Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/6424/14-к
Провадження № 1-кп/490/354/2021
У Х В А Л А

«28» серпня 2024 року м. Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2

за участі прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

його захисника - ОСОБА_5

потерпілого - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Чорнобаївка Херсонської області, є українцем, громадянином України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 199, частиною 2 статті 199, частиною 1 статті 209 Кримінального Кодексу України

встановив:

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

1. Захисник заявив клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за спливом строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності та закриття провадження у справі відносно нього.

Обвинувачений у суді клопотання захисника підтримав.

2. Прокурор у суді проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття провадження у справі не заперечував.

3. Потерпілий відніс питання про вирішення клопотання захисника на розсуд суду.

Встановлених судом обставин із посиланням на докази

Відповідно до статті 49 Кримінального Кодексу України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули встановлені у пунктах 1-5 частини 1 вказаної статті строки.

Об`єднана палата Касаційного Кримінального Суду у складі Верховного Суду сформулювала висновок про застосування норм права, відповідно до якого:

Особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули зазначені у ч. 1 ст. 49 КК диференційовані строки давності за умови, що протягом вказаних строків особа не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового розслідування або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

Перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, котра вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цьому разі перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. Одночасно факт умисного вчинення особою будь-яких дій, спрямованих на ухилення від слідства або суду є обставиною, яка зупиняє диференційовані строки, визначені в ч. 1 ст. 49 КК.

Якщо особа, що ухилилася від досудового розслідування або суду, буде затримана чи з`явиться із зізнанням до моменту закінчення загального (недиференційованого) строку давності (до спливу 5-річного строку з дня вчинення кримінального проступку чи 15-річного строку з дня вчинення злочину), то диференційовані строки давності, визначені у ч. 1 ст. 49 КК, відновлюються. У цьому разі час, який минув з дня вчинення кримінального правопорушення, до дня, коли особа стала ухилятися від досудового розслідування або суду, а також час, який минув із дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання до дня набрання вироком законної сили, зараховується у диференційований строк давності.

Якщо відновлення диференційованих строків давності, визначених у ч. 1 ст. 49 КК, при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності виявиться для неї менш сприятливим, застосуванню підлягає загальний строк давності, визначений у ч. 2 ст. 49 КК: п`ять років з дня вчинення кримінального проступку, п`ятнадцять років з дня вчинення злочину. За таких обставин до загального строку давності зараховується і час, протягом якого особа ухилялася від досудового розслідування або суду (з дня ухилення до дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання)».

Отже, звільнення від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 Кримінального Кодексу України є можливим за наявності трьох умов:

1.закінчення зазначених у законі строків;

2.не ухилення особи від слідства або суду

3.не вчинення протягом цих строків нового злочину певного ступеню тяжкості;

Вирішення питання про наявність таких у мов в цьому випадку призводить до такого.

А. Щодо закінчення зазначених законом строків.

Вирішуючи питання про те, чи сплили передбачені законом строки давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності, суд, виходе з такого.

Відповідно до положень пунктів 1-5 частини 1 статті 49 Кримінального Кодексу України, питання при закінчення строків давності вирішується, виходячи з:

-початкового моменту перебігу строку давності;

-передбаченої законом тривалість строку давності.

Початковим моментом перебігу строку давності є день вчинення особою діяння, що містить елементи складу кримінального правопорушення, передбаченого Особливою частиною Кримінального Кодексу України.

Тривалість строків давності відповідно до пунктів 1-5 частини 1 статті 49 Кримінального Кодексу України визначається ступенем тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, в свою чергу, відповідно до статті 12 Кримінального Кодексу України, визначається відповідно до санкцій статей Особливої частини цього Кодексу.

Статті Кримінального Кодексу ж, санкції яких мають враховуватись при визначенні ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, визначаються відповідно до вчиненого особою діяння та наявності в такому діянні елементів складу кримінального правопорушення, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Таке доводить, що для вирішення питання про закінчення строків давності слід визначити:

I.сутність вчиненого особою діяння, час його вчинення та наявність в ньому елементів складу кримінального правопорушення, передбаченого в Особливій частині Кримінального Кодексу України;

II.ступінь тяжкості цього діяння;

III.тривалість строку давності

І……Вирішуючи питання про порядок визначення сутності вчиненого ОСОБА_4 діяння, часу його вчинення та наявність в ньому елементів складу кримінального правопорушення, передбаченого в Особливій частині Кримінального Кодексу України, суд виходе з такого.

