Справа № 570/1511/24
номер провадження 1-кп/570/252/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2024 року м. Рівне

Рівненський районний суд Рівненської області в особі судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродж., реєстр. та прож. АДРЕСА_1 ), з професійно-технічною освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України,

в с т а н о в и в :

10 лютого 2024 року, приблизно о 20:30 год., у темну пору доби, ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем марки Renault Laguna, реєстраційний номер (тимчасові номерні знаки) НОМЕР_1 , рухався вул. Шкільною (Радгоспна) в с. Біла Криниця Рівненського району Рівненської області, зі сторони вул. Грушевського в напрямку вул. Незалежності вказаного населеного пункту, зі швидкістю 25 км/год, з увімкненим ближнім світлом фар та габаритами, проявив неуважність до дорожньої обстановки, яка склалася, та під час виникнення перешкоди для руху, яку водій об`єктивно спроможний виявити, негайно не вжив заходів для зупинки керованого ним автомобіля, та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , який лежав на проїзній частині, хоча мав технічну можливість уникнути наїзду на останнього.

Такими діями ОСОБА_4 порушив вимоги пункту 12.3 Правил дорожнього руху, згідно якого, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, або безпечного для інших учасників дорожнього руху об`їзду перешкоди, що знаходиться у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням суспільно-небезпечних наслідків.

У результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження: відкритий багато уламковий перелом великогомілкової кістки в середній третині та множинні переломи малогомілкової кістки правої гомілки із значним зміщенням фрагментів, відкриті рани гомілки, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя.

Крім того, 10 лютого 2024 року, приблизно о 20:30 год., за вищевказаних обставин, ОСОБА_4 достовірно знаючи та усвідомлюючи, що своїми діями поставив потерпілого ОСОБА_5 , який був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану,в небезпечний для життя стан і, маючи можливість, не надав йому будь-якої допомоги, залишив потерпілого на дорозі та зник з місця події.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні визнав свою вину у вчиненні вказаних злочинів. Своїми поясненнями підтвердив наведені обставини вчинення ним вказаних злочинів. Зокрема, пояснив, що має право керування ТЗ з 2015 р. За вказаних обставин він їхав вищевказаним автомобілем у вечірній час, зі швидкістю близько 25км/год, був туман. Потерпілого на дорозі попередньо він не побачив, а побачив лише коли наїхав на нього переднім правим колесом, також біля нього лежав велосипед. Виходив із авто та запитував у потерпілого про його стан, але злякавшись поїхав додому, швидку та поліцію не викликав. Машина, якою він їхав була не його, а сусіда по під`їзду в будинку. Поставивши машину в дворі будинку, віддав ключі власнику, про ДТП при цьому нічого не сказав. В поліцію прийшов сам через 2 дні, після того, як встановили ТЗ, причетний до ДТП, та він зрозумів, що його буде викрито. Повідомив, що відшкодував потерпілому на лікування 70 тисяч гривень. При цьому, обвинувачений вказував про щире каяття.

Крім визнання вини обвинуваченим, його винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується наступними доказами.

Потерпілий ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі (а.с. 17). Зазначив про відсутність претензій до обвинуваченого та відшкодування завданої шкоди. Цивільний позов не подавав. Просив суворо не карати обвинуваченого та позбавляти його волі реально.

Також судом досліджено докази, що містяться у матеріалах кримінального провадження, які були надані суду стороною обвинувачення та стороною захисту, зокрема:

із протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, схеми до нього та фототаблиці від 10.02.2024 р. (а.с. к.п. 25-40) вбачається, що в ході вказаної слідчої дії встановлено, що місцем дорожньо-транспортної пригоди є АДРЕСА_2 . Вид покриття асфальтобетонне, без пошкоджень. Дорожнє покриття для 2 напрямків, шириною 5,9 м. Загальний стан видимості дороги та зона елементів проїзної частини з робочого місця водія на момент огляду нічим не обмежується. На місці ДТП наявний велосипед, гумовий черевик (на праву ногу), також виявлено плями речовини бурого кольору. Сліди гальмування не виявлено.

