ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №630/91/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/288/24 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.115 КК України
УХВАЛА

Іменем України

09 жовтня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова в режимі відеоконференції кримінальне провадженняза апеляційними скаргами обвинуваченого та його захисника, прокурора на вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 серпня 2023 року стосовно ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харків, громадянин України, українець, з повною середньою освітою, неодружений, не працюючий, без реєстрації адреси мешкання, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

засуджений за ч. 1 ст. 115 КК України до 10 (десяти ) років позбавлення волі.

Згідно вироку, 07 листопада 2022 року приблизно о 16 год. 00 хв., більш точного часу у ході проведення досудового розслідування та судового розгляду встановити не виявилось можливим, ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де він проживав з дозволу ОСОБА_9 , коли під час спілкування з останнім між ними виникла сварка.

В ході цієї сварки, ОСОБА_8 , діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_9 , керуючись мотивом неприязного відношення до потерпілого, з метою протиправного заподіяння йому смерті, наніс йому декілька ударів кулаками рук в область голови. В результаті чого, ОСОБА_9 не встояв на ногах та впав на підлогу, але не дивлячись на це, ОСОБА_8 , який мав над потерпілим фізичну перевагу, реалізуючи свій злочинний намір, знайшовши на території двору домоволодіння метало-пластиковий відрізок, за зовнішніми ознаками схожий на відрізок від віконної частини рами білого кольору, повернувся у середину будинку та продовжив побиття ОСОБА_9 , завдаючи йому в цілому не менше 4-х ударів ззаду, як в область його голови, так і в область тулубу.

Після цього, ОСОБА_9 , після отриманих тілесних ушкоджень, впав поміж проходом між кімнатами будинку обличчям до низу. Після чого, ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 , близько 5 разів підходив до ОСОБА_9 , який на той момент лежав на підлозі в будинку та загалом наніс не менше 30-ти ударів ногами і руками по тулубу, голові та кінцівкам тіла ОСОБА_9 .

У подальшому, у зв`язку з тим, що ОСОБА_9 припинив подавати ознаки життя та розуміючи, що злочинний умисел по вбивству останнього доведений до кінця, ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник.

Таким чином, ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_9 наступні тілесні ушкодження:

- голови: забиту рану у кореня носа, забита рана в області кута лівої гілки нижньої щелепи, забита рани правої вушної раковини: забито-укушені рани губ; садно в лобній області з права та правій тім`яній області; синці в правій скроневій області, лівій скроневій області, синець навколо очних областях і області перенісся, проекції правої виличної кістки та правої щоки, синці на губах та слизовій рота; травматичне набрякання в тім`яній області, крововиливи в м`які тканини голови в тім`яній області, лобній області з права, правій скроневій області, лівій скроневій області, правій виличній області, області носо-губного трикутника та лівої гілки нижньої щелепи,; крововиливи в правій та лівій скроневі м`язи; переломи кісток носа, переломи лівої гілки нижньої щелепи;

- тулуба: садна на тлі синців на грудній клітці, спині, в проекції гребеня та тіла крижової кістки і проекції правого кульшового суглоба, садно на передній стінці живота; синці на передній і боковим поверхням грудної клітки, на спині та правій сідниці, синець в проекції гребня і тіла правої крижової кістки і правого кульшового суглоба; масивні крововиливи в підшкірну жирову клітковину грудної клітки і живота; масивні крововиливи в грудні м`язи, м`язи живота, міжреберні м`язи в місцях переломів ребер; перелом грудини на рівні 4-го міжребер`я; переломи ребер з права по пригру динній лінії 4-ри ребра; посередній ключичній лінії НОМЕР_1 , по заданій паховій лінії 9, 10, ребро; по лопатковій лінії 8 ребро, переломи ребер з ліва по середній ключичній лінії 3-8 ребра, по лопатковій лінії 10,11 ребра; розриви пристінкової плеври; розриви капсули і тканини печінки; розриви капсули та тканини селезінки та крововилив в область її воріт; скупчення крові в плевральних порожнинах (гемоторакс) та скупченням крові в черевній порожнині (гемоперитоніум): верхніх кінцівок: множинні синці та садна; нижні кінцівки: множинні синці та садна;

Смерть ОСОБА_9 настала від тупої сукупної травми тіла, яка супроводжувалась як зовнішньою кровотечею із судин, які розташовувалися в зоні забитих ран і судин носа, так і внутрішньою кровотечею із розірваних судин та паренхіми печінки і селезінки із скупченням крові в черевній порожнині (гемоперитоніум) та із ушкоджених судин в області переломів ребер і розривів плеври із скупченням крові в плевральних порожнинах (гемоторакс), а також витікання та скупчення крові в м`яких тканинах тіла. Втрата крові призвела до розвитку термінального стану та зупинку важливих життєвих функцій організму (зупинка серця, дихання та дії центральної нервової системи).

