Справа № 645/5451/24
Провадження № 1-кп/645/496/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2024 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальну справу за кримінальним провадженням № 0000914 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Казахстану, Манжешлацької області, м.Шевченко, громадянина Україна, офіційно не працюючого, не одруженого, із середньою освітою, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , судимого 25.03.2009 року Орджонікідзевським районним судом м.Харкова за ч.3 ст.153 КК України до 10 років позбавлення волі, 09.02.2018 року звільнений з Райківської виправної колонії №73 Житомирської області по відбуттю строку покарання; 13.01.2020 року Ямпольським районним судом Вінницької області за ч.1 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений 29.06.2022 року з Зарківської виправної колонії №43 по відбуттю строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , 24.06.2024 близько 15:15 години перебував в салоні громадського транспортного засобу, а саме автобусу, які слідував за маршрутом АДРЕСА_2 та в цей час рухався біля заправки «БРСМ» за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний і суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, з метою порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, зневажливо ставлячись та ігноруючи норми моралі та етики, усвідомлюючи, що знаходиться у громадському місці, а саме в салоні автобуса, де перебували інші пасажири, та прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил та норм поведінки, з хуліганських спонукань, дістав з кишені своїх штанів та взяв у ліву руку предмет, візуально схожий на гранату, а саме імітаційно- тренувальний виріб «ПІРО-5», а палець правої руки встромив у запобіжну чеку цього виробу та став смикати чеку, чим привів виріб у готовність до використання. Надалі розуміючи, що оточуючі його пасажири сприймають його дії, як погрозу їх життю та здоров`ю, та вибух засобу може потягти за собою спричиненняпасажирам тілесних ушкоджень чи пошкодження їхнього майна, почав подальшою демонстрацією виробу, візуально схожого на гранату, залякувати його застосуванням оточуючих громадян.

Сприймаючи імітаційно- тренувальний виріб «ПІРО-5» як загрозу для життя, здоров?я та майна, пасажири автобусу почали відсідати від ОСОБА_4 та прохати водія про необхідність зупинення автобусу та евакуації для уникнення вказаних наслідків.

У зв`язку з чим, пасажири та водій автобусу були евакуйовані з автобусу маршруту «204», що призвело до припинення руху вказаного транспорту та тривалого порушення спокою громадян.

Однак не зважаючи на повну евакуацію людей та зупинення руху автобусу, ОСОБА_4 для доведення свого злочинного умислу, направленого на грубе порушення громадського порядку, до кінця, з мотивів явної неповаги до суспільства, продовжуючи смикати кільце від виробу, привів його у дієвий стан, внаслідок чого стався вибух в середині автобусу.

Згідно висновку судової вибухово-технічної експертизи №СЕ-19/121-24/19383-ВТХ від 16.08.2024 року надані на дослідження предмети після вибуху є частинами імітаційно-тренувального виробу «ПІРО-5», які до вибухових пристроїв (боєприпасів) не відносяться.

Противоправні дії ОСОБА_4 були припинені 24.06.2024 приблизно о 16 годині 10 хвилин, працівниками поліції, які прибули на місце виклику.

Допитаний в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 визнав вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтвердивши факти його скоєння за обставин, викладених у даному вироку та зазначив, що 24.06.2024 року о 15.15 год. у автобусі 204 маршруту вчинив хуліганські дії із застосуванням «імітаційної гранати».

Враховуючи, що обвинувачений не заперечує фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення, як вони викладені вище, підтвердивши свою позицію в судовому засіданні, а також те, що ним та іншими учасниками судового провадження не оспорюються фактичні обставини справи, вказані в обвинувальному акті, вони правильно розуміють зміст цих обставин, суд, переконавшись в добровільності позиції зазначених осіб, з урахуванням думки учасників процесу вважав, що дослідження доказів на підтвердження вини обвинуваченого, отриманих під час досудового провадження в судовому засіданні не є доцільним.

Таким чином, суд вважав за можливе з урахуванням положень частини 3 статті 349 КПК України, допитати обвинуваченого та дослідити матеріали кримінального провадження в частині, що характеризують особу обвинуваченого, письмові докази щодо розміру судових витрат, речових доказів та заходів забезпечення кримінального провадження.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 296 КК України, як (хуліганство), тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

Вину обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, суд вважає доведеною.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому суд визнає щире розкаяння у вчиненому, оскільки обвинувачені визнали свою провину, висловлювали жаль з приводу вчиненого та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставиною, що обтяжує покарання судом визнається рецидив злочинів.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше судимий: 25.03.2009 року Орджонікідзевським районним судом м.Харкова за ч.3 ст.153 КК України до 10 років позбавлення волі, 09.02.2018 року звільнений з Райківської виправної колонії №73 Житомирської області по відбуттю строку покарання; 13.01.2020 року Ямпольським районним судом Вінницької області за ч.1 ст.185 ККУ до 3 років позбавлення волі, звільнений 29.06.2022 року з Зарківської виправної колонії №43 по відбуттю строку покарання, офіційно не працює, на обліку у лікаря нарколога не перебуває. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 559 від 12.08.2024 року ОСОБА_4 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі дисоціального розладу особистості. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_4 виявляв ознаки вищевказаного психічного хронічного захворювання та перебував у стані гострої неускладненої алкогольної інтоксикації, поза тимчасового розладу психічної діяльності. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за вчинене, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до положень ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочину, умисну форму вини, конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, який, маючи ряд непогашених судимостей, у тому числі і за вчинення тяжких злочинів, вчинив нове кримінальне правопорушення, пом`якшуючі покарання обставини.

Суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі.

Суд вважає, що покарання, призначене за даним вироком, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та таким, що відповідає вимогам розумності, справедливості, особі винного і конкретним обставинам справи.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України.

Згідно ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк покарання за даним вироком рахувати з 10.10.2024 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України у строк покарання ОСОБА_4 зарахувати строк попереднього ув`язнення з 24.06.2024 року по 10.10.2024 року - з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Харківський слідчий ізолятор», застосований відносно ОСОБА_4 , залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Держави витрати за проведення судових експертиз:

судової вибухо-технічної експертизи від 16.08.2024 №СЕ-19/121-24/19383-ВТХ в сумі 6058 грн 24 коп (стягувач платежу Держава, код доходів 24060300);

судової вибухо-технічної експертизи від 30.07.2024 №СЕ-19/121-24/19233-ФХВР в сумі 3786 грн 40 коп. (стягувач платежу Держава, код доходів 24060300).

Речові докази:

паперовий пакет, в середині якого перебуває бейсболка чорного кольору переданий на зберігання до камери зберігання речових доказів (квитанція № 246) після набрання вироком законної сили, повернути обвинуваченому;

сейф-пакет 5825594, в якому знаходиться уламки «Піро 5», які не є частинами вибухового пристрою, та змиви з тильних та долонних поверхонь правої та лівої кисті ОСОБА_4 у паперовому конверті, передані на зберігання до камери зберігання речових доказів (квитанція № 255) - після набрання вироком законної сили, знищити;

медична картка амбулаторного хворого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 - передана на зберігання до камери зберігання речових доказів (квитанція № 259) - після набрання вироком законної сили залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження № 0000914.

Скасувати арешти, накладені ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м.Харкова від 01.07.2024 (справа № 645/3759/24, провадження № 1-кс/645/980/24) та від 01.07.2024 (справа № 645/3759/24, провадження № 1-кс/645/981/24).

Згідно з ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1