Також оглянуто протокол слідчого експерименту за участю ОСОБА_4 від 20.03.2024 р. із додатком: схемою та фототаблицею, в ході проведення вказаної слідчої діїОСОБА_4 на місці події показував та пояснював щодо обставин ДТП, що відбулася відбулася за його участі 10.02.2024 р. (а.с. к.п. 29-34). Також за результатами замірів було встановлено, що видімість перешкоди складала 41 метр.

Згідно висновку інженерно-транспортної експертизи від № СЕ-19/118-24/2140-ІТ від 26.03.2024 р. (а.с. к.п. 91-100), в передній частині автомобіля Renault Laguna, реєстраційний номер (тимчасові номерні знаки) НОМЕР_1 навяні пошкодження (пошкодження рамки-утримувача номерного знаку та відсутність накладки омивача правої фари), які характерні для контакту з перешкодою (пішоходом).

Згідно висновку інженерно-транспортної експертизи від № СЕ-19/118-24/3509-ІТ від 27.03.2024 р. щодо дослідження обставин та механізму ДТП (а.с. к.п. 112-118) вбачається, що в зазначеній дорожній обстановці водій автомобіля, Renault Laguna, реєстраційний номер (тимчасові номерні знаки) НОМЕР_1 , ОСОБА_4 для забезпечення безпеки дорожнього руху з технічної точки зору повинен був діяти у відповідності до вимог п. 12.3 ПДР.

При заданому комплексі вихідних даних, в даній дорожній обстановці, дії водія автомобіля Renault Laguna, реєстраційний номер (тимчасові номерні знаки) НОМЕР_1 , ОСОБА_4 не відповідали вимогам п. 12.3 ПДР, що з технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку з скоєнням даної дорожньо-транспортної пригоди.

З висновку судово-медичної експертизи від 22.03.2024 р. № 220 (а.с. к.п. 59-60), вбачається що у ОСОБА_5 встановлено тілесні ушкодження: відкритий багато уламковий перелом великогомілкової кістки в середній третині та множинні переломи малогомілкової кістки правої гомілки із значним зміщенням фрагментів, відкриті рани гомілки, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя. З висновку судово-медичної токсикологічної експертизи від 26.03.2024 р. № 533 (а.с. к.п. 64-65) у наданій на дослідження крові ОСОБА_5 (потерпілого) виявлено етиловий спирт в концентрації 1,96 проміле.

Про дослідження інших доказів, щодо обставин справи сторони не зверталися, на їх дослідженні не наполягали. Тому, такі докази суд не досліджує, із урахуванням вимог ст. 22, 26 КПК України, щодо змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, також диспозитивності, а також ч. 3 ст. 349 КПК України.

При розгляді даної справи, суд забезпечив усім учасникам провадження належні умови для реалізації сторонами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Будь-яких належних та допустимих доказів на спростування доказів обвинувачення під час судового розгляду суду не надано. Судом встановлено, що всі докази, досліджені в судовому засіданні і покладені в основу вироку, є достовірними, допустимими і достатніми, які повною мірою підтверджують встановлені в суді фактичні обставини по справі.

Враховуючи наведене, оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованих йому злочинах повністю доведена. Дії обвинуваченого ОСОБА_4 підпадають під ознаки злочинів передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжкі тілесні ушкодження та ч. 1 ст. 135 КК України - завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок іншого безпорадного стану, коли той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

За місцем проживання обвинувачений ОСОБА_4 характеризується позитивно.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно обвинувального акту є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

Враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень (вчинено тяжкий злочин з необережності та нетяжкий злочин), наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного який характеризується позитивно, працездатний та працює, раніше не судимий та не притягався до адміністративної відповідальності за порушення правил безпеки дорожнього руху, наявність права керування транспортиними засобами, стан його здоров`я, те, що на обліку у лікаів нарколога та психіатра не перебуває, наведені обставини справи, відсутність обтяжуючих покарання обставин, настання наслідків ДТП у виді тяжких тілесних ушкоджень потерпілого, ставлення винного до таких наслідків, із урахуванням позиції потерпілого, доводів прокурора, суд вважає, що для виправлення та перевиховання ОСОБА_4 необхідним є призначення покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, згідно із санкцією частини 2 статті 286 КК України, а також у виді обмеження волі в межах строку, згідно із санкцією частиною 1 статті 135 КК України.