За ступенем тяжкості п.4.8.п.2.1.1., п.2.1.2., п.2.1.3. Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень Наказ міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 року вищевказана травма носить ознаки тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №10-14/46/4022-Дм/22 від 28.01.2023.

Між умисними протиправними діями ОСОБА_8 та настанням смерті ОСОБА_9 мається прямий причинно-наслідковий зв`язок.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Оскільки вважає вирок незаконним, необґрунтованим, несправедливим з неправильним застосуванням частин і статей КК України.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції. Вказує на те, що вирок є незаконним та обґрунтованим і має бути скасованим, адже вбачається невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, рішення ухвалене з істотним порушенням норм кримінального процесуального законодавства.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, через його м`якість та постановити новий вирок, призначивши більш сувору міру покарання у вигляді позбавлення волі строком на 12 років.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити їх апеляційні скарги, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу обвинувачення, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів, вирок районного суду в достатній мірі відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції належним чином встановлено час, місце, форму вини, мотив, мету вчинення кримінальних правопорушень, як того вимагають ст. ст. 91, 374 КПК України.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції правильно проаналізував всі докази в їх сукупності, зокрема за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення прийшов до вірного висновку винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме умисне вбивство, тобто умисне противоправне заподіяння смерті іншій людині.

Як вбачається з вироку суду (т. 2 а. с. 17 - 25) обвинувачений ОСОБА_8 в суді першої інстанції також свою вину у вчинення інкримінуємого йому злочині не визнав та не погодився з кваліфікацією.

Проте, не дивлячись на раніше зазначену позицію обвинувачених його вина у вчиненому повністю підтверджується дослідженими у суді та наведеними у вироку доказами.

Так, показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , та експерта КЗОЗ ХОБСМЕ ОСОБА_14 , які останні дали безпосередньо в суді першої інстанції. При цьому ці докази узгоджуються як між собою так і з письмовими доказами долученими до прави.

Отже ці фактичні дані, підтверджуються інформацією, що міститься у наступних документах:

- повідомлення заявника ОСОБА_15 до ЧЧ відділення поліції №2 ХРУП №1 ГУ НП в Харківській області про виявлення трупу сусіда ОСОБА_9 , 1957 р.н. з явними ознаками насильницької смерті, яке було зареєстровано в ЖЄО за №5152 від 08.11.2022 (т. 1 а. с. 13);

- протоколі огляду місця події від 08.11.2022 (т. 1 а. с. 14-19);

- постанові слідчого про визнання речових доказів від 08.11.2022 (т. 1 а. с. 20-22);

- висновку судово-медичної експертизи трупа гр. ОСОБА_9 №10-12/4022-ДМ/22 від 24.01.2023 (т. 1 а. с. 28-34);

- даними з КП «Люботинське АПБ» Люботинської міської ради Харківської області від 09.11.2022 (т. 1 а. с. 36-42);

- ухвалі слідчого судді Люботинського міського суду Харківської області від 09.11.2022, згідно якої клопотання слідчого було задоволено і надано дозвіл на проведення огляду місця події від 08.11.2022 (т. 1 а. с. 50);

- відеозапису з камер спостереження з магазину за адресою: АДРЕСА_2 за 07.11.2022 (т. 1 а. с. 94);

- заявою ОСОБА_8 від 10.11.2022 про добровільну видачу дебітової банківської картки АТ КБ «Приватбанк» з влаштованим електронним чипом для зчитування терміналом, яка належала ОСОБА_9 для долучення до матеріалів кримінального провадження (т. 1 а. с. 142), яка постановою слідчого визнана речовим доказом по даному провадженню (т. 1 а. с. 143-144) та арештована на підставі ухвали слідчого судді Люботинського міського суду Харківської області від 11.11.2022 (т. 1 а. с. 150);

