19 листопада 2024 року м. Запоріжжя
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КК України,
На розгляді в Орджонікідзевському районному суду м. Запоріжжя перебуває вищевказане кримінальне провадження, в якому ухвалою суду від 26.09.2024 призначено судовий розгляд.
В судовому засіданні прокурор звернувся до суду з клопотанням, в якому просив суд продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого, яке обґрунтоване тим, що судовий розгляд кримінального провадження не завершено, а ризики, існування яких було встановлено судом під час вирішення питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшилися, підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який відсутні.
Обвинувачений та захисник заперечували проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на те, що прокурором не надано доказів на підтвердження існування ризиків зазначених у клопотанні. Обвинувачений зазначив, що він не перешкоджав та не має наміру перешкоджати кримінальному провадженню. З огляду на викладене сторона захисту просила суд застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби з утриманням в житлі, в якому він тимчасово проживає як внутрішньо переміщена особа.
Потерпіла в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила.
Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи в межах вирішуваних питань, суд доходить наступного висновку.
Ухвалою суду від 26.09.2024 до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до 24.11.2024, яку ухвалою Запорізького апеляційного суду від 15.10.2024 залишено без змін.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених ст.177 цього Кодексу.
Стаття 194 КПК України передбачає, що під час розгляду клопотання суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
При вирішенні клопотання прокурора суд бере до уваги обставини, визначені ч. 1 ст. 178, ч. 1 ст. 194 КПК України, для обрання запобіжного заходу, та підстави застосування запобіжного заходу, визначені ст. 177 КПК України.
В судовому засіданні прокурором наведено достатню кількість переконливих доводів того, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшилися та продовжують існувати і на теперішній час.
На підтвердження існування передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК ризику свідчать ті обставини, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, і за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років.
З наявних матеріалів провадження встановлено, що ОСОБА_5 неодружений, дітей на утриманні не має, непрацевлаштований, законного та стабільного доходу не має.
Отже у обвинуваченого відсутні стійкі соціальні соціальні зв`язки.
Вказані обставини у сукупності дають достатні підстави для висновку, що обвинувачений, будучи обізнаним про суворість покарання, яке може бути йому призначено у разі визнання його винуватим, опинившись на волі, за відсутності стримуючих факторів його належної процесуальної поведінки, потенційно може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований злочин. З тією ж метою обвинувачений може чинити тиск на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні, схиляючи їх до дачі неправдивих показань. При цьому, свідки ,які є сусідами обвинуваченого, ще не допитувалися судом. Відсутність у обвинуваченого стабільного законного доходу може спонукати останнього до вчинення інших кримінальних правопорушень.
У відповідності до п.п. 61, 62 рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинності, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.
У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що застосований до обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості інкримінованого йому діяння, забезпечує можливість перешкодити обвинуваченим інтересам правосуддя та ухиленню від суду, у зв`язку з чим тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 є виправданим та відповідає виключності даного запобіжного заходу.
Підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який судом не встановлено.
З огляду на викладене, суд вважає за необхідне продовжити строк застосованого ухвалою суду від 26.09.2024 до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави до 17.01.2025 включно.
Керуючись ст. ст. 32, 34, 177-178, 183-184, 194,331, 369-372, 392-393 КПК України, суд
Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого - задовольнити.
Продовжити строк дії застосованого до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави до 17 січня 2025 року включно.
Визначити строк дії ухвали до 17 січня 2025 року включно.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання ухвали.

Повний текст ухвали складено 22 листопада 2024 року.

Суддя ОСОБА_1