25.07.2024 Справа № 756/5380/24
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 756/5380/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.07.2024 місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001068 від 25.03.2024, на підставі обвинувального акта за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Сєверодонецьк Луганської області, зареєстрованого у цьому АДРЕСА_1 ), жителя АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- вироком Оболонського районного суду міста Києва від 04.12.2023 за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік зі звільненням від його відбування з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік на підставі ст. 75 КК України (справа №756/15312/23),

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

потерпіла ОСОБА_5 ,

представник потерпілої ОСОБА_6 ,

обвинувачений ОСОБА_7 ,

захисник ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и в:

Так, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, із 05:30 24.02.2022 в Україні було введено воєнний стан строком на 30 діб. У подальшому строк дії воєнного стану в Україні продовжено: 1) з 05:30 26.03.2022 строком на 30 діб згідно з Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022; 2) з 05:30 25.04.2022 строком на 30 діб згідно з Указом Президента України від 18.04.2022 №259/2022; 3) з 05:30 25.05.2022 строком на 90 діб згідно з Указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022; 4) з 05:30 23.08.2022 строком на 90 діб згідно з Указом Президента України від 12.08.2022 №573/2022; 6) з 05:30 19.02.2023 строком на 90 діб згідно з Указом Президента України від 06.02.2023 №58/2023; 7) з 05:30 20.05.2023 строком на 90 діб згідно з Указом Президента України від 01.05.2023 №255/2023; 8) з 05:30 18.08.2023 строком на 90 діб згідно з Указом Президента України від 26.07.2023 №451/2023; 9) з 05:30 16.11.2023 строком на 90 діб згідно з Указом Президента України від 06.11.2023 №734/2023; 10) з 05:30 14.02.2024 строком на 90 діб згідно з Указом Президента України від 05.02.2024 №49/2024.

Водночас, судом установлено, що 24.03.2024 приблизно о 23:30 ОСОБА_7 , знаходячись на території бази «Смарагдова» у місті Києві (вул. Прирічна, 32), підійшов до ОСОБА_5 , де в них виник словесний конфлікт, після чого ОСОБА_7 умисно, переслідуючи корисливий мотив, з метою відкритого викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, шляхом ривка зірвав сумку з потерпілої, чим відкрито заволодів майном останньої, а саме: сумкою, в середині якої знаходились паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_5 , банківська картка емітована банком «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , гаманець червоного кольору, ключі від сейфу, зв`язка ключів, які матеріальної цінності для потерпілої не становлять, та грошові кошти в сумі 17 120,00 грн, після чого з викраденим майном із місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , майнову шкоду в розмірі 17 120,00 грн.

09.05.2024 у судовому засіданні після оголошення прокурором обвинувального акта під час роз`яснення судом обвинуваченому ОСОБА_7 суті обвинувачення, останній повідомив, що суть обвинувачення йому зрозуміла, однак він не визнає винуватість у вчиненому та не відмовляється давати показання в судовому засіданні.

У зв`язку з цим, з`ясувавши позиції сторін щодо обсягу доказів, які підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, судом було постановлено рішення про повний порядок дослідження доказів у кримінальному провадженні, а саме про допит обвинуваченого, допит потерпілої, дослідження письмових документів, допит свідків та дослідження речових доказів.

Під час судового провадження судом було допитано обвинуваченого, потерпілу, досліджено письмові документи сторони обвинувачення та здійснено допит свідка ОСОБА_9

24.07.2024 у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 повідомив суду про те, що в нього змінилася позиція щодо висунутого обвинувачення. При цьому, обвинувачений пояснив, що суть обвинувачення йому зрозуміла, він щиро розкаюється у вчиненому, винуватість визнає в повному обсязі висунутого обвинувачення, бажає давати показання.

Захисник ОСОБА_8 зазначив, що йому відомо, що в його підзахисного змінилась позиція стосовно висунутого обвинувачення. Він мав конфіденційну розмову з ОСОБА_7 , під час якої останній йому підтвердив, що повністю визнає свою винуватість у повному обсязі обвинувачення, на що він роз`яснив ОСОБА_7 юридичні наслідки щодо порядку оскарження вироку суду першої інстанції до апеляційного суду.

Після цього, захисник заявив клопотання про зміну порядку дослідження доказів у кримінальному провадженні та здійснення розгляду кримінального провадження за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України.

Прокурор, представник потерпілої та потерпіла, кожен окремо, не заперечували проти зміни порядку дослідження доказів й розгляду провадження у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.

Обвинувачений також висловив згоду з таким порядком дослідження доказів, повідомив, що зміна позиції щодо висунутого обвинувачення є добровільною, жодного тиску на нього не здійснювалося.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою винуватість у вчиненні злочину визнав повністю, щиро покаявся, зазначив, що жалкує, що так сталося, беззаперечно підтвердив обставини кримінального провадження, при цьому не оспорював день, час, місце, спосіб та мотиви вчиненого ним злочину відповідно до висунутого обвинувачення й показав наступне. 24.03.2024 у вечірній час доби він перебував на території бази «Смарагдова» на вул. Прирічній у місті Києві, де зустрів свою співмешканку ОСОБА_5 . Під час сварки на грунті ревнощів він вирішив її провчити та, вихопивши сумку, в якій знаходились гроші, про що йому було достеменно відомо, з місця вчинення злочину зник. Грошовими коштами він мав намір розпорядитись на власний розсуд, водночас зазначив, що попередня його позиція в суді під час допиту була зумовлена тим, що йому було соромно зізнатись у цьому в присутності потерпілої. Висловивши самозасудження свого вчинку, зазначивши про готовність нести кримінальну відповідальність, свою винуватість у вчиненні злочину визнав повністю, щиро покаявся, попросивши вибачення у потерпілої, просив суд суворо не карати.

Показання обвинуваченого ОСОБА_7 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння останнім змісту обставин вчинення злочину.

Відповідно до частин 2, 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що учасники судового провадження не оспорюють обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, й судом було встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, за відсутністю будь-яких сумнівів у добровільності та істинності позиції останніх, за згодою учасників судового провадження, суд дійшов висновку про зміну порядку дослідження доказів у кримінальному провадженні та про можливість проведення судового розгляду кримінального провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що мають істотне значення для вирішення обвинувачення по суті, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, судом було роз`яснено сторонам кримінального провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації №6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського суду з прав людини щодо їх застосