печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0002489 від 30.11.2021, -

В С Т А Н О В И В :

Адвокат ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого суддіПечерського районного суду м. Києва із клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01.03.2023 у справі № 757/6583/23 в рамках кримінального провадження № 0002489 від 30.11.2021.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що вказаною ухвалою було накладено арешт на майно, що вилучене під час проведення 15.02.2023 обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме, серед іншого, ноутбук «MacBook» s/n: НОМЕР_1 , моделі НОМЕР_2 ; мобільний телефон марки «IPhone» IMEI1: НОМЕР_3 , з сім-картою, що містить емблему мобільного оператора «Водафон» та номер НОМЕР_4 ; мобільний телефон «IPhone» IMEI1: НОМЕР_5 з сім-картою, що містить емблему мобільного оператора «Водафон» з номером НОМЕР_6 ; мобільний телефон «IPhone» IMEI1: НОМЕР_7 та сім-карту з емблемою «Водафон» з номером НОМЕР_8 ; мобільний телефон «IPhone» IMEI1: НОМЕР_9 ; банківські карти №№ НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , НОМЕР_12 , НОМЕР_13 , НОМЕР_14 , НОМЕР_15 .

Зазначає, що на його думку утримання арештованого майна є безпідставним, так як всі необхідні дії з ним проведено. З огляду на вказане, вважає, що потреба у такому заході забезпечення кримінального провадження, як арешт майна - відпала, а збереження такого арешту призводить до невиправданого втручання у правомочності власника майна.

До початку судового засідання адвокат ОСОБА_3 , через електронний суд подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, вимоги підтримав, просив задовольнити.

Прокурор до початку судового засідання подала заяву про розгляд клопотання за її відсутності, вказавши що заперечує щодо задоволення клопотання.

Вивчивши клопотання, дослідивши матеріали долучені до клопотання, заперечення прокурора, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що Офісом Генерального прокурора здійснюється нагляд за додержанням законів у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні за № 0002489 від 30.11.2021 за ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 361-1 КК України.

В ході здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, 15.02.2023 проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого, серед іншого, виявлено та в подальшому вилучено ноутбук «MacBook» s/n: НОМЕР_1 , моделі НОМЕР_2 ; мобільний телефон марки «IPhone» IMEI1: НОМЕР_3 , з сім-картою, що містить емблему мобільного оператора «Водафон» та номер НОМЕР_4 ; мобільний телефон «IPhone» IMEI1: НОМЕР_5 з сім-картою, що містить емблему мобільного оператора «Водафон» з номером НОМЕР_6 ; мобільний телефон «IPhone» IMEI1: НОМЕР_7 та сім-карту з емблемою «Водафон» з номером НОМЕР_8 ; мобільний телефон «IPhone» IMEI1: НОМЕР_9 ; банківські карти №№ НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , НОМЕР_12 , НОМЕР_13 , НОМЕР_14 , НОМЕР_15 .

Постановою слідчого від 16.02.2023 вилучені під час проведення вищевказаного обшуку речі, в тому чисті й ті арешт яких просить скасувати заявник, визнано та приєднано до матеріалів кримінального провадження як речові докази.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01.03.2023 у справі № 757/6583/23 накладено арешт на вказане майно, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Порядок скасування арешту майна визначений ст. 174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність у заявника права на звернення до суду з клопотанням про скасування арешту майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу (ч. 2 ст. 170 КПК України).

Так, як вбачається з мотивувальної частини ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01.03.2023 у справі № 757/6583/23, задовольняючи клопотання сторони обвинувачення про накладення арешту на майно, слідчий суддя виходив з того, що арешт необхідний з метою збереження речових доказів, оскільки вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, про що слідчим 16.02.2023 прийнято відповідне процесуальне рішення у формі постанови, тобто є доказом злочину, може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом у порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого; обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом (ч.ч. 1, 2 ст. 22 КПК України).

При цьому, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі "Ващенко проти України" (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Вказані норми кримінального процесуального законодавства та відповідна практика Європейського суду з прав людини, вказує, що особі, яка звертається із клопотанням до суду, процесуальним законодавством надаються не лише права, а і покладаються обов`язки.

Так, виходячи із тих питань, які відносяться до компетенції слідчого судді, при дослідженні матеріалів клопотання про скасування арешту майна слідчим суддею встановлено, що заявником не надано доказів того, що необхідність у такому заході забезпечення кримінального провадження як арешт майна, у даному випадку речового доказу - відпала, оскільки долучені документи, які в своїй сукупності не доводять обґрунтованості заявлених вимог про скасування арешту та не спростовують мети його застосування.

Твердження представника власника майна, що збереження такого арешту призводить до невиправданого втручання у правомочності власника майна, не спростовують необхідність його арешту для забезпечення його збереження як речового доказу, запобігання можливості приховування, знищення доказу злочинної діяльності. В даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів реальних негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено

Натомість прокурор у свої запереченнях вказує, що досудове розслідування триває, відносно арештованого майна проводяться слідчі дії.

За вказаних обставин приходжу до висновку, що встановлені слідчим суддею при накладенні арешту обставини, представником заявника спростовано не було, а відтак слідчий суддя враховує не доведеність того, що захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна втратив свою актуальність та підстави, які діяли на момент його застосування відпали.

Аналізуючи доводи клопотання про скасування арешту на майно, слідчий суддя приходить до висновку, що в силу принципу змагальності сторін, заявником не доведено жодного аргументу наведеного в клопотанні, а відтак доводи клопотання про скасування арешту слід визнати безпідставними, такими що не базуються на об`єктивних фактах і правових підставах, які б слугували для його задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 22, 26, 106, 92, 98, 167, 170-175, 309, 392, 532 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0002489 від 30.11.2021 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_5