ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2024 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі

судового засідання ОСОБА_4

за участю сторін судового провадження:

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 21 серпня 2024 року, -

УСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 21 серпня 2024 року відмовлено у задоволенні скарги захисника підозрюваного ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_5 , подану в порядку ст. 303 КПК України, про скасування повідомлення про підозру від 31 березня 2024 року відносно ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 121 КК України.

Слідчий суддя обґрунтовував прийняте рішення тим, що в даній справі захисник оскаржує повідомлення про підозру не з підстав його невідповідності вимогам ст.ст. 276-278 КПК України, а в зв`язку з переконанням відсутності у органу досудового розслідування доказів про наявність у потерпілого тілесних ушкоджень, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що давало б законні підстави для кваліфікації дій його підзахисного за ч. 1 ст. 121 КК України.

Слідчий суддя вважав, що доводи скарги зводяться до оскарження доказів в кримінальному провадженні, а оцінку доказів може надавати суд під час судового розгляду кримінального провадження.

Крім того стверджував, що на даний час повідомлення про підозру за ч. 1 ст. 121 КК України вже втратило свою актуальність, так як постановою слідчого від 14.08.2024 року дана кваліфікація дій підозрюваного ОСОБА_6 була змінена на ч. 2 ст. 15, п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення, яким скасувати, як незаконне повідомлення про підозру від 31 березня 2024 року складене слідчим СВ поліції № 1 (м. Сторожинець) Чернівецького районного управління поліції ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_7 , погоджене 31.03.2024 року начальником Сторожинецького відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_8 та

ЄУНСС: 723/1250/24 Слідчий суддя: ОСОБА_9

НП: 11-сс/822/265/24 Суддя-доповідач: ОСОБА_1

о 17:40 год 31.03.2024 року начальником СВ поліції № 1 (м. Сторожинець) ЧРУП ГУНП вЧернівецькій області ОСОБА_10 відносно ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 121 КК України.

Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що винесена ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, прийнята з порушенням норм кримінального процесуального закону.

Вважає, що судом не з`ясовані усі обставини, які мають значення для справи, не надано належної оцінки доказам, які наявні в матеріалах справи.

Стверджує, що від початку внесення відомостей до ЄРДР, тобто від 31.04.2024 року і по час подання апеляційної скарги, у слідчого і прокурора взагалі не існувало підстав для кваліфікації діяння ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 121 КК України, а отже повідомлення останньому про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 121 КК України було завідомо незаконним.

Від інших учасників судового розгляду апеляційних скарг та заперечень не надходило.

Також не надходила на адресу апеляційного суду і особиста заява від обвинуваченого ОСОБА_6 про бажання бути присутнім при апеляційному розгляді апеляційної скарги його захисника.

В судове засідання до суду апеляційної інстанції прокурор ОСОБА_11 , яка була належним чином повідомленою про дату, час і місце апеляційного розгляду не з`явилася, при цьому, від неї надійшла заява про розгляд апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_5 розглядати без її участі, що у відповідності до ст. 405 КПК України не перешкоджає проведенню розгляду.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника обвинуваченого ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_5 , який просив задовольнити подану ним апеляційну скаргу, з підстав наведених у ній, дослідивши витребувані матеріали провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Приписами ч. 1 ст. 370 КПК України встановлено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Аналіз змісту оскаржуваної ухвали слідчого судді дає підстави зазначити про те, що вказане судове рішення вищевикладеним вимогам кримінального процесуального закону відповідає з огляду на наступне.

Вимоги ч. 2 ст. 309 КПК України передбачають, що під час досудового розслідування також може бути оскаржена в апеляційному порядку ухвала слідчого судді про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Як з`ясовано, щодо підозрюваного, який на час розгляду скарги районним судом ще перебував у вищевказаному статусі, слідчим СВ поліції № 1 (м. Сторожинець) Чернівецького районного управління поліції ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_7 , велося досудове розслідування в підозрі на вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, від 31.03.2024 року у кримінальному провадженні за № 0000176 від 31.03.2024 р. складено слідчим СВ поліції № 1 (м. Сторожинець) Чернівецького районного управління поліції ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_7 , погоджене 31.03.2024 року начальником Сторожинецького відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_8 та о 17:40 год 31.03.2024 року начальником СВ поліції № 1 (м. Сторожинець) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_10 .

