Справа № 740/6245/23
Провадження № 1-кп/740/96/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2024 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

- прокурор ОСОБА_3 ,

- обвинувачений ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000995 від 25.07.2023

за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Конотопі Сумської області, є громадянином України, має середню спеціальну освіту, розлучений, зі слів перебуває у фактичних шлюбних відносинах, має неповнолітню дитину, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

установив:

22.07.2023 близько 19 год. 00 хв. ОСОБА_4 перебував біля під`їзду будинку АДРЕСА_3 , де під час розмови зі своїм сусідом ОСОБА_5 останній попросив ОСОБА_4 сходити до магазину та купити йому мінеральну воду, для чого надав йому банківську картку ПАТ «Банк Восток» і повідомив пін код.

У подальшому 22.07.2023 близько 19 год. 10 хв. у приміщенні магазину «Прохлада» за адресою: АДРЕСА_4 , у ОСОБА_4 виник протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення належних ОСОБА_5 грошових коштів з його банківської картки.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, діючи в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, який у подальшому продовжено, таємно для потерпілого ОСОБА_5 у приміщенні вказаного магазину здійснив оплату пляшки горілки «Хортиця» об`ємом 0,5 л за 109,00 грн, після чого підійшов до банкомату «Ощадбанк», розташованого зовні будівлі магазину, та з використанням відомого йому пін коду здійснив операції зі зняття готівки на загальну суму 900,00 грн. Таким чином, ОСОБА_4 викрав належні потерпілому ОСОБА_5 грошові кошти на загальну суму 1009,00 грн, якими розпорядився на власний розсуд для своїх потреб, а саме витратив їх на придбання продуктів харчування.

Указаними діями ОСОБА_4 учинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Обвинувачений у судовому засіданні під час судового розгляду визнав вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, однак відмовився від надання показань. При цьому зазначив, що повернув потерпілому викрадені грошові кошти, про що той написав розписку, яку просив урахувати. Не заявляв жодних інших клопотань, ні в усній, ні в письмовій формі. У судових дебатах заявив про те, що кається в тому, що вчинив, більше такого не повториться.

Потерпілий ОСОБА_5 подав до суду заяву, в якій вказав, що з цивільним позовом до суду звертатися не буде, просив розглянути справу в його відсутність, з будь яким рішенням суду буде згоден.

На підтвердження винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, прокурор надав такі письмові докази:

- протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 25 липня 2023 року, згідно з яким ОСОБА_5 повідомив, що 22.07.2023 він перебував біля будинку АДРЕСА_3 разом із сусідом ОСОБА_6 , якому він дав свою банківську картку № НОМЕР_1 та попросив купити йому мінеральної води. ОСОБА_6 пішов до магазину, а він пішов додому. Після цього сусід ОСОБА_6 приніс йому банківську картку і відразу пішов у невідомому напрямку. Наступного дня він виявив крадіжку грошей з його банківської картки на суму 1000 грн;

- протокол огляду місця події від 25 липня 2023 року, за участю потерпілого ОСОБА_5 , у присутності понятих, з додатком фототаблицею, згідно з яким оглянуто територію біля будинку АДРЕСА_3 , де потерпілий ОСОБА_5 показав місце, де він передав свою банківську картку сусіду ОСОБА_6 ;

- виписка ПАТ «Банк Восток» від 26.07.2023 стосовно отримувача ОСОБА_5 по рахунку приватного клієнта № /0726 за період 01.07.2023 по 26.07.2023;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.07.2023 з додатком довідкою, відповідно до якого свідок ОСОБА_7 впізнала (за сукупністю рис обличчя) на фото № 1 особу на ім`я ОСОБА_6 , котрий 22.07.2023 близько 19:10 год. здійснював оплату карткою в магазині «Прохлада»;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.07.2023 з додатком довідкою, відповідно до якого свідок ОСОБА_8 упізнала (за сукупністю рис обличчя) на фото № 3 особу на ім`я ОСОБА_6 , котрий 22.07.2023 близько 19:10 год. здійснював оплату карткою в магазині «Прохлада»;

- протокол огляду предмета від 31.07.2023 з додатком до протоколу оптичним диском з відеозаписом, згідно з яким слідчий ОСОБА_9 оглянув оптичний диск з відеозаписами з камер відеоспостереження приміщення магазину, де здійснюється роздрібна торгівля продуктами харчування різних безалкогольних та алкогольних напоїв. До приміщення магазину зайшов ОСОБА_4 , який одягнений у зелену куртку, сині з білими смужками спортивні штани, взутий у чорні черевики, підійшов до прилавку, за яким розташовані горілчані вироби. До ОСОБА_4 вийшов продавець, вони розмовляють, ОСОБА_4 указує правою рукою на стілаж з горілчаними виробами. Далі продавець відходить та направляється до касового терміналу, ОСОБА_4 підходить до неї, надає банківську карту помаранчевого кольору. Далі продавець вибирає суму для сплати, бере банківську карту в ОСОБА_4 , вставляє в платіжний термінал, розраховує його, підходить до стелажа з горілчаними виробами, дістає пляшку із прозорою горілчаною рідиною та надає ОСОБА_4 , останній бере пляшку до рук та ховає в ліву кишеню куртки. У судовому засіданні відтворено відеозапис з оптичного диску додатку до протоколу огляду;

- протокол проведення слідчого експерименту від 14.09.2023 з додатком оптичним диском з відеозаписом, відповідно до якого біля четвертого під`їзду будинку АДРЕСА_3 підозрюваний ОСОБА_4 розповів про обставини події, що мала місце 22.07.2023 за його участю та його сусіда ОСОБА_5 . Так, ОСОБА_10 попросив ОСОБА_4 сходити до магазину та купити йому мінеральної води, при цьому надав свою банківську картку та повідомив пін код від неї. ОСОБА_4 , отримавши карту, пішов до магазину «Прохолода», що знаходиться по вул. Шевченка. Отримавши можливість розпоряджатися карткою, ОСОБА_4 вирішив використати її для власних цілей, а саме: придбав у магазині «Прохолода» пляшку горілки «Хортиця» об`ємом 0,5 л, потім з банкомата «Ощадбанк», що знаходиться біля магазину «Прохолода», зняв декількома транзакціями грошові кошти номіналами 500 грн, 200 грн і дві по 100 грн. Указані грошові кошти він використав для власних потреб, а саме на продукти харчування, а горілку, придбану в магазині, випив сам. Приблизно через годину ОСОБА_4 повернувся до ОСОБА_11 та повернув йому картку, воду так і не купив, про придбання горілки та зняття коштів нічого не розповів. Після цього ОСОБА_4 було запропоновано показати про обставини вчинення злочину, на що останній погодився та показав місце біля під`їзду будинку, де зустрів ОСОБА_12 . Далі учасники прослідували за будинок на вул. Незалежності та сіли до службового автомобіля ВАЗ 2109, р. н. НОМЕР_2 , і перемітислися до продуктового магазину, на який указав ОСОБА_4 , та повідомив, що саме тут придбав горілку, та вказав на банкомат «Ощадбанк», який розташований на вулиці біля вказаного магазину, де знімав кошти із картки ОСОБА_11 .

Згідно з наданою обвинуваченим ОСОБА_4 розпискою від 29.04.2024 ОСОБА_5 отримав грошові кошти в розмірі 1000,00 грн, які були незаконно зняті ОСОБА_4 з його банківської картки.

Оцінивши зазначені вище докази у своїй сукупності, суд дійшов висновку про доведеність поза розумним сумнівом вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану.

При оцінці доказів суд також ураховує положення ч. 3 ст. 62 Конституції України, яка передбачає, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до положень ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Статтею 84 КПК України встановлено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Разом з цим відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд застосовує як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях у справі «Коробов проти України» від 21.10.2011, у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 Європейський суд з прав людини зазначив, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Так, ч. 4 ст. 185 КК України передбачає відповідальність за крадіжку, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене, зокрема, в умовах воєнного стану.

