ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

іменем України

Справа № 210/5110/24

Провадження № 1-в/210/638/24

23 вересня 2024 року м. Кривий Ріг

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривий Ріг клопотання начальника Державної установи «Криворізька виправна колонія (№ 80)» про приведення покарання засудженому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до чинного законодавства,

ВСТАНОВИВ :

09 вересня 2024 року начальник Державної установи «Криворізька виправна колонія (№ 80)» ОСОБА_5 звернувся в суд із клопотанням в порядку п.13 ч.1 ст.537, п.1 ч.2 ст.539 КПК України, ст. 5, ч.2 ст.74 КК України, в якому просить приведення покарання засудженому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до чинного законодавства.

В обґрунтування клопотання покликається на те, що засуджений ОСОБА_4 раніше судимий вироком Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.09.2022 року за ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 357, ч.1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки та вироком Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.07.2023 року за ч.3 ст. 190, ч.1 ст. 361, ч.1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуду частину покарання за вироком від 26.09.2022 року, остаточно призначено 5 роки 3 місяці позбавлення волі.

Представник Державної установи «Криворізька виправна колонія (№ 80)» в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду клопотання. Поза межами судового засідання від представника Державної установи «Криворізька виправна колонія (№ 80)» ОСОБА_6 надійшла заява, в якій останній просив суд проводити розгляд справи без його участі.

Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, подав суду заяву в якій просить розглянути справу без його участі.

Прокурор в судовому засіданні щодо клопотання про звільнення засудженого ОСОБА_4 у зв`язку з декриміналізацією вчинених ним діянь не заперечував.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до такого висновку.

Згідно із ч. 1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Пунктом 1 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Частинами 2 і 3 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів клопотання та встановлено під час судового розгляду, вироком Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.09.2022 року у справі № 216/3527/22, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України та призначити йому покарання: за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік; за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 до відбуття покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 2 роки та покладено обов`язки передбачені п.п. 1,2 ч.1, п.2 ч. 3 ст.76 КК України.

Згідно зазначеного вироку, 09 червня 2022 року ОСОБА_4 спричинив потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 1791 гривня 40 копійок та 08.05.2020 року спричинив потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 961 гривень 10 копійок, його дії кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України за ознаками: таємне викрадення майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Відповідно до вироку Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.07.2023 року у справі № 216/1610/23, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 361 КК України та призначити йому покарання: за ч. 3 ст. 190 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі; за ч. 1 ст. 361 КК України у вигляді 2 років обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням призначено ОСОБА_4 , покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 71 КК України до даного покарання частково приєднати засудженому ОСОБА_4 невідбуте покарання за вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.09.2022 року та визначити йому для відбування остаточне покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі.

Згідно зазначеного вироку, 23 грудня 2022 року ОСОБА_4 заволодів чужим майном шляхом обману, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки чим завдав майнову шкоду на загальну суму 1400 гривень, дії ОСОБА_4 були кваліфіковані за ч. 3 ст. 190 КК України за ознаками: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.

Таким чином, встановлено, що засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання у Державній установі «Криворізька виправна колонія (№80)» за вироком Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.07.2023 року, до якого на підставі ч.1 ст.71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.09.2022 року.

На час, до якого відносяться інкриміновані обвинуваченому ОСОБА_4 діяння, положення ч. 1 ст. 51 КУпАП діяли в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за викрадення чужого майна» №1449-VI від 04.06.2009 (далі - Закон України №1449-VI від 04.06.2009), згідно з якими було встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Викрадення чужого майна вважалося дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (ч. 3 ст. 51 КУпАП в редакції Закону України № 1449-VI від 04.06.2009).

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Положеннями ст. 185 КК України встановлено кримінальну відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

У нормах КК України не встановлено розміру вартості майна, що є предметом крадіжки.

Таким чином, відповідно до ч. 3 ст. 51 КУпАП в редакції Закону України № 1449-VI від 04.06.2009 у 2022 році на час, до якого відносяться інкриміновані ОСОБА_4 діяння згідно вироку Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.09.2022 року у справі № 216/3527/22 та вироку Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.07.2023 року у справі № 216/1610/23 крадіжка чужого майна вважалася дрібною, якщо вартість такого майна на момент здійснення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто 248 грн 10 коп. Якщо вартість викраденого майна перевищувала 248 грн 10 коп, то наставала кримінальна відповідальність.

З 09.08.2024 набув чинності Закон України № 3886-IX від 18.07.2024, яким статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції. Зокрема, встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 КУпАП в редакції Закону України № 3886-IX від 18.07.2024, чинній з 09.08.2024, встановлено адміністративну відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння (ч.2 ст. 4 КК України).

