Провадження № 1-кс/202/5854/2024
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

27 серпня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна - адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000552 від 24.10.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 310 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_5 звернувся з клопотанням, в якому просить накласти арешт на автомобіль марки «TOYOTA CAMRY» державний реєстраційний номер: НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 , і яким користується ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ключ запалення від вказаного автомобіля, заборонивши будь-яким особам користування, відчуження та розпорядження вказаним майном.

Клопотання прокурора обґрунтоване тим, що СУ ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000552 від 24.10.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 310 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 24.10.2023, створили стійке ієрархічне об`єднання - злочинну організацію з метою вчинення злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, а саме незаконний посів, вирощування рослин роду конопель, виготовлення, зберігання та перевезення з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів на території м. Дніпра, до якої залучили у якості виконавців вчинення злочинів осіб, з якими підтримували стабільні, довірливі, тривалі відносини, користуючись у них авторитетом, а саме: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та інших осіб, кожен із яких виконував певну функцію незаконного посіву, вирощування рослин роду конопель, виготовлення, перевезення та зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів на території Дніпропетровської області.

20.08.2024 у кримінальному провадженні на підставі ухвали слідчого судді проведений обшук автомобіля марки «TOYOTA CAMRY» державний реєстраційний номер: НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 , і яким користується підозрюваний ОСОБА_7 .

За результатами обшуку зазначений автомобіль та ключі запалення від нього були вилучені та постановою слідчого визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій було встановлено, що вказаний автомобіль був придбаний за грошові кошти, отриманні в результаті вчинення злочину, та оформлений на близьких підконтрольних осіб з метою конспірації злочинної діяльності та уникнення можливої конфіскації цього майна.

Під час досудового розслідування встановлені достатні дані, які вказують на те, що під час вчинення кримінальних правопорушень особи систематично використовували вищевказаний транспортний засіб для незаконного перевезення з метою збуту та незаконного збуту наркотичних засобів на території міста Дніпра злочинною організацією, що підтверджується матеріалами проведених негласних слідчих (розшукових) дій.

Отже, посилаючись на те, що вказаний речовий доказ містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також може бути предметом спеціальної конфіскації відповідно до статті 96-2 КК України, прокурор просить накласти арешт.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав.

Представник власника майна - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні просив клопотання задовольнити частково, дозволивши користування автомобілем, посилаючись на те, що ОСОБА_6 продала попередній автомобіль, позичила гроші та придбала вищевказаний автомобіль.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання прокурора, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню за наступних підстав:

Слідчим суддею встановлено, що СУ ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000552 від 24.10.2023, в якому 20 серпня 2024 року повідомлено про підозру ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 310 КК України, ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 за ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 310 КК України.

Згідно з матеріалами досудового розслідування, в тому числі повідомленою підозрою, для перевезення, зберігання, збуту наркотичного засобу підозрюваними використовувалися транспортні засоби, зокрема автомобіль «TOYOTA CAMRY» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ,який зареєстрований за ОСОБА_6 , але яким фактично користується її чоловік - підозрюваний ОСОБА_7 .

Постановою слідчого від 20 серпня 2024 року автомобіль «TOYOTA CAMRY» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 визнаний речовим доказом.

При вирішенні питання про арешт цього майна слідчий суддя виходить із того, що відповідно до статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, до яких у тому числі належить арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

За змістом частини 3 статті 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження можуть бути застосовані, якщо слідчий, дізнавач, прокурор доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з частиною 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (частина 3 статті 170 КПК України).

У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України (частина 4 статті 170 КПК України).

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна (частина 5 статті 170 КПК України).

Статтею 96-1 КК України визначено, що спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого, зокрема статтею 310 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 96-1 КК України спеціальна конфіскація застосовується на підставі: 1) обвинувального вироку суду; 2) ухвали суду про звільнення особи від кримінальної відповідальності; 3) ухвали суду про застосування примусових заходів медичного характеру; 4) ухвали суду про застосування примусових заходів виховного характеру.

