Справа № 953/7681/24
н/п 1-кс/953/6298/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" серпня 2024 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого - ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання слідчого СВ ВСП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 , поданого в межах кримінального провадження № 0000260 від 10.07.2024, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Остер, Козелецького району Чернігівської області, громадянину України, із середньою технічною освітою, не одруженому, військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 , солдата, який займає посаду гранатометника, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

27 серпня 2024 року до суду надійшло клопотання слідчого СВ ВСП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000260 від 10.07.2024, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з триманням останнього в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

В обґрунтування клопотання сторона обвинувачення вказує, що слідчим відділенням Відділу спеціальної поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000260 від 10 липня 2024 року, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме у придбанні, зберіганні та збуті вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 у невстановлений в ході досудового розслідування час та у невстановленому в ході досудового розслідування місці, але не пізніше 18.07.2024, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в порушення вимог Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, яка затверджена Наказом МВС України №622 від 21.08.1998 (з подальшими змінами та доповненнями), норм Конституції України, незаконно придбав автомат системи АК-47 (серійний номер: НОМЕР_2 ) та ручну осколкову гранату та почав їх зберігати не маючи передбаченого законом дозволу.

Далі, ОСОБА_6 продовжуючи свої протиправні дії, реалізуючи свій корисливий умисел, спрямований на незаконний збут вогнепальної зброї та бойових припасів, запропонував гр. ОСОБА_8 , який надала свою добровільну згоду на конфіденційне співробітництво з правоохоронними органами, придбати у нього автомат системи АК-47 та ручну осколкову гранату.

Далі, діючи під контролем правоохоронних органів, гр. ОСОБА_8 з метою викриття протиправної діяльності гр. ОСОБА_6 у ході проведення оперативної закупки, 18.07.2024 близько 16 год. 20 хв. з метою придбання вогнепальної зброї та бойових припасів у ОСОБА_6 , прибув до вказаного останнім місця, а саме на дільницю місцевості, розташованій перед м. Ізюм Харківської області, на відстані близько 1 км від траси Харків Ізюм у бік с. Пімоновка. У вказаному місці ОСОБА_8 зустрівся з ОСОБА_6 , де під час особистої зустрічі, ОСОБА_6 передав ОСОБА_8 автомат системи АК-74 та корпус ручної гранати з підривачем. За придбання зазначених автомату та гранати ОСОБА_8 передав у руки ОСОБА_6 заздалегідь ідентифіковані грошові кошти у сумі 40 000 грн., після чого добровільно видав придбані автомат та гранату співробітникам правоохоронних органів.

Придбаний ОСОБА_8 у ОСОБА_6 автомат, згідно висновку експерта № СЕ-19/121-24/21818-БЛ від 05.08.2024, є бойовою нарізною вогнепальної зброєю автоматом системи Калашникова «АК-74», калібру 5,45 мм, заводський номер « НОМЕР_2 », 1988 року випуску.

Придбана ОСОБА_8 у ОСОБА_6 корпус ручної гранати з підривачем, згідно висновку експерта № СЕ-19/121-24/21811-ВТХ від 09.08.2024, при штатному їх з`єднанні утворюють ручну гранату GHO-1, яка відноситься до категорії вибухових пристроїв промислового виготовлення військового призначення бойових припасів.

Крім того, ОСОБА_6 , діючи повторно, у невстановлений в ході досудового розслідування час та у невстановленому в ході досудового розслідування місці, але не пізніше 01.08.2024, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в порушення вимог Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, яка затверджена Наказом МВС України №622 від 21.08.1998 (з подальшими змінами та доповненнями), норм Конституції України, незаконно придбав два автомати системи АК-74 (серійні номери: НОМЕР_3 та НОМЕР_4 ), багнет ніж, дві ручні гранати іноземного виробництва з підривачами до них та 30 патронів калібру 5,45 мм, та почав їх зберігати не маючи передбаченого законом дозволу.

Далі, ОСОБА_6 продовжуючи свої протиправні дії, реалізуючи свій корисливий умисел, спрямований на незаконний збут вогнепальної зброї та бойових припасів, діючи повторно, запропонував гр. ОСОБА_8 , який надав свою добровільну згоду на конфіденційне співробітництво з правоохоронними органами, придбати у нього зазначені вогнепальну зброю та бойові припаси.

Далі, діючи під контролем правоохоронних органів, гр. ОСОБА_8 з метою викриття протиправної діяльності гр. ОСОБА_6 у ході проведення оперативної закупки, 01.08.2024 близько 15 год. 00 хв. з метою придбання вогнепальної зброї та бойових припасів у ОСОБА_6 , прибув до вказаного останнім місця, а саме на дільницю місцевості, розташованій перед м. Ізюм Харківської області, на відстані близько 1 км від траси Харків Ізюм у бік с. Пімоновка. У вказаному місці ОСОБА_8 зустрівся з ОСОБА_6 , де під час особистої зустрічі, ОСОБА_6 передав ОСОБА_8 два автомати системи АК-74 (серійні номери: НОМЕР_3 та НОМЕР_4 ), багнет ніж, дві ручні гранати іноземного виробництва з підривачами до них та 30 патронів калібру 5,45 мм. За придбання зазначених автоматів та бойових припасів ОСОБА_8 передав у руки ОСОБА_6 заздалегідь ідентифіковані грошові кошти у сумі 90 000 грн., після чого добровільно видав придбані автомати та бойові припаси співробітникам правоохоронних органів.

Крім того, ОСОБА_6 , діючи повторно, у невстановлений в ході досудового розслідування час та у невстановленому в ході досудового розслідування місці, але не пізніше 26.08.2024, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в порушення вимог Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, яка затверджена Наказом МВС України №622 від 21.08.1998 (з подальшими змінами та доповненнями), норм Конституції України, незаконно придбав автомат АК-74 з маркуванням «85 357214», автомат АК-74 з маркуванням « НОМЕР_5 », автомат АК-74 з затертим маркуванням (в комуфляжній розкразці) та кулемет ПКМ з маркуванням «№ ЛГ 202 1973г., гранатомет РПГ-22 з маркуванням «Л-29-83», гранатомет РПГ-22 з маркуванням «11-6-91», гранатомет РПГ-22 з маркуванням «11-3-92», гранатомет RPG-75М з маркуванням «02-24», гранатомет RPG-75М з маркуванням «06-23» та гранатомет RPG-75М з маркуванням «01-24», та почав їх зберігати не маючи передбаченого законом дозволу.

Далі, ОСОБА_6 продовжуючи свої протиправні дії, реалізуючи свій корисливий умисел, спрямований на незаконний збут вогнепальної зброї та бойових припасів, діючи повторно, запропонував гр. ОСОБА_8 , який надав свою добровільну згоду на конфіденційне співробітництво з правоохоронними органами, придбати у нього зазначені вогнепальну зброю та бойові припаси.

Далі, діючи під контролем правоохоронних органів, гр. ОСОБА_8 з метою викриття протиправної діяльності гр. ОСОБА_6 у ході проведення оперативної закупки, 26.08.2024 близько 15 год. 10 хв. з метою придбання вогнепальної зброї та бойових припасів у ОСОБА_6 , прибув до вказаного останнім місця, а саме на дільницю місцевості, розташованій перед м. Ізюм Харківської області, на відстані близько 1 км від траси Харків Ізюм у бік с. Пімоновка. У вказаному місці ОСОБА_8 зустрівся з ОСОБА_6 , де під час особистої зустрічі, ОСОБА_6 передав ОСОБА_8 автомат АК-74 з маркуванням «85 357214», автомат АК-74 з маркуванням « НОМЕР_5 », автомат АК-74 з затертим маркуванням (в комуфляжній розкразці) та кулемет ПКМ з маркуванням «№ ЛГ 202 1973г., гранатомет РПГ-22 з маркуванням «Л-29-83», гранатомет РПГ-22 з маркуванням «11-6-91», гранатомет РПГ-22 з маркуванням «11-3-92», гранатомет RPG-75М з маркуванням «02-24», гранатомет RPG-75М з маркуванням «06-23» та гранатомет RPG-75М з маркуванням «01-24». За придбання зазначеної зброї ОСОБА_8 передав у руки ОСОБА_6 заздалегідь ідентифіковані грошові кошти у сумі 500 000 грн., після чого добровільно видав придбану зброю співробітникам правоохоронних органів.

З огляду на зазначене, 26.08.2024 о 15 год. 10 хв. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

27.08.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру за ч. 1 ст. 263 КК України, а саме в придбанні, зберіганні та збуті вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу. Підозра обгрунтовано підтверджується зібраними доказами.

На думку сторони обвинувачення, що для досягнення мети і завдань кримінального провадження, на даний час виникла необхідність у обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , оскількі є достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

За таких обставин застосування більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вищевказаним ризикам, також суворість покарання за кримінальне правопорушення та особистість підозрюваного свідчить про те, що наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнані ним менш небезпечними ніж кримінальне переслідування та процедура виконання покарання.

Сторона обвинувачення у судовому засіданні клопотання про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримала. Прокурор зазначив, що зібрані на час розгляду клопотання докази свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та підтверджують наявність існування ризиків, передбачених пунктами 1,2,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України. Обрання більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання належної процесуальної поведінки підозрюваним, у зв`язку з чим, сторона обвинувачення просила застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави в розмірі 400 прожиткових мінімумів доходів громадян.

Сторона захисту проти задоволення клопотання сторони обвинувачення заперечувала, посилаючись на недоведеність наявності існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Прохала слідчу суддю врахувати, що підозрюваний визнає пред`явлену йому підозру в повному обсязі, наміру переховуватись ані від органу досудового розслідування, ані від суду , немає. У зв"язку з чим просила обрати ОСОБА_6 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а у разі обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, під час визначення розміру застави, врахувати що, розмір застави про який просить сторона обвинувачення є непомірним для нього.

Слідча суддя, заслухавши позицію сторін, дослідивши надані матеріали та документи у їх сукупності, прийшла до наступного висновку.

З наданих матеріалів встановлено, що Головним управлінням Національної поліції в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесене до ЄРДР 10.07.2024 за №0000260, в рамках якого подається дане клопотання.

ОСОБА_6 26.08.2024 о 15 год. 10 хв. затримано в порядку ст.208 КПК України.

ОСОБА_6 о 12 годині 12 хвилин 27.08.2024 у кримінальному провадженні №0000260 від 10.07.2024 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, тобто у придбанні, зберіганні та збуті вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Повідомлення про підозру та пам`ятка про процесуальні права та обов`язки вручені особисто ОСОБА_6 , права підозрюваного оголошені та роз`яснені 27.08.2024.

Зазначений факт підтверджується особистим підписом ОСОБА_6 , який міститься в підозрі та пам`ятці про процесуальні права та обов`язки підозрюваного та не заперечувалось останнім в судовому засіданні.

З огляду на зазначене, слідча суддя доходить висновку, що відповідно до вимог ст.42 КПК України, ОСОБА_6 має статус підозрюваного у цьому кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст.178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідча суддя зобов`язана встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Щодо наявності обґрунтованої підозри слідча суддя зазначає наступне.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідча суддя користується практикою ЄСПЛ.

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученогс Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процес) кримінального розслідування».

З матеріалів доданих до клопотання вбачається, що ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України тобто у придбанні, зберіганні та збуті вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Слідчою суддею встановлено, що на час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_6 підозрюється, останній є осудною особою, яка досягла 16-річного віку.

За результатами розгляду даного клопотання про застосування запобіжного заходу слідчою суддею встановлено, що висновки органу досудового розслідування про наявність підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, не є очевидно необґрунтованими чи недопустимими, виходячи з наданих стороною обвинувачення документів, а саме: показань свідка ОСОБА_8 , які містяться у протоколі допиту від 12.07.2024; даних, які містяться у протоколі огляду предмету від 12.07.2024; даних, які містяться у протоколі огляду грошових коштів від 18.07.2024; даних, які містяться у протоколі добровільної видачі від 18.07.2024; даних, які містяться у висновку експерта від 09.08.2024 №СЕ-19/121-24/21811-ВТХ за результатами проведення судової вибухо-технічної експертизи; даних, які містяться у висновку експерта від 05.08.2024 №СЕ-19/121-24/21818-БЛ за результатами проведення судово-балістичної експертизи; показань свідка ОСОБА_9 , які містяться у протоколі допиту від 18.07.2024; показань свідка ОСОБА_10 , які містяться у протоколі допиту від 18.07.2024; показань свідка ОСОБА_8 , які містяться у протоколі допиту від 18.07.2024; показань свідка ОСОБА_11 , які містяться у протоколі допиту від 18.07.2024; показань свідка ОСОБА_8 , які містяться у протоколі допиту від 01.08.2024; даних, які містяться у протоколі огляду предмету від 01.08.2024; даних, які містяться у протоколі огляду грошових коштів від 01.08.2024; даних, які містяться у протоколі добровільної видачі від 01.08.2024; показань свідка ОСОБА_8 , які містяться у протоколі допиту від 01.08.2024; показань свідка ОСОБА_12 , які містяться у протоколі допиту від 01.08.2024; показань свідка ОСОБА_13 , які містяться у протоколі допиту від 01.08.2024; даних, які містяться у протоколі огляду грошових коштів від 26.08.2024; даних, які містяться у протоколі добровільної видачі від 26.08.2024; показань свідка ОСОБА_8 , які містяться у протоколі допиту від 26.08.2024; даних, які містяться у протоколі огляду телефона від 26.08.2024; даних, які містяться у протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 26.08.2024; даних, як містяться у протоколі огляду місця події від 26.08.2024; даних, які містяться у протоколі обшуку від 26.08.2024 з описом речей і документів, які були вилучені.

Слідча суддя зазначає, що на цій стадії кримінального провадження, враховуючи практику Європейського суду з прав людини та положення кримінального процесуального закону, суд повинен лише надати оцінку тому чи достатньо отриманої інформації та досліджених доказів, для того, щоб допустити можливість, що особа щодо якої вирішується питання про застосування запобіжного заходу могла вчинити кримінальне правопорушення, яке їй інкримінується. Питання ж оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні того чи іншого злочину входить до компетенції суду під час розгляду кримінального провадження по суті.

З огляду на зазначене, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідча суддя переконана, що надані достатні підстави для наявності обґрунтованої підозри стосовно можливого вчинення ОСОБА_6 дій, що кваліфікуються за ч.1 ст.263 КК України, за викладених у клопотанні обставин.

Вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Щодо наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України слідча суддя зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Слідча суддя враховує наявність ризиків, передбаченихо п.1,2,3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість запобігання спробам підозрюваним переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Так, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.263 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

А отже, очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Зазначена обставина на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому слідча суддя, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 у сукупності з іншими обставинами.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків в даному кримінальному провадженні існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від цих осіб та дослідження їх судом.

Крім того, достатньо обґрунтованими є ризики знищення, схову або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, з огляду на те, що досудове розслідування на даний час не завершено та органом досудового розслідування проводяться слідчі ( розшукові) дії.

Разом з тим, слідча суддя вважає не доведеним ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, оскільки останній раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, стороною обвинувачення не надано доказів, які б підтверджували, що підозрюваний вчиняв подібні дії у минулому. А тому, будь-які обґрунтовані підстави вважати, що наявний ризик можливого вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, без надання вагомого і достатнього підтвердження цього є неприпустимим і суперечить презумпції невинуватості.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

За таких обставин доводи сторони захисту про недоведеність стороною обвинувачення наяівні існування вказаних ризиків не знайшли свого підтвердження під час розгляду клопотання, не є слушними та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на відомостях провадження.

Крім того, слідча суддя враховує у сукупності наступні обставини:

- ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, а саме за ч.1 ст.263 КК України - кримінальним правопорушенням проти громадської безпеки, яке вчинено військовослужбовцем під час дії воєнного стану, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років;

- дані щодо особи ОСОБА_6 , який має середню технічну освіту, не одружений, є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , солдат, займає посаду гранатометника, має зареєстроване місце проживання, раніше не судимий.

Разом з цим, зазначені дані про особу підозрюваного, не зменшують існування вищезазначених ризиків, оскільки вони існували і на час вчинення дій згідно підозри, а тому вони не утворюють жодних моральних запобіжників, які унеможливлюють при обрані підозрюваним моделі поведінки, а відтак не здатні на даному етапі кримінального провадження перешкоджати вчинити йому дій, передбачені п.п. 1,2,3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Як вище зазначалося, ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, серед іншого, переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого (ст.178 КПК України).

Фактично, слідча суддя повинна встановити, чи є запобіжний захід пропорційним для запобігання ризику або ризикам, на які вказує сторона обвинувачення, з метою захисту прав підозрюваного та дотримання принципу верховенства права.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, Право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів суспільства. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Слідча суддя вважає, що з урахуванням характеру та тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , те, що злочин за ч.1 ст.263 КК України є злочином проти громадської безпеки, який вчинений військовослужбовцем в період дії воєного стану, сукупність обставин, на підставі яких встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, вказує на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення підозрюваним виконувати покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, під час дії воєнного стану.

За таких обставин клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідча суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Щодо визначення розміру застави слідча суддя дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Пункт 2 ч.5 ст.182 КПК України визначає, що розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину може бути визначений у розмірі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

У рішенні «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.

У той же час слід не допускати встановлення такого розміру застави, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави (абзац 4 п. 16 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» № 511-550/0/4-13 від 04.04.2013).

Отже розмір застави повинен, головним чином, визначатися виходячи з особи підозрюваного, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховуючи той факт, чи буде втрата забезпечення у випадку неявки підозрюваного до суду достатнім стримуючим фактором для нього, щоб не здійснити втечу.

При цьому Європейський суд з прав людини також наголошує, що якщо на карту поставлене право на свободу, гарантоване статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, влада повинна приділяти питанню встановлення відповідного розміру застави таку ж увагу, якби це стосувалося обґрунтування необхідності тримання особи під вартою.

В межах розгляду даного клопотання слідчою суддею встановлено зі слів ОСОБА_6 , що на даний час він як військовослужбовцем отримує грошове забезпечення у розмірі 100 000,00 грн. на місяць. У його власності будь-якого рухомого та нерухомого майна немає. Разом з цим, у власності його батьків є будинок, мати на даний час проживає за кордоном, де працює, а батько проживає у м. Київі, де працює охоронцем.

Згідно наданих документів вбачається, що під час вчинення кримінального правопорушеня, у вчинені якого ОСОБА_6 підозрюється- збут зброї, останній отримав від свідка у данному кримінальному провадженні грошові кошти у розмірі більше 130 000,00 грн.

З огляду на зазначене, враховуючи обставини кримінального правопорушення, майновий стан підозрюваного та його близьких родичів, на переконання слідчої судді підозрюваному ОСОБА_6 слід визначити заставу у межах розміру, визначеному ч.5 ст.182 КПК України, а саме в розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 605 600 (шістсот п"ять тисяч шісот) грн. 00 коп. (3028 х 200 = 605 600).

Зазначений розмір, не є явно непомірним для нього. В той же час він є значним та, на думку слідчої судді, цілком здатним забезпечити виконання належної процесуальної поведінки з боку підозрюваного.

У той же час, визначаючи розмір застави, слідчою суддею також враховано, що стороною обвинувачення не доведено виключні випадки які б давали можливість призначити заставу у розмірі, який перевищує триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 309, 372, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ ВСП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 , поданого в межах кримінального провадження № 0000260 від 10.07.2024, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування на 58 днів - до 22 жовтня 2024 року включно.

Визначити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суму застави у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 605 600 (шістсот п"ять тисяч шісот) грн. 00 коп., яку необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Харківській області - до сплину терміну тримання під вартою.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_6 з-під варти звільнити.

У разі внесення застави у визначеному слідчою суддею розмірі вважається, що до підозрюваного обрано запобіжний захід у виді застави.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент часу внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу протягом дії ухвали.

У випадку внесення застави покласти на підозрюваного такі обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, чи суду за першою вимогою;

2) не відлучатись з постійного місця проживання, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

5) утримуватись від спілкування зі свідками, понятими, спеціалістами у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити підозрюваному, що у випадку внесення застави, оригінал документів з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок ТУДСА України коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Відповідно до вимог ст.182 КПК України роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.

Роз`яснити заставодавцю, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покарання за яке передбачене законом у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, та попередити його про обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а також про наслідки не виконання цих обов`язків.

Покласти на заставодавця наступні обов`язки: забезпечувати належну поведінку підозрюваного; забезпечувати явку, належно повідомленого підозрюваного, обвинуваченого, до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; повідомлення слідчого, прокурора, слідчого суддю, та суд про причини неявки підозрюваного, обвинуваченого.

Зобов`язати заставодавця забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків щодо повідомлення слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання або перебування, обов`язку не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду.

Попередити заставодавця, що в разі невиконання покладених на нього та самого підозрюваного обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.

Зобов`язати слідчого СВ ВСП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 негайно повідомити близького родича підозрюваного ОСОБА_6 про взяття під варту останнього.

Встановити строк дії ухвали до 22.10.2024 включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту отримання копії ухвали слідчого судді.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідча суддя - ОСОБА_1