1. Норма статті 49 Кримінального Кодексу України на відміну від норм, що регулюють звільнення від кримінальної відповідальності з інших підстав, не пов`язує звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності із визнанням цією особою своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, її каяттям у такому або відшкодуванням нею завданої нею шкоди.

Норми §2 глави 24 Кримінального Процесуального Кодексу України, що регулюють порядок звільнення особи від кримінальної відповідальності, зокрема, за цією обставиною, не передбачають, що для звільнення особи від кримінальної відповідальності за цією обставиною необхідними є встановлення внаслідок досудового розслідування або судового розгляду як самого факту вчинення кримінального правопорушення, так й усіх обставин його вчинення. При цьому відповідно до частини 1 статті 17 Кримінального Процесуального Кодексу України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом. Таким чином, діюче законодавство не пов`язує звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності й з встановленням часу та характеру вчиненого особою кримінального правопорушення внаслідок кримінального провадження.

В той же час, у частині 2 статті 285 Кримінального Кодексу України зазначається про звільнення від кримінальної відповідальності особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення.

При цьому, як розтлумачив Верховний Суд України у пункті 3 своєї Постанові від 24 листопада 2016 року у справі № 5-328 К/С-16, системно-структурний аналіз норм Кримінального Процесуального Кодексу доводить, що обвинувачення особи пов`язується з моментом складання обвинувального акта, що містить офіційну, сформовану на досудовому розслідуванні версію про вчинення особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Таке доводить, що при вирішенні питання про можливість звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності сутність вчиненого особою діяння, час його вчинення та наявність в ньому елементів складу кримінального правопорушення, передбаченого в Особливій частині Кримінального Кодексу України, слід визначати, на підставі версії державного обвинувачення про вчинення особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, що викладена в обвинувальному акті.

2. В провадженні Центрального районного суду міста Миколаєва перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 199, частиною 2 статті 199, частиною 1 статті 209 Кримінального Кодексу України.

2.1. У наданому суду обвинувальному акті стверджується, що ОСОБА_4 вчинив злочин за таких обставин.

Так, ОСОБА_4 , маючи злочинний умисел, направлений на придбання, зберігання, перевезення з метою збуту, а також збут підробленої іноземної валюти, у невстановлений досудовим розслідуванням час але не пізніше 02.01.2014, у невстановленому досудовим розслідуванням місці та у невстановленої досудовим розслідуванням особи, придбав незаконно виготовлену, підроблену іноземну валюту, «Євро», у невстановленій сумі, але не менш 18000 Євро, яку, 02.01.2014 з метою збуту перевіз при собі з м. Херсона до м. Миколаєва.

Прибувши до м. Миколаєва, ОСОБА_4 реалізуючи свій злочинний намір, о 13.43 год., зайшов до Миколаївського відділення № 1 ПАТ «Ідея Банк» розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , та звернувшись до касира відділення ОСОБА_8 з проханням здійснити обмін іноземної валюти в сумі 5000 Євро на її гривневий еквівалент, передав їй паспорт громадянина України, МР 399790, на своє ім`я та підроблену іноземну валюту Євро, купюрами номіналом по 200 Євро, при цьому достовірно знаючи та усвідомлюючи, що іноземна валюта, яку він передав касиру ОСОБА_8 для обміну підроблена. Касир ОСОБА_8 не виявивши підробку, здійснила валютно-обмінну операцію, обмінявши ОСОБА_4 підроблену іноземну валюту в сумі 5000 Євро, купюрами номіналом по 200 Євро, на її гривневий еквівалент в сумі 56000 гривень. Незаконно збувши підроблену іноземну валюту та незаконно отримавши грошовій кошти, ОСОБА_4 покинув приміщення Миколаївського відділення №1 ПАТ «Ідея Банк».

Згідно висновків судово-технічної експертизи № 14 від 25.03.2014 року, банкноти номіналом 200 Євро не відповідають банкнотам, які знаходяться в офіційному обігу Європейського Союзу.

02.01.2014 продовжуючи реалізацію свого злочинного плану, ОСОБА_4 , знаходячись в м. Миколаєві, з метою повторного незаконного збуту підробленої іноземної валюти, направився до відділення № НОМЕР_1 ПАТ «Міський Комерційний Банк», розташованого за адресою м. Миколаїв, вул. Радянська, 14. О 16.58 год., ОСОБА_4 прибув до вказаного відділення банку, де, достовірно знаючи та усвідомлюючи, що іноземна валюта Євро, що знаходиться у нього підроблена, звернувшись до касира вечірньої каси відділення банку ОСОБА_9 проханням обміняти 10000 Євро, на їх гривневий еквівалент. ОСОБА_9 пояснила ОСОБА_4 що в зв`язку з браком коштів в національній валюті в касі банку, банк має можливість здійснили обмін лише 5000 Євро, після чого ОСОБА_4 передав касиру ОСОБА_9 підроблену іноземну валюту в сумі 5000 Євро купюрами номіналом по 200 Євро, та паспорт громадянина України, МР 399790, на своє ім`я, після чого ОСОБА_9 не виявивши підробку наведеної іноземної валюти, здійснила валютно-касову операцію, обмінявши ОСОБА_4 5000 підробленої іноземної валюти Євро на її гривневий еквівалент, в сумі 56000 гривень. Повторно збувши підроблену іноземну валюту Євро, ОСОБА_4 незаконно отримавши грошові кошти, покинув приміщення відділення № НОМЕР_1 ПАТ «Міський Комерційний Банк».

Згідно висновків судово-технічних експертиз № 2 від 08.01.2014 року, №10 від 03.03.2014 року, та № 12 від 12.03.2014 року, банкноти номіналом 200 Євро не відповідають банкнотам, які знаходяться в офіційному обігу Свропейського Союзу.

02.01.2014 здійснивши незаконний збут підробленої іноземної валюти Євро, ОСОБА_4 о 17.22 год., знаходячись в магазині «Сотка» розташованому за адресою АДРЕСА_3 , використовуючи електронний термінал ПАТ «КБ ПриватБанк» здійснив поповнення банківського карткового рахунку попередньо відкритого в ПАТ «КБ ПриватБанк» картка ПАТ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_10 , грошовими коштами в сумі 3400 гривень, отриманими в результаті злочинної діяльності, а саме незаконного збуту підробленої іноземної валюти. В подальшому, вказані грошові кошти ОСОБА_4 було використано на особисті потреби.

Вказаними діями ОСОБА_4 вчинив фінансову операцію, з коштами одержаними внаслідок вчинения суспільно-небезпечного протиправного діяння що передувало легалізації (відмиванню) доходів, а також вчинив дії, спрямовані на приховання чи маскування незаконного походження таких коштів, джерела їх походження, а так само використання коштів, одержаних внаслідок вчинення суспільно-небезпечного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів.

02.01.2014 продовжуючи реалізацію свого злочинного плану, ОСОБА_4 знаходячись в м. Миколаєві, з метою повторного незаконного збуту підробленої іноземної валюти, о 17.38 год., прибув до каси (пункт обміну валют) відділення № НОМЕР_3 ТОВ «Фінансова Компанія Абсолют Фінанс Груп» за адресою: АДРЕСА_3 , розташованої в магазині «Сотка», достовірно знаючи та усвідомлюючи, що іноземна валюта яка знаходиться у нього підроблена, звернувшись до касира ОСОБА_11 з проханням обміняти 5000 Євро, на їх гривневий еквівалент, після чого передав касиру ОСОБА_11 підроблену іноземну валюту в сумі 5000 Євро. Касир ОСОБА_11 не виявивши підробку вказаної іноземної валюти, здійснила валютно-касову операцію, обмінявши ОСОБА_4 5000 підробленої іноземної валюти Євро на її гривневий еквівалент, в сумі 56000 гривень. Повторно збувши підроблену іноземну валюту, ОСОБА_4 незаконно отримавши грошові кошти, покинув приміщення відділенні банку.

Згідно висновків судово-технічної експертизи № 4 від 09.01.2014 року, №3 від 08.01.2014, банкноти номіналом 200 Євро не відповідають банкнотам, які знаходяться в офіційному обігу Європейського Союзу.

02.01.2014 ОСОБА_4 продовжуючи свою злочинну діяльність, знаходячись в м. Миколаєві, з метою повторного незаконного збуту підробленої іноземної валюти, близько 23.00 год., знаходячись в холі готелю Україна, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , достовірно знаючи та усвідомлюючи, що іноземна валюта яка знаходиться у нього підроблена, звернувшись до громадянина ОСОБА_6 проханням придбати у нього іноземну валюту в сумі 2200 Євро, обмінявши їх на її гривневий еквівалент. На пропозицію ОСОБА_4 , ОСОБА_6 пояснив що у зв`язку з браком коштів, він може придбати у нього лише 1000 Євро, після чого ОСОБА_4 передав ОСОБА_6 підроблену іноземну валюту в сумі 1000 Євро, а ОСОБА_6 не виявивши підробку вказаної іноземної валюти, передав ОСОБА_4 її гривневий сквівалент в сумі 11000 гривень.

Повторно збувши підроблену іноземну валюту та незаконно отримавши грошові кошти, ОСОБА_4 покинув місце події.

Згідно висновків судово-технічної експертизи № 6 від 20.01.2014 року, банкноти номіналом 200 Євро не відповідають банкнотам, які знаходяться в офіційному обігу Європейського Союзу.

2.2. Вказані дії ОСОБА_4 органами досудового розслідування та публічним обвинуваченням кваліфіковані:

-за частиною 1 статті 199 Кримінального Кодексу України - як придбання, зберігання, перевезення з метою збуту, а також збут підробленої іноземної валюти;

-за частиною 2 статті 199 Кримінального Кодексу України як зберігання, перевезення з метою збуту, а також збут підробленої іноземної валюти вчинене повторно, у великому розмірі

-за частиною 1 статті 209 Кримінального Кодексу України як вчинення фінансової операцію, з коштами одержаними внаслідок вчинення суспільно-небезпечного протиправного діяння що передувало легалізації (відмиванню) доходів, а також вчинив дії, спрямовані на приховання чи маскування незаконного походження таких коштів, джерела їх походження, а так само використання коштів, одержаних внаслідок вчинення суспільно-небезпечного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів.

За такого при вирішенні питання про можливість звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності сутність вчиненого ним діяння, час його вчинення та наявність в ньому елементів складу кримінального правопорушення, передбаченого в Особливій частині Кримінального Кодексу України, суд визначає на підставі версії державного обвинувачення, за якою

02 січня 2014 року той вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 199, частиною 2 статті 199 та частиною 1 статті 209 Кримінального Кодексу України.

Таке дозволяє визначити початковим моментом перебігу строку давності в цьому випадку 02 січня 2014 року.

ІІ……Вирішуючи питання про ступінь тяжкості кримінального правопорушення, вчинення якого інкримінується ОСОБА_4 , суд враховує санкції відповідних частин відповідних статей Кримінального Кодексу України та положення статті 12 цього Кодексу.

Ці норми дозволяють вирішити питання про ступень тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого звинувачений ОСОБА_4 , таким чином.

1. Санкція частини 1 статті 199 Кримінального Кодексу України передбачає максимальне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 07 років.

Відповідно до частини 5 статті 12 Кримінального Кодексу України за такого це кримінальне правопорушення є тяжким злочином.

2. Санкція частини 2 статті 199 Кримінального Кодексу України передбачає максимальне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 10 років.

Відповідно до частини 5 статті 12 Кримінального Кодексу України за такого це кримінальне правопорушення є тяжким злочином.

3. Санкція частини 1 статті 209 Кримінального Кодексу України передбачає максимальне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 06 років.

Відповідно до частини 5 статті 12 Кримінального Кодексу України за такого це кримінальне правопорушення є тяжким злочином.

Отже, кримінальне правопорушення, вчинення якого інкримінується ОСОБА_4 , є тяжким злочином.

ІІІ……Вирішуючи питання щодо тривалості строків давності у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення ОСОБА_4 , суд виходе з приписів частини 1 статті 49 Кримінального Кодексу України.

Відповідно до пункту 4 частини 1 цієї статті у разі вчинення тяжкого злочину строк давності становить десять років.

Таке доводить, що в цьому випадку строк давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності сплив 02 січня 2024 року.

Б. Щодо неухилення обвинуваченого від слідства та суду.

Матеріали справи поза розумним сумнівом свідчать, що після під час здійснення цього кримінального провадження ОСОБА_4 не вчиняв дій, які могли бути кваліфікованими, як ухилення від слідства або суду; тривалість здійснення кримінального провадження ж зумовлена іншими причинами, зокрема станом здоров`я обвинуваченого, його тривалим лікуванням, обставинами, що склались в зв`язку із збройною агресією проти України.

В. Щодо невчинення протягом цих строків нового злочину певного ступеню тяжкості.

Відповідно до частини 3 статті 49 Кримінального Кодексу України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частині першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.

В зв`язку з цим суд відзначає, що з залучених до матеріалів кримінального провадження довідок ІЦ № 6-17072024/48200 від 17 липня 2024 року та № 4-17072024/48200 від 17 липня 2024 року вбачається, що після 02 січня 2014 року ОСОБА_4 злочинів не вчиняв.

Таке доводить, що в цьому випадку перебіг давності не переривався.

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали і положення закону, яким він керувався.

1. Відповідно до статті 286 Кримінального Процесуального Кодексу України суд розглядає клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності за клопотання сторони кримінального провадження

Відповідно до частини 2 статті 288 цього ж Кодексу суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Ці норми дозволяють вирішити заявлене захистом клопотання таким чином.

2. Встановлені судом обставини доводять, що в цьому випадку з моменту вчинення стверджуваного кримінального правопорушення до моменту розгляду клопотання судом встановлені у частині 1 статті 49 Кримінального Кодексу України строки давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності в зв`язку із вчиненням вказаних автором обвинувального акту діянь сплинули.

3. Про наслідки звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 освічений.

Також йому роз`яснено його право на розгляд справи у повному обсязі та можливість під час такого розгляду за наявності до того підстав бути визнаним невинуватим у вчиненні інкримінованих злочинів.

Але таким правом підозрюваний скористатись не побажав та наполягав на задоволенні клопотання прокурора про закриття провадження у справі.

Отже, клопотання захисника про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності в зв`язку із спливом строків давності слід задовольнити, звільнити того від кримінальної відповідальності, а провадження у справі відносно нього - закрити.

Вирішення питання про долю речових доказів.

1. Речові докази у справі речові докази у справі підроблені купюри, як документи /том 2, а.с. 186 191/ на підставі пункту 7 частини 9 статті 100 Кримінального Процесуального Кодексу України слід залишаити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

2. Речовий доказ у справі пластикову картку ПАТ Приват Банк універсальна № 880378 /том 2, а.с. 192 193/ - на підставі пункту 7 частини 9 статті 100 Кримінального Процесуального Кодексу України слід залишаити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Вирішення питання про заходи забезпечення кримінального провадження.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_12 від 20 січня 2014 року накладений арешт на вилучена за місцем проживання обвинуваченого майно, а саме:

-ноутбук DELL, моделі PP 23 LA Ref Number 06111, з зарядним пристроєм та комп`ютерною мишею;

-wi-fi роутер Vega model PT-104;

-wi-fi роутер ASUS WL 52GC;

-комп`ютерний HP моноблок серії N4CUO3239RK

/том 4, а.с. 56-58/

Оскільки цією ухвалою завершується розгляд кримінального провадження, відповідно до частини 4 статті 174 Кримінального Процесуального Кодексу суд під час винесення цієї ухвали має вирішити питання про подальше застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження.

При цьому враховуючи, що цією ухвалою провадження у справі закривається, відповідно до прямих приписів згаданої частини 4 статті 174 Кримінального Процесуального Кодексу України цей арешт підлягає скасуванню.

При цьому вказане майно підлягає поверненню обвинуваченому.

Вирішення питання про судові витрати.

В межах цього кримінального провадження на залучення експертів державних установ було витрачено загалом 6.285 грн. 80 коп.

При цьому діюче кримінальне-процесуальне законодавство /зокрема частина 2 статті 124 Кримінального Процесуального Кодексу України/ відшкодування таких витрат обвинуваченим у разі закриття провадження у справі не передбачає.

Отже, вказані витрати слід віднести на рахунок держави.

Керуючись статтями 369-372, 376 Кримінального Процесуального Кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

1.Клопотання захисника - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності в зв`язку із вчиненням злочину, передбаченого частиною 1 статті 199, частиною 2 статті 199, частиною 1 статті 209 Кримінального Кодексу України - в зв`язку з закінченням строків давності.

Провадження у справі про обвинувачення ОСОБА_13 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 296 Кримінального Кодексу України - закрити.

2.Речові докази у справі підроблені купюри та пластикову картку ПАТ Приват Банк універсальна № 880378 - залишаити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

3.Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_12 від 20 січня 2014 року, на:

-ноутбук DELL, моделі PP 23 LA Ref Number 06111, з зарядним пристроєм та комп`ютерною мишею;

-wi-fi роутер Vega model PT-104;

-wi-fi роутер ASUS WL 52GC;

-комп`ютерний HP моноблок серії N4CUO3239RK

Вказане майно:

-ноутбук DELL, моделі PP 23 LA Ref Number 06111, з зарядним пристроєм та комп`ютерною мишею;

-wi-fi роутер Vega model PT-104;

-wi-fi роутер ASUS WL 52GC;

-комп`ютерний HP моноблок серії N4CUO3239RK

- повернути ОСОБА_4 .

4.Судові витрати у цій справі віднести на рахунок держави.

Ухвала може бути оскарженою до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 7 (семи) днів.

Головуючий суддя = ОСОБА_14 =