За результатами зібраних доказів у даному кримінальному провадженні, 31.03.2024 року ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Так, поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, тому, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, яка відображена у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

Проаналізувавши зміст повідомленої ОСОБА_6 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, колегія суддів зауважує на тому, що слідчим суддею були досліджені матеріали кримінального провадження, в яких містяться докази, які в своїй сукупності свідчать про наявність «обґрунтованої підозри» та підтверджуються доказами, які містяться в матеріалах вищевказаного кримінального провадження, які було досліджено в судовому засіданні при розгляді скарги.

Дослідивши матеріали судового провадження у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вимоги ст. 276, 277 КПК України, Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та рішень Європейського суду з прав людини, постановлених у справах проти України, слідчим суддею при розгляді скарги захисника-адвоката ОСОБА_5 були враховані, внаслідок чого постановлено судове рішення, яке з огляду на норми процесуального та матеріального права слід вважати законним та обґрунтованим.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, що наведені захисником обставини не є підставами для задоволення скарги, оскільки не свідчать про незаконність чи необґрунтованість повідомлення про підозру. Щодо невинуватості підозрюваного у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, то колегія суддів звертає увагу, що вина доводиться, і відповідно, встановлюється, в ході судового розгляду.

Так, посилання адвоката у поданій апеляційній скарзі на відсутність доказів, які б підтверджували вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, на думку колегії суддів є помилковими, оскільки питання про належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, для підтвердження винуватості підозрюваного, вирішується судом безпосередньо під час розгляду кримінального провадження. Оцінка доказів винуватості, їх допустимість, на даній стадії досудового розслідування слідчим суддею суду першої інстанції перевірці не підлягають.

Апеляційний суд звертає увагу, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, та наявності об`єктивної та суб`єктивної сторони складу злочину, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Також, апеляційний суд зауважує, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, а також кваліфікацію її дій та оцінку фактичних обставин справи. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що захисник до матеріалів за його скаргою на повідомлення про підозру не надав жодного доказу, який би міг хоча б якимось чином викликати сумніви у обґрунтованості повідомленої підозри.

Тому апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді, викладеними в оскаржуваній ухвалі, що вказані стороною захисту обставини, не можуть бути підставами для скасування підозри.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні скарги, слідчий суддя виходив з того, що повідомлення про підозру відповідає вимогам ч. 1 ст. 277 КПК України, та при врученні повідомлення про підозру дотримано вимоги ст. 278 КПК України.

Висловлені під час апеляційного розгляду захисником доводи про необґрунтованість повідомленої підозри, фактично стосуються питань доведеності винуватості, оцінки належності та допустимості зібраних у справі доказів.

Однак, з`ясування вказаних обставин не є предметом доказування при розгляді скарги на повідомлення про підозру.

Перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст. 17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, правильності кваліфікації дій та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупності таких доказів - з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

Такий висновок узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Підстав для висновку про недотримання органом досудового розслідування вимог, визначених Главою 22 КПК України, під час складення повідомлення про підозру та порядку його вручення, колегія суддів не вбачає.

Крім того, як обґрунтовано зазначив слідчий суддя на час розгляду скарги районним судом повідомлення про підозру за ч. 1 ст. 121 КК України вже втратило свою актуальність, так як постановою слідчого від 14.08.2024 року дана кваліфікація дій підозрюваного ОСОБА_6 була змінена на ч. 2 ст. 15, п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України.

Разом з цим, під час апеляційного розгляду апеляційної скарги захисника, судовій колегії стало відомо про те, що 22 серпня 2024 року до Сторожинецького районного суду Чернівецької області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР за № 0000176 від 31.03.2024 р. по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_5 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 21 серпня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні скарги захисника підозрюваного ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_5 , подану в порядку ст. 303 КПК України, про скасування повідомлення про підозру від 31 березня 2024 року відносно ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 121 КК України, без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Судді:

_____________ _________________ ________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3