- протоколі проведення слідчого експерименту та відеозаписом до нього за участю підозрюваного ОСОБА_8 від 11.11.2022 (т. 1 а. с. 151-155);

- протоколі проведення слідчого експерименту та фототаблицею до нього за участю свідка ОСОБА_12 від 23.11.2022 ( т. 1 а. с. 156-160);

- протоколі проведення слідчого експерименту та фототаблицею до нього за участю свідка ОСОБА_13 від 23.11.2022 (т. 1 а. с.161-165);

- протоколі проведення слідчого експерименту та фототаблицею до нього за участю свідка ОСОБА_11 від 23.11.2022 (т. 1 а. с. 166-170);

- висновком судово-імунологічної експертизи №15-12/644-Ц/Дм/2022 від 10.01.2023 (т. 1 а. с. 181-185);

- висновку судово-медичної експертизи №114/46/4022-Дм/22 від 28.01.2023 (т. 1 а. с. 192-198).

Всі показання свідків є логічними, послідовними та співпадають, як між собою так і з іншими матеріалами кримінального провадження тому у суд відсутні підстави для сумніву в їх достовірності.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив та дослідив всі надані докази по справі і наведені у вироку, які не викликають сумніву у тому, що висновки суду підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

З огляду на вищенаведені обставини, колегія суддів розцінює позицію апелянтів такою, як спосіб уникнути обвинуваченим відповідальності за скоєне.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що невизнання обвинуваченим своєї вини у повному обсязі, у вчиненні нею кримінального злочину слід розцінювати як спосіб захисту з метою уникнути покарання.

Сторона захисту в апеляційній скарзі зазначає про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки всі докази кримінального провадження у справі покладені в основу обвинувального вироку є недопустимими та отримані в незаконний спосіб.

Однак, ці твердження не знайшли свого підтвердження матеріалами провадження та спростовуються дослідженими судом першої інстанції письмовими доказами, отриманими відповідно до приписів КПК України, та які судом, відповідно до приписів ст. ст. 85, 86 КПК України, визнані належними та допустимими доказами.

Аналізуючи вирок в межах апеляційної скарги прокурора, щодо невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_8 внаслідок м`якості, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та особи винного, а також наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Дії ОСОБА_8 суд правильно кваліфікував за ч. 1 ст. 115 КК України, а саме умисне вбивство, тобто умисне противоправне заподіяння смерті іншій людині.

Відповідно до вимог ч. ч. 1 та 2 ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який у відповідності до статті 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, а також особу обвинуваченого.

Так, судом враховано, що ОСОБА_8 , в силу ст. 89 КК України не судимий,на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, інвалідності не має, на час вчинення злочину офіційно не працевлаштований, неодружений, не має постійного місця проживання та реєстрації, негативно характеризується за останнім фактичним місцем проживання.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 , суд не встановив, обставиною, яка обтяжує покарання, суд визнав, вчинення обвинуваченим злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Санкція статті за якою обвинувачених визнано винним передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 виду та міри покарання відповідно до ст. 65 КК України суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є особливо тяжким, пом`якшуючи та обтяжуючи обставин, дані про особу обвинуваченого, та дійшов вірного висновку, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, яке їм належить відбувати реально, оскільки їх виправлення, а також попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без ізоляції від суспільства.

Таким чином судом першої інстанції було досліджено та належним чином враховано усі обставини, на які прокурор посилається як на невідповідність призначення покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

За таких обставин колегія суддів вважає, що обвинуваченому призначено покарання, яке адекватне вчиненому та яке є необхідним і достатнім для виправлення та запобігання вчиненню обвинуваченим ОСОБА_8 нових злочинів, а відтак є таким, що відповідає вимогам ст. 50, 65 КК України.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дотримався вимог процесуального і матеріального права, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а розмір призначеного покарання, виходячи з положення ст. 414 КПК України, за переконанням колегії суддів, не можна вважати явно несправедливим через м`якість.

Таким чином, постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дотримався вимог процесуального та матеріального права, ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Підстав для скасування судового рішення у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам, виходячи з положення ст. 410, 411 КПК України, колегію суддів, не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції не вбачає законних та обґрунтованих підстав для задоволення апеляційних вимог.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а оскільки апеляційною інстанцією не встановлені підстави для зміни чи скасування судового рішення, то вирок суду залишається без змін.

Керуючись ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 серпня 2023 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді