Справа № 488/894/24
Номер провадження № 1-кп/488/228/24
У Х В А Л А
Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
його захисника адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальне провадження за обвинуваченням,-
ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.114-2 КК України, -
Прокурором подане клопотання про продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу, яке мотивоване існуванням ризиків, які дають підстави вважати, що у випадку скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обвинувачений може переховуватись від суду (пункт 1 частини 1 статті 177 КПК України) та продовжити злочинну діяльність (пункт 5 частини 1 статті 177 КПК України).
Захисник обвинуваченого, якого останній підтримав, посилаючись на необгрунтованість заявлених прокурором ризиків та на їх недоведеність, просив суд змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.
Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку сторін, суд вважає за доцільне продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, виходячи із наступного:
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 8-ми до 12-ти років.
На переконання суду, суворість передбаченого законом покарання є суттєвим елементом при оцінюванні вказаного ризику та не може бути проігнорована.
Окрім того, частина території нашої країни внаслідок збройної агресії досі не контролюється Україною, тому з урахуванням проросійських поглядів обвинуваченого створює можливості для переховування на такий території.
Поміж іншого, репутація обвинуваченого, який розлучений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працевлаштований, не має стабільного легального джерела прибутку, тобто не має стійких соціальних зв`язків, або інших чинників, які б утримували його від втечі, усвідомлюючи покарання, яке йому загрожує в разі визнання винним за вироком суду, матиме можливість переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.
Щодо ризику вчинення ОСОБА_4 нових злочинів та продовження кримінального правопорушення, то доводи прокурора є слушними, з огляду на те, що ОСОБА_4 має проросійські політичні погляди, те що рф продовжує на території України повномаштабну збройну агресію, тривають бойові дії в тому числі в частині Миколаївської області, ОСОБА_4 є особою, відповідно до обвинувального акту, яка добровільно надала відомості представникам держави, що здійснює збройну агресію проти України, яких встановити та затримати не вдалось за можливе, тому є підстави вважати що він і надалі буде співпрацювати з представниками рф.
Щодо наявності названого ризику також свідчить той факт, що знаходячись на волі, при наявній можливості припинити вчиняти кримінальні правопорушення, добровільно свою злочинну діяльність ОСОБА_4 не зупинив. Такі злочинні дії обвинуваченого були припинені через обставини, які не залежали від його волі, під час його затримання правоохоронним органом після вчинення злочину.
Відповідно до статті 177 КПК України, метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, невчинення іншого кримінального правопорушення, а підставами застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити вказані дії.
Суд погоджується зі стороною обвинувачення у наявності усіх вищевказаних ризиків.
Застосування до обвинуваченого іншого, більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та не є можливим відповідно до імперативних вимог положень ч.6 ст.176 КПК України, згідно з якими під час дії воєнного стану до особи, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.114-2 КК України, за наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, застосовується лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
З огляду на наведене, клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу не є обгрунтованим та задоволенню не підлягає.
Враховуючи, що судовий розгляд до спливу терміну тримання обвинуваченого під вартою не завершений, а зазначені прокурором ризики продовжують мати місце дотепер, суд погоджується із доводами клопотання прокурора про необхідність продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
В обох випадках, оцінюючи баланс між правом особи на свободу та суспільні інтереси безпеки, суд схиляється до думки, що саме суспільні інтереси безпеки з урахуванням особливої тяжкості інкримінованих правопорушень, репутації обвинуваченого та наявних ризиків мають пріоритет.
На підставі викладеного і керуючись ст. 176-178, 183, 331, КПК України, суд,-
Клопотання прокурора задовольнити.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 60 (шістдесяти) діб, а саме до 14.10.2024 року включно.
У клопотанні обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на домашній арешт - відмовити за необгрунтованістю.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, що не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1