ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2215/24

22 серпня 2024 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Костопіль обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000090 від 12.04.2024 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Костопіль, Рівненської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, непрацюючого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, відповідно до ст. 89 КК України - раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України;

за участю сторін кримінального провадженння:

прокурора - ОСОБА_4

потерпілої - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 , відповідно до рішення Костопільського районного суду Рівненської області № 564/1853/17 від 04.10.2017, яке набрало законної сили 18.10.2017, зобов`язаний сплачувати на користь ОСОБА_5 , аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 900,00 грн щомісячно починаючи з 11.09.2017 до досягнення дитиною повноліття.

На виконання вказаного судового рішення, державним виконавцем Костопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненської області відкрито виконавче провадження за № НОМЕР_1 від 14.11.2017.

Встановлено, що ОСОБА_3 , будучи обізнаним про обов`язок покладений на нього рішенням Костопільського районного суду Рівненської області, протягом 2023 року та на початку 2024 року, маючи неофіційний підробіток за, який щомісячно отримував грошові кошти щонайменше в розмірі 7 000,00 грн, однак, аліментів на утримання дитини не сплачував, жодної матеріальної допомоги своїй малолітній дитині у вказаний період часу не надавав, продуктами харчування та одягом дитину не забезпечував, чим свідомо вчиняв дії спрямовані на умисне злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини.

Крім цього, в період часу із листопада 2017 року по квітень 2024 року, ОСОБА_3 самостійно роботу не шукав, документів, які б свідчили про неможливість працевлаштування чи погіршення стану здоров`я до Костопільського відділу ДВС у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, не надав.

Отже, ОСОБА_3 , будучи фізично-здоровою і працездатною особою, маючи умисел на злісне ухилення від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини, не бажаючи виконувати рішення суду, ігноруючи його, порушуючи обов`язки, що покладаються на батьків сімейним законодавством України, посягаючи на повноцінне життя, нормальний розвиток та здоров`я своєї дитини, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, достовірно знаючи про необхідність сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , злісно ухиляється від сплати аліментів визначених судовим рішенням коштів на утримання малолітньої дитини, що призвело до виникнення заборгованості із сплати аліментів у розмірі 91 761,79 грн, що сукупно складає суму виплат більше як за три місяці відповідних платежів.

Ці умисні дії ОСОБА_3 , які виразилися у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), суд кваліфікує за ч.1 ст. 164 КК України.

В судовому засіданні обвинуваченний ОСОБА_3 , винним себе у пред`явленому йому обвинувачені визнав повністю, підтвердив фактичні обставини справи, щиро розкаявся у вчиненому.

Суд, з`ясувавши думку прокурора, потерпілої та обвинуваченого, щодо визначення обсягу доказів, які підлягають дослідженню та порядок їх дослідження, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорювались. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумніву в добровільності їх позицій, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному суді.

Оцінивши, досліджені докази в їх сукупності, суд вважає встановленим, що зазначеними вище умисними діями ОСОБА_3 , злісно ухиляється від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), а тому ці його дії суд, кваліфікує за ч. 1 ст. 164 КК України.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до вимог ст.65 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", суд, призначає покарання, яке є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

Санкція ч.1 ст.164 Кримінального кодексу України передбачає покарання у виді громадських робіт на строк від вісімдесяти до ста двадцяти годин або пробаційним наглядом на строк до двох років, або обмеженням волі на той самий строк.

При вирішенні питання про призначення ОСОБА_3 , виду та розміру покарання, суд в якості обставин, які його пом`якшують та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення відносить те, що обвинувачений на диспансерному нагляді у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Враховуючи характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, та приймаючи до уваги наявність у ОСОБА_3 обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижує тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, відсутність обтяжуючих обставин, з урахуванням особи винного, має на утриманні одну малолітню дитину, суд вважає за необхідне, обрати обвинуваченому покарання, із передбачених санкцією ч. 1 ст. 164 КК України, у виді громадських робіт.

Цивільний позов - відсутній.

Запобіжний захід - відсутній.

Речові докази - відсутні.

Витрати на залучення експерта - відсутні.

Відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 124, 349,368,373,374,615 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційною інстанцією.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.

СуддяОСОБА_1