Об`єктивна сторона злочину проти власності полягає у викраденні чужого майна. Від усіх інших форм викрадення крадіжку відрізняє спосіб вилучення такого майна таємність. Таємним визнається таке викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілих чи інших осіб.

Для наявності суб`єктивної сторони таємного викрадення чужого майна має бути встановлено, що особа діяла з прямим умислом, усвідомлюючи, що посягає на чужу власність, на яку він не має ніякого права, передбачає спричинення матеріальної шкоди в певному розмірі і бажає спричинити таку шкоду.

Змістом умислу винного при крадіжці охоплюється його переконаність у тому, що викрадення ним майна здійснюється таємно від потерпілого або очевидців, за відсутності сторонніх осіб. Обов`язковою ознакою крадіжки є корисливий мотив спонукання до незаконного збагачення за рахунок чужого майна та корислива мета збагатитися самому, або незаконно збагатити інших осіб, в долі яких зацікавлений винний.

Суспільна небезпечність даного злочину полягає в тому, що він порушує право громадян на власність та полягає у протиправному безоплатному вилученні чужого майна і оберненні його на користь винної особи, що завдає шкоди власникові.

При цьому під безоплатністю розуміється вилучення майна на користь винного без еквівалентної заміни, тобто без рівноцінного відшкодування вилучених матеріальних цінностей іншим майном, грошовими коштами або людською працею.

Корисливий мотив при вчинені злочинів проти власності полягає в прагненні винного протиправно обернути чуже майно на свою користь.

Таким чином, із суб`єктивної сторони таємне викрадення чужого майна полягає в наявності лише прямого умислу, де винна особа усвідомлює, що протиправно безоплатно вилучає чуже майно і обертає його на свою користь, чим завдає шкоди власникові.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Вирішуючи питання щодо кваліфікації дій обвинуваченого, суд вважає, що органом досудового розслідування правильно кваліфіковано його дії за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Оцінивши встановлені у справі обставини, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , не встановлено.

Також при призначенні покарання суд ураховує відомості про особу обвинуваченого, а саме те, що він є громадянином України, має середню спеціальну освіту, розлучений, зі слів перебуває у фактичних шлюбних відносинах, має неповнолітню дитину, не працевлаштований, хоча працездатного віку, має місце реєстрації, за яким не проживає, за постійним місцем проживання характеризується посередньо, на обліку в лікаря психіатра не перебуває, разом з цим перебуває на обліку в лікаря нарколога з приводу захворювання на алкоголізм, знаходився на стаціонарному лікуванні в психоневрологічному відділенні КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» з 27.02.2021 по 04.03.2021, раніше не судимий.

Разом з цим суд ураховує ставлення обвинуваченого до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості, його поведінку після вчинення кримінального правопорушення, а саме відшкодування завданих збитків потерпілому.

За сукупністю вищенаведених обставин, ураховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України в межах, установлених у санкції вказаної частини статті КК України, а саме у виді позбавлення волі.

Зважаючи на позицію прокурора про можливість звільнення обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, а також з урахуванням наданої органом пробації досудової доповіді, згідно з якою виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, суд вважає за можливе застосувати ст. 75 КК України та звільнити обвинуваченого від відбуття покарання з випробуванням.

Згідно зі ст. 75 КК України, якщо суд, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Наведені вище обставини у сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та надають підстави для застосування ст. 75 КК України, тому суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, установивши йому іспитовий строк, оскільки виправлення останнього можливе без реального відбування покарання та ізоляції від суспільства.

Водночас суд вважає, що з метою забезпечення належної поведінки ОСОБА_4 у період дії іспитового строку, відповідно ст. 76 КК України на нього слід покласти обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_4 , попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 в указаному кримінальному провадженні не обирався, і суд не вбачає підстав для його обрання, клопотання з цього приводу відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не подавався.

Процесуальні витрати в справі не понесені.

Питання щодо документа слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 100, 369 - 371, 373, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Документ оптичний носій з відеозаписом з камер відеоспостереження зберігати в матеріалах справи.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Суддя ОСОБА_1