УХВАЛА

20 серпня 2024 року

м. Київ

справа № 595/1238/23

провадження № 51-3964 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну засудженого ОСОБА_4 на вирок Бучацького районного суду Тернопільської області від 01 лютого 2024 року та ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 29 травня 2024 року щодо нього,

встановив:

У касаційній скарзі засуджений порушує питання про скасування зазначених судових рішень щодо нього та призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), Суд дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог пункту 4 ч. 2, ч. 5 зазначеної статті.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. До касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються.

Проте наведених положень процесуального закону засудженим не дотримано.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Як убачається зі змісту касаційної скарги, засуджений посилається на неповноту судового розгляду, заперечує відповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що в силу статті 433 КПК не є предметом перевірки в порядку касаційної процедури.

Вказуючи на істотне порушення місцевим судом вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність засудженим, не наведено з посиланням на положення статей 412, 413 та 415 КПК правового обґрунтування допущення цим судом таких порушень, які б слугували підставою скасування вироку суду.

Заперечуючи законність ухвали апеляційного суду, всупереч законодавчим положенням засуджений не наводить правового обґрунтування таких порушень під час розгляду у суді апеляційної інстанції з огляду на положення статей 94, 370, 404, 405, 419 цього Кодексу в їх взаємозв`язку, зокрема не зазначає яких порушень норм процесуального закону допустив цей суд, які саме доводи його апеляційної скарги залишились поза увагою цього суду.

Також до касаційної скарги слід додати копії оскаржуваних судових рішень.

Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Бучацького районного суду Тернопільської області від 01 лютого 2024 року та ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 29 травня 2024 року залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків із дня отримання ним ухвали.

У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3