА_7 . Та госпіталізувати його до медичного закладу.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_5 . Органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.2 ст. 15, ч.1 ст.115 КК України -закінченому замаху на вбивство, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.

На вказаний вирок обвинуваченим ОСОБА_5 подано апеляційну скаргу, за якою 12 листопада 2024 року відкрито апеляційне провадження.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст.401 КПК України суддя-доповідач протягом десяти днів після відкриття апеляційного провадження за скаргою на вирок суду першої інстанції вирішує клопотання, в тому числі щодо обрання, зміни або скасування запобіжного заходу.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється чи обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та або суду; знищити або сховати будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

Виходячи з положень ч.1 ст.199 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Також, суд повинен враховувати, що відповідно до ч.3 ст.176, ч.1 ст.183 КПК України найбільш суворим запобіжним заходом є тримання під вартою, який є винятковим та застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Виходячи з аналізу матеріалів кримінального провадження та клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу, колегія суддів погоджується з доводами сторони обвинувачення, що обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на даний час відповідає його особі, характеру та тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення, за вчинення кого він визнаний винним та засуджений судом першої інстанції.

Зокрема, суд вважає, що матеріалами кримінального провадження та наданими сторонами кримінального провадження доказами підтверджуються обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення.

Суд звертає увагу, що згідно рішення ЄСПЛ у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom» стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Також, суд погоджується з доводами прокурора про наявність ризиків, передбачені ст.177 КПК України.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 суд приходить до висновку про високу ступінь ймовірності неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого, у випадку обрання йому запобіжного заходу менш суворого, ніж тримання під вартою.

Так, метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, а також запобігання спробі переховуватись від суду, оскільки ОСОБА_5 , який на даний час ніде не працює, не одружений, немає на утриманні неповнолітніх дітей чи людей похилого віку, усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення обране йому судом першої інстанції у виді 8 років позбавлення волі, може навмисно переховуватись від суду, з метою уникнення відповідальності.

За наведених обставин, вважаю, що продовжує існувати обґрунтований ризик того, що обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, а більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою буде недостатнім для забезпечення запобігання цього ризику.

На даний час вирок Шумського районного суду Тернопільської області від 03 жовтня 2024 року відносно ОСОБА_5 не набрав законної сили, а тому, враховуючи положення статей 177, 178 КПК України, з метою уникнення ризиків, які були встановлені в ході досудового розслідування, залишалися на стадії судового розгляду в суді першої інстанції та продовжують існувати на стадії апеляційного провадження, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 183, 197, 331, 401 КПК України, -

у х в а л и в:

Клопотання прокурора у кримінальному упровадженні ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 - задовольнити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого вироком Шумського районного суду Тернопільської області від 03 жовтня 2024 року визнано винним за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Встановити строк дії ухвали до до 10 січня 2025 року включно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя