КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/824/1013/2024 Категорія: ч. 4 ст. 185 КК України
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали об`єднаного кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, за апеляційними скаргами обвинуваченої ОСОБА_6 , заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 14 вересня 2023 року,яким

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Києва, громадянка України, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судима

- вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 20 листопада 2019 року за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, 70, 75 КК України на 2 роки позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік,

визнана винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, та їй призначено покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;

- за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;

- за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 20 листопада 2019 року та остаточно ОСОБА_6 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

за участю сторін апеляційного провадження:

прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

обвинуваченої ОСОБА_10

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком суду ОСОБА_11 визнана винуватою в тому, що 18 грудня 2019 року приблизно о 22:00 год., перебуваючи в магазині «Александрівський» ФОП « ОСОБА_12 » на АДРЕСА_2 , переслідуючи корисливі мотиви та бажаючи незаконно збагатитись за рахунок чужого майна, вирішила повторно таємно викрасти чуже майно.

Реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачена, переконавшись, що за її діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, таємно викрала продукти харчування та інші речі (чай, сосиски, зубну пасту) на загальну суму 634,50 грн., які поклала у сумку і, не розрахувавшись, пройшла поза касову зону і з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, однак у подальшому була затримана працівниками поліції із викраденим майном, тобто завдала ФОП матеріальної шкоди на зазначену вище суму.

Крім того, 24 червня 2020 року приблизно о 12.40 год., знаходячись в приміщенні магазину « Папірус » на бульварі Чоколівському, 40 в м. Києві, обвинувачена вирішила таємно повторно викрасти чуже майно.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 переконавшись, що за її діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, таємно викрала 2 бізнес організатора вартістю по 220 грн. кожний, не розрахувалась та вийшла з приміщення магазину, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши зазначеному вище магазину матеріальної шкоди на загальну суму 440 грн.

Далі ОСОБА_6 29 серпня 2020 року приблизно о 17:00 год., перебувала у приміщенні магазину « Ева », що на Чоколівському бульварі, 28/1 в м. Києві , де у неї раптово виник протиправний умисел, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачена, переконавшись, що за її діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, таємно викрала крем вартістю 659,00 грн. та, не розрахувавшись, направилась на вихід, однак не довела свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від її волі, оскільки була зупинена працівниками магазину і викрадений товар був повернутий власникам ТОВ «Руш».

Крім того, 30 серпня 2020 року приблизно об 11:35 год., обвинувачена, знаходячись у приміщенні магазину « Папірус » на бульварі Чоколівському, 40 в м. Києві, повторно таємно викрала 2 сумки по 599, 00 грн. кожна та, минувши касову зону, не розрахувавшись, вийшла з магазину, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши зазначеному вище магазину матеріальної шкоди на загальну суму 1198,00 грн.

Крім того, 21 вересня 2020 року приблизно о 15:45 год. ОСОБА_6 знаходилась у приміщенні магазину « Папірус », що на бульварі Чоколівському, 40 в м. Києві, де у неї знов раптово виник протиправний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, ОСОБА_6 , діючи умисно, переконавшись, що за її діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, взяла з полиці 2 чоловічі сумки вартістю по 549,00 грн. кожна, які належать ФОП ОСОБА_13 , які поклала в свою сумку і, минувши касову зону, не розрахувавшись, попрямувала до виходу з приміщення магазину, однак не закінчила злочин з причин, що не залежали від її волі, оскільки була затримана працівниками магазину і викрадений товар був повернутий власнику.

Крім того, 5 квітня 2021 року приблизно о 13:10 год. ОСОБА_6 , знаходячись в приміщенні магазину « Еко-маркет » на вул. Миколи Голего, 2-Б в м. Києві, намагалась повторно таємно викрасти чуже майно, яке належить ТОВ «Торговий дім АВАНТА», завдавши вказаному товариству матеріальну шкоду на суму 417,79 грн., однак не довела злочин до кінця з причин, що не залежали від її волі.

Так, обвинувачена у зазначений час, впевнившись, що за її діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, з прилавку з алкогольними напоями взяла пляшку Рома «Bacardi Black» загальною вартістю 417,79 грн., які належать ТОВ «Торговий дім АВАНТА», поклала в свою сумку і, минувши касову зону, не розрахувавшись за викрадене, попрямувала до виходу з магазину, однак була затримана охоронцями і викрадене було повернуто власнику.

Крім того, 29 листопада 2021 року приблизно о 16:19 год. обвинувачена, перебуваючи у магазині «Фора» на проспекті Любомира Гузара, 28 в м. Києві, переконавшись, що за її діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, таємно повторно викрала алкогольна напої, завдавши магазину матеріальної шкоди на загальну суму 2198,00 грн.

Крім того, 26 січня 2022 року приблизно о 16:05 год., ОСОБА_6 перебуваючи у приміщенні магазину «Сільпо» ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» на бульварі Чоколівському, 6 в м. Києві, вирішила повторно таємно викрасти чуже майно.

Реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачена, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає та не завадить їй у вчиненні крадіжки, з полиці із спиртними напоями взяла пляшку коньяку марки «Hennessy VSOP» вартістю 2299,00 грн., яку поклала у сумку та, не розрахувавшись, вийшла з магазину, розпорядившись викраденим на власний розсуд, завдавши ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» майнового збитку на зазначену вище суму.

Крім того, 7 травня 2022 року приблизно о 14:05 год. обвинувачена, перебуваючи у магазині «Фора» на проспекті Любомира Гузара, 28 в м. Києві, переконавшись, що за її діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, таємно повторно викрала алкогольні напої, за які не розрахувавшись, пройшла касову зону і покинула місце вчинення кримінального правопорушення, спричинивши магазину майнової шкоди на загальну суму 2182,00 грн.

Далі 25 червня 2022 року, приблизно о 18:15 год. ОСОБА_6 , перебуваючи у магазині «Ева» на проспекті Любомира Гузара, 30/28 в м. Києві, аналогічним способом, в умовах воєнного стану, таємно повторно викрала майно ТОВ «РУШ» на загальну суму 1280,00 грн.

Крім того, 11 вересня 2022 року приблизно о 16:50 год. ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні магазину « Prostor » на проспекті Валерія Лобановського, 4-Д в м. Києві, знов вирішила повторно таємно викрасти чуже майно.

Реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачена, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає та не завадить їй у вчиненні крадіжки, таємно викрала декілька пляшок шампунів і, мінуючи касову зону, вийшла з магазину, розпорядившись викраденим в подальшому на власний розсуд, завдавши ТОВ «Стиль-Д» майнового збитку на загальну суму 1261,11 грн.

Крім того, 12 вересня 2022 року приблизно о 13:00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи у торгівельному залі магазину «Продукти-490» ТОВ «АТБ-маркет», що на проспекті Відрадному,10, в м. Києві, переслідуючи корисливі мотиви та бажаючи незаконно збагатитись за рахунок чужого майна, вирішила повторно таємно викрасти чуже майно.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, обвинувачена, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає та не завадить їй у вчиненні крадіжки, перебуваючи у відділі продажу риби та морепродуктів взяла 3 банки «Ікри 80г Рибкоппродукт лососева зерниста (форель) ж/банка» вартістю 190,60 грн., які заховала у сумку та з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, завдавши ТОВ «АТБ-маркет» майнову шкоду на загальну суму 571,80 грн.

Крім того, 1 жовтня 2022 року приблизно о 12:00 год., ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні магазину «Prostor», що за адресою: м. Київ, проспект Валерія Лобановського, 4-Д, вирішила повторно таємно викрасти чуже майно, в умовах воєнного стану, з приміщення вказаного магазину.

Реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачена, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає та не завадить їй у вчиненні крадіжки, з полиці із засобами гігієни викрала товар на загальну суму 1529,55 грн.

Крім того, 11 жовтня 2022 року приблизно о 16:45 год. ОСОБА_6 , перебуваючи у торгівельному залі магазину «Сільпо» ТОВ на проспекті Перемоги, 47, в м. Києві, переслідуючи корисливі мотиви та бажаючи незаконно збагатитись за рахунок чужого майна, вирішила повторно таємно викрасти чуже майно.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, обвинувачена, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає та не завадить їй у вчиненні крадіжки, таємно викрала алкогольні напої на загальну суму 1699,00 грн.

Цим же вироком вирішена доля речових доказів.

Не погоджуючись з вироком суду в частині призначеного покарання, обвинувачена ОСОБА_6 , вважаючи покарання надто суворим, подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок змінити, призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Обвинувачена вважає, що судом не враховані обставини, що пом`якшують її покарання, - визнання вини у повному обсязі, її щиросердечне розкаяння, активне сприяння слідству у розкритті злочину, що за час проведення досудового розслідування вона багаторазово пожалкувала про скоєне та проявила щиросердечне розкаяння у скоєному.

Враховуючи вищевикладене, обвинувачена вважає, що достатнім покаранням у даному випадку було б покарання у виді 5 років позбавлення волі, яке було б необхідним для досягнення мети покарання.

Не погоджуючись з вироком суду, заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, внаслідок м`якості. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України - 6 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 185 КК України - 3 роки позбавлення волі, за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України - 5 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України - 3 роки позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді 6 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, до призначеного покарання частково приєднати не відбуте покарання за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 20 листопада 2019 року, остаточно призначивши до відбуття покарання у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі. У решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор зазначає, що судом обвинуваченій призначено за ч. 4 ст. 185 КК України та ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України однакові за розміром і видом покарання (5 років позбавлення волі). При цьому, призначаючи остаточне покарання обвинуваченій на підставі ст. 70 КК України, суд помилково застосував принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, оскільки однакові за видом та розміром покарання у виді 5 років позбавлення волі не можуть поглинати одне одного. Як наголошує прокурор, у цьому випадку місцевий суд був зобов`язаний обрати принцип часткового складання, а не поглинення менш суворого більш суворим.

Окрім того, як зазначає апелянт, суд допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості, оскільки, призначаючи покарання обвинуваченій у мінімальному розмірі, суд, на переконання прокурора, дійшов необґрунтованого висновку про можливість виправлення останньої, при цьому судом проігноровано дані, що вказують на підвищену суспільну небезпечність, як вчиненого діяння, так і особи обвинуваченої.

Не дивлячись на те, що обвинувачена раніше судима 20 листопада 2019 року Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі з встановленням іспитового строку 1 рік, маючи непогашену судимість за злочини проти власності, у період іспитового строку, ОСОБА_6 , усвідомлюючи недопустимість вчинення кримінальних правопорушень та невідворотність покарання, свою злочинну діяльність не зупинила, на шлях виправлення не стала, не знайшла роботу та не зайнялася суспільно корисною працею, а продовжила вчиняти нові умисні кримінальні правопорушення. Обвинувачена зухвало зневажає можливість отримати суворе покарання та наполегливо продовжує порушувати заборони, встановлені чинним законом України про кримінальну відповідальність.

Окрім того, прокурор звертає увагу, що, призначаючи обвинуваченій покарання, суд послався лише на наявність пом`якшуючої обставини - щирого каяття. Проте, згідно з висновком Верховного Суду, викладеного у постанові від 22 березня 2018 року у справі № 759/7784/15-к, розкаяння не повинно носити формальний характер. Окрім визнання особою факту вчинення злочину, каяття передбачає, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися у намаганні відшкодувати завдану шкоду, в бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Разом з тим, матеріали кримінального провадження не містять таких даних.

Таким чином, як наголошує прокурор, висновки суду про можливість виправлення обвинуваченої з призначенням їй мінімальної міри покарання суперечать принципу справедливості покарання та не відповідають його меті - виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами. В ході судового розгляду не здобуто даних про можливість виправлення обвинуваченої шляхом відбуття призначеного розміру покарання, у зв`язку з чим суд і не зміг обґрунтовано послатися на них у вироку.

Окрім того, як зазначає апелянт, поза увагою суду залишилась системність вчинення кримінальних правопорушень обвинуваченої, їх кількість (14 епізодів) та розмір збитків та кількість потерпілих, відсутність дієвих заходів для відшкодування заподіяних збитків.

При цьому, стосовно обвинуваченої відсутні позитивні характеристики, остання перебуває на обліку у лікаря-нарколога та має розгляду психіки і поведінки внаслідок вживання опіоїдів (синдром залежності).

Враховуючи наведені обставини, прокурор вважає, що за таких обставин призначення обвинуваченій мінімального покарання, визначеного санкцією ч. 4 ст. 185 КК України, не відповідає вимогам ст. 65 КК України та може викликати у обвинуваченої відчуття безкарності, створює високу небезпеку вчинення нових кримінальних правопорушень.

Представник потерпілих юридичних осіб, повідомлялись про день, час та місце апеляційного розгляду у встановленому законом порядку, до суду апеляційної інстанції не з`явились, будь-яких заяв та клопотань не подавали.

Вислухавши позицію учасників апеляційного розгляду, зважаючи на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає можливим проведення апеляційного розгляду за відсутності вказаних осіб.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, на підтримку апеляційної скарги прокурора та яка вважала безпідставною апеляційну скаргу обвинуваченої; захисника та обвинувачену, які просили задовольнити апеляційну скаргу обвинуваченої та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів доходить такого висновку.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг.

Відповідно до положень ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції наведені вимоги закону дотримані не у повному обсязі.

Перевіркою матеріалів судового провадження встановлено, що фактичні обставини кримінальних правопорушень під час судового розгляду ніким не оспорювалися і дослідження доказів щодо цих обставин судом визнано недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України. Встановлені обставини кримінальних правопорушень ніким з учасників судового розгляду не оспорюються як в апеляційних скаргах, так і під час апеляційного розгляду кримінального провадження, а тому висновки суду першої інстанції, з урахуванням положень ч. 2 ст. 394 КПК України, щодо фактичних обставин кримінального правопорушення перевірці апеляційним судом не підлягають.

За визнаних судом першої інстанції встановленими та доведеними фактичні обставини кримінальних правопорушень, дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковані:

- за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений повторно;

- за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно;

- за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений повторно, в умовах воєнного стану;

- за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Кваліфікація дій обвинуваченої жодним з учасників апеляційного розгляду також не оспорюється.

Перевіряючи доводи апеляційних скарг в частині недотримання судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченій вимог закону, колегія суддів доходить такого висновку.

Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

За змістом ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з ч. 2 вказаної статті особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 4 ст. 65 КК України більш суворе покарання, ніж передбачене відповідними статтями Особливої частини цього Кодексу за вчинене кримінальне правопорушення, може бути призначене за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків згідно зі статтями 70 та 71 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Відповідно до положень ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив два або більше кримінальних правопорушень, суд призначає покарання за ці нові кримінальні правопорушення за правилами, передбаченими у статті 70 цього Кодексу, а потім до остаточного покарання, призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, повністю чи частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком у межах, встановлених у частині другій цієї статті.

При цьому відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно з п. 3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину й його обставин.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції наведених вимог дотримався не у повному обсязі.

Так, за змістом оскаржуваного вироку, вирішуючи питання про призначення виду і розміру покарання обвинуваченій, місцевий суд врахував тяжкість вчинених нею кримінальних правопорушень та дані про її особу, яка раніше судима, має постійне місце реєстрації та проживання, перебуває на обліку у лікаря - нарколога та має розлади психіки і поведінки внаслідок вживання опіоїдів (синдром залежності), у лікаря - психіатра на обліку не перебуває, обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченої, - щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та дійшов висновку про призначення обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде необхідним для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, тобто, судом враховані й ті обставини, на неврахування яких посилалась обвинувачена в апеляційній скарзі.

На переконання колегії суддів, місцевим судом при призначенні покарання обвинуваченій обґрунтовано не визнано обставиною, що пом`якшує покарання, - активне сприяння слідству у розкритті злочину, на що посилається обвинувачена, оскільки будь-яких доказів на підтвердження таких обставин матеріали кримінального провадження не містять, і обвинуваченою суду не надано.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про відсутність такої обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченої, як щире каяття, то колегія суддів звертає увагу, що ще під час досудового розслідування така обставин була встановлена слідчим, що знайшло своє відображення в обвинувальному акті, а, окрім того, підтверджується тим, що під час судового розгляду обвинувачена дала послідовні показання, визнала вину у вчиненні кримінальних правопорушень, висловила щире бажання виправитись, усвідомлення нею протиправності вчиненого, що знайшло своє відображення і у вироку суду, у зв`язку з чим суд першої інстанції під час дослідження доказів у справі обмежився допитом обвинуваченої та дослідженням письмових доказів, які характеризують її особу, і вказані обставини у сукупності, на переконання колегії суддів, як раз і свідчать саме про щире каяття обвинуваченої.

Окрім того, доводи прокурора про те, що обвинувачена перебуває на обліку у лікаря-нарколога та має розлад психіки і поведінки внаслідок вживання опіоїдів (синдром залежності), про що зазначено і у вироку суду, матеріалами кримінального провадження не підтверджені, а, відтак, є необґрунтованими.

За таких обставин колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині непереконливими.

Окрім того, суд першої інстанції, з врахуванням, що ОСОБА_6 вчинила декілька кримінальних правопорушень, передбачених різними частинами ст. 185 КК України, призначивши обвинуваченій покарання за кожне кримінальне правопорушення окремо, а саме:

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;

- за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;

- за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки,

за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначив обвинуваченій остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Однак, на переконання колегії суддів, враховуючи, що судом обвинуваченій за ч. 4 ст. 185 КК України та за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України призначено однаковий вид і розмір покарання - 5 років позбавлення волі, остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим є неправильним, суперечить вимогам ст. 70 КК України, на що обґрунтовано послався прокурор в апеляційній скарзі та під час апеляційного розгляду, а, відтак, за відсутності підстав призначення обвинуваченій за окреме кримінальне правопорушення покарання з застосуванням положень ст. 69 КК України, призначення остаточного покарання на підставі ст. 70 КК України можливе було лише шляхом часткового складання призначених покарань, що відповідно більше, ніж 5 років позбавлення волі.

Окрім того, з огляду на те, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_6 визнана винуватою оскаржуваним вироком, вчинені останньою в період з 19 грудня 2019 року, тобто, в період іспитового строку, встановленого вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 20 листопада 2019 року, яким ОСОБА_6 засуджена за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, 70, 75 КК України на 2 роки позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік, остаточне покарання обвинуваченій за сукупністю вироків суд першої інстанції правильно призначив на підставі ст. 71 КК України, разом з тим, допустивши неправильне застосування положень ст. 70 КК України при визначенні розміру покарання, водночас допустив і неправильне застосування ст. 71 КК України, оскільки розмір покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного на підставі ст. 70 КК України, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

З огляду на встановлені обставини, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченій неправильно застосований закон України про кримінальну відповідальність, про що обґрунтовано зазначено прокурором.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції, є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є, зокрема, незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

За встановлених обставин колегія суддів доходить висновку, що вирок суду відносно ОСОБА_6 у зв`язку з неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність підлягає скасуванню в частині призначеного покарання з постановленням в цій частині нового вироку судом апеляційної інстанції.

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання, яке слід призначити обвинуваченій, з огляду на обставини, враховані судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченій, а також те, що ОСОБА_6 вчинила кримінальніправопорушення, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до нетяжких та тяжких кримінальних правопорушень,кількість епізодів злочинної діяльності, обставини вчинення, кількість та вартість викраденого майна, дані про її особу, а саме, те, що вона непрацевлаштована, має місце проживання та реєстрації, стан здоров`я обвинуваченої, обставину, що пом`якшує покарання, - щире каяття; відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, колегія суддів доходить висновку, що обвинуваченій як за кожне кримінальне правопорушення окремо, так і за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ст. 70 КК України та за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України, слід призначитипокарання у виді позбавлення волі, проте, у меншому розмірі, ніж пропонує прокурор, оскільки, з урахуванням встановлених під час апеляційного розгляду обставин, колегія суддів вважає можливим призначити обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі у розмірі, наближеному до мінімального, передбаченого санкціями ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України та на підставі ст. 70, ст. 71 КК України.

Таким чином, з огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, колегія суддів доходить висновку, що вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання підлягає скасуванню та ухвалення в цій частині нового вироку, апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення частково, а у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченої слід відмовити.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 14 вересня 2023 рокущодоОСОБА_6 за ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України - скасувати в частині призначеного покарання.

Ухвалити в цій частині новий вирок:

Призначити ОСОБА_6 покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;

- за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;

- за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покараньпризначити ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 20 листопада 2019 року за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, 70, 75 КК України, та призначити ОСОБА_6 за сукупністю вироків остаточне покарання у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, обвинуваченою ОСОБА_6 , яка утримується під вартою, - у той же строк з дня вручення копії вироку.

Судді:

______________________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4