Покарання за сукупністю злочинів слід призначити згідно ч. 1 ст. 70 КК, а беручи до уваги всі вказані вище обставини, шляхом часткового складання призначених покарань, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення підсудним нового злочину.

При цьому, підстав для застосування ст. 69 та ст. 75 КК України у даному випадку судом не встановлено. Застосування вказаних норм не є обов`язковим для суду, а є його дискреційним повноваженням. Тобто можливістю вибору одного з юридично дозволених варіантів правозастосовного рішення, що є умовою ефективного правозастосування норм права суб`єктами застосування для прийняття правильного, законного та обґрунтованого рішення. Дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду. У даному випадку взято до уваги й те, що Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним»; «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

У даному випадку суд враховує обставини вчиненого, ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії нетяжких та необережних тяжких, однак обвинувачений вчинив неумисний злочин проти життя і здоров`я особи, дані про особу обвинуваченого, який повністю визнав себе винним, раніше не судимий, позитивну характеристику за місцем проживання, працевлаштований, наявність міцних соціальних зв`язків, стан здоров`я обвинуваченого. Судом також береться до уваги те, що обвинувачений вказував про щире каяття та сприяв розкриттю злочину, відсутність обставин, які обтяжують покарання, встановлену поведінку обвинуваченого відразу після ДТП, та подальші його дії відомості про відшкодування шкоди потерпілому.

Застування ст. 75 КК України у даному випадку може призвести до знівелювання інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини (додатково див. про рівність та недопустимість дискримінації особи в рішенні Конституційного Суду України від 12.04.2012 р. № 9-рп/2012).

Також суд застосовує додаткове покарання виді позбавлення права керування в на мінімальний строк для такого покарання, згідно санкції ч. 2 ст. 286 КК України, яке має на меті недопущення вчинення даною особою в подальшому злочинів в результаті використання права керувати транспортними засобами, та у конкретному випадку призначено з огляду на суспільну небезпечність і характер злочину, обставини справи, особу винного, а також зазначене про обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання (додатково: Постанова ККС ВС у справі № 686/3244/20 (провадження № 51-4031км20) https://reyestr.court.gov.ua/Review/93014978).

На думку суду, саме таке покарання, відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, адже відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. При прийнятті такого рішення, суд враховує, що через дотримання засад призначення покарання реалізуються принципи справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Зазначається, що справедливість покарання визначається з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Питання щодо речових доказів вирішується судом у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 368-370, 373-374 КПК України, суд

з а с у д и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки;

- за ч. 1 ст. 135 КК України - у виді обмеження волі на строк 2 роки;

Визначити покарання за сукупністю злочинів, згідно ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань - у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.

Строк відбування основного покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі обраховувати з моменту приведення вироку до виконання.

Строк відбування додаткового покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення права керувати транспортними засобами обчислюється з моменту відбуття основного покарання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення судових експертиз під час досудового розслідування в загальній сумі 6 тис. 058 грн. 24 коп.

Реквізити для сплати витрат на експертизи: Отримувач коштів: ГУК у Рівненській обл./ Рiвнен.міс.тг/21081100, Код отримувача (ЄДРПОУ): 38012494, номер рахунку(IBAN): UA0017527, код класифікації доходів бюджету: 21081100

Скасувати арешт автомобіля Renault Laguna, реєстраційний номер (тимчасові номерні знаки) НОМЕР_1 , та велосипеда накладений ухвалами слідчого судді Рівненського районного суду Рівненської області від 20.02.2024 р. (а.с. к.п. 35-37).

Речові докази (див. розділ ІV реєстру матеріалів досудового розслідування а.с. 14):

- автомобіль Renault Laguna, реєстраційний номер (тимчасові номерні знаки) НОМЕР_1 повернути власнику ОСОБА_6 ;

- велосипед та гумовий черевик повернути потерпілому ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення, згідно ч. 2 ст. 394, ст. 395 КПК України.

Суддя ОСОБА_1