Згідно із ч.6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Частиною 1 статті 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Таким чином, має місце часткова декриміналізація, а саме діянь, які полягають у крадіжці майна, вартістю до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи зазначені зміни до законодавства, а також положення наведеної вище ч.2 ст. 4 КК України та ч.1 ст.5 КК України, шахрайство у розмірі до 2481 грн. на час, до якого відносять інкриміновані ОСОБА_4 діяння (09.06.2022 року, 23.12.2022 року), кваліфікувалися б за ч. 1 ст. 51 КУпАП, як дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, а таємне викрадення чужого майна вартістю понад 2481 грн. - за ч.1 ст.185 КК України (крадіжка), а за наявності кваліфікуючих ознак (наприклад вчинення повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаної з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище) - за відповідною частиною статті 185 КК України або за ч.1 ст.190 КК України (шахрайство), а за наявності кваліфікуючих ознак за відповідною частиною статті 190 КК України.

Враховуючи наведене вище, оскільки згідно вироку Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.09.2022 року у справі № 216/3527/22 яким ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України та завдано шкоду у розмірі 961,10 грн., що не перевищує поріг настання кримінальної відповідальності за крадіжку на час вчинення відповідного злочину, відтак наявні підстави стверджувати про внесення змін, які б усували караність ОСОБА_4 за вчинення зазначеного кримінального правопорушення, а саме у зв`язку із декриміналізацією вчинених ним діянь.

Таким чином, у зв`язку з декриміналізацією вчиненого діяння передбаченого ч.4 ст. 185 КК України ОСОБА_4 слід вважати засудженим вироком Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.09.2022 року у справі № 216/3527/22 за ч.1 ст. 357 КК України до покарання у вигляді обмеження волі на строк 1 рік.

Щодо вироку Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.07.2023 року у справі № 216/1610/23, яким ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 190, ч.1 ст. 361 КК України та завдано шкоду у розмірі 1400 грн., що не перевищує поріг настання кримінальної відповідальності за крадіжку на час вчинення відповідного злочину, відтак наявні підстави стверджувати про внесення змін, які б усували караність ОСОБА_4 за вчинення зазначеного кримінального правопорушення, а саме у зв`язку із декриміналізацією вчинених ним діянь.

У зв`язку з декриміналізацією вчиненого діяння передбаченого ч.3 ст. 190 КК України ОСОБА_4 слід вважати засудженим вироком Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.07.2023 року у справі № 216/1610/23 за ч. 1 ст. 361 КК України до покарання у вигляді 2 років обмеження волі. На підставі ч.1 ст. 71 КК України до даного покарання частково приєднати засудженому ОСОБА_4 невідбуте покарання за вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.09.2022 року та визначити йому для відбування остаточне покарання у виді 2 роки 2 місяць обмеження волі.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у зв`язку з декриміналізацією вчинених ОСОБА_4 протиправних дій вирок Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.09.2022 року у справі № 216/3527/22 та вирок Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.07.2023 року у справі № 216/1610/23 слід привести у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-IX від 18.07.2024.

Зокрема, ОСОБА_4 слід вважати засудженим за вироком Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.09.2022 року у справі № 216/3527/22 за ч.1 ст. 357 КК України до покарання у вигляді обмеження волі на строк 1 рік та вироком Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.07.2023 року у справі № 216/1610/23 за ч. 1 ст. 361 КК України до покарання у вигляді 2 років обмеження волі, на підставі ч.1 ст. 71 КК України до даного покарання частково приєднати засудженому ОСОБА_4 невідбуте покарання за вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.09.2022 року та визначити йому для відбування остаточне покарання у виді 2 роки 2 місяць обмеження волі, із врахуванням норми п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, що одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі, призначити остаточне покарання ОСОБА_4 - позбавлення волі на строк 1 рік 1 місяць. Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з часу приведення вироку до виконання, а саме із 15.09.2023 року.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України,

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання начальника Державної установи «Криворізька виправна колонія (№ 80)» про приведення покарання засудженому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до чинного законодавства - задовольнити.

Привести у відповідність чинному законодавству вирок Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.09.2022 року у справі № 216/3527/22.

Д ОСОБА_7 вважати засудженим за ч. 1 ст.357 КК України із призначенням покаранні у виді обмеження волі на строк 1 рік.

Привести у відповідність чинному законодавству вирок Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.07.2023 року у справі № 216/1610/23.

Д ОСОБА_7 вважати засудженим зач. 1 ст. 361 КК України до покарання у вигляді 2 років обмеження волі, на підставі ч.1 ст. 71 КК України до даного покарання частково приєднати засудженому ОСОБА_4 невідбуте покарання за вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.09.2022 року та визначити йому для відбування остаточне покарання у виді 2 роки 2 місяць обмеження волі, та із врахуванням норми п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, згідно з якою одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі, призначити остаточне покарання ОСОБА_4 - позбавлення волі на строк 1 рік 1 місяць.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з часу приведення вироку до виконання, а саме з 15.09.2023 року.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1