Частиною 1 статті 96-2 КК України передбачено, що спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: 1) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; 4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Відповідно до частини 4 статті 96-2 КК України гроші, цінності, в тому числі кошти, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, інше майно, зазначені в цій статті, підлягають спеціальній конфіскації у третьої особи, якщо вона набула таке майно від підозрюваного, обвинуваченого, особи, яка переслідується за вчинення суспільно небезпечного діяння у віці, з якого не настає кримінальна відповідальність, або в стані неосудності, чи іншої особи безоплатно, за ринкову ціну або за ціну вищу чи нижчу ринкової вартості, і знала або повинна була і могла знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої цієї статті.

Вищезазначені відомості щодо третьої особи повинні бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів.

Відповідно до частини 11 статті 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно з частиною 1 статті 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий суддя вважає доведеним у судовому засіданні, що були вчинені злочини, пов?язані з незаконним обігом наркотичного засобу, зокрема незаконний посів та вирощування конопель та подальший збут особливо небезпечного наркотичного засобу - канабісу, в яких обґрунтовано підозрюються ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , що підтверджується матеріалами досудового розслідування, зокрема вилученням 20.08.2024 року у підозрюваних під час обшуків наркотичних засобів та інших речових доказів.

Згідно з повідомленими вказаним особам підозрами у вчиненні кримінальних правопорушень для перевезення, зберігання та збуту наркотичних засобів підозрюваними використовувався ряд транспортних засобів, зокрема автомобіль «TOYOTA CAMRY» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ,який зареєстрований за ОСОБА_6 , але яким фактично користується її чоловік - підозрюваний ОСОБА_7 .

Слідчий суддя враховує, що автомобіль «TOYOTA CAMRY» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 визнаний у кримінальному провадженні речовим доказом і може виступати предметом спеціальної конфіскації, так як підозрюваному ОСОБА_7 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтею 310 КК України, і цей автомобіль був набутий його дружиною у лютому 2024 році, тобто в той період, коли йому інкримінується вчинення злочину - незаконного посіву та вирощування конопель та подальший збут особливо небезпечного наркотичного засобу.

Крім того, в силу статті 60 Сімейного кодексу України, якою встановлено презумпцію виникнення права спільної сумісної власності подружжя, це майно є спільною сумісною власністю підозрюваного, якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 307 КК України, санкціями яких передбачено додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

Отже, у разі доведеності підозри ОСОБА_7 його частка у такому майні може підлягати конфіскації відповідно до статті 49 КВК України, якою визначено, що конфіскації підлягає майно, що є власністю засудженого, в тому числі його частка у спільній власності, що узгоджується з судовою практикою (постанова Верховного Суду від 04.10.2022 року по справі № 752/7440/18).

Слідчий суддя вважає доведеним, що в разі не накладення арешту на вищевказане рухоме майно - автомобіль, він може бути відчужений або перетворений, оскільки підозрюваний та його дружина є особами, заінтересованими у результатах досудового розслідування та кримінального провадження в цілому.

Власником або його представником доказів законності набуття цього майна в судовому засіданні надано не було. Відтак у слідчого судді немає підстав не довіряти твердженням прокурора щодо можливого придбання автомобіля за грошові кошти, отримані в результаті вчинення злочину, та відповідність цього майна ознакам, передбаченим пунктом 1 частини 1 статті 96-2 КК України.

Тому на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права власника та інших осіб, у користуванні яких перебуває вказаний транспортний засіб, так як він у подальшому може підлягати конфіскації, в тому числі спеціальній конфіскації, на що прокурор посилається в своєму клопотанні.

Слідчий суддя вважає, що обмеження у праві користування автомобілем є пропорційним завданням кримінального провадження з урахуванням існуючих ризиків його відчуження, перетворення чи розпорядження ним в інший спосіб, і не становитиме надмірний тягар у контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки арешт носить тимчасовий характер і може бути скасований, у тому числі під час досудового розслідування, після встановлення обставин набуття цього майна.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя вважає можливим клопотання прокурора задовольнити повністю, наклавши арешт на автомобіль марки «TOYOTA CAMRY» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , а також ключ запалення від вказаного автомобіля, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Керуючись ст. ст. 131-132, 170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування на автомобільмарки «TOYOTA CAMRY» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 , і яким користується ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також ключ запалення від вказаного автомобіля.

Роз`яснити, що арешт майна може бути скасований з підстав та у порядку, що визначені у частині 1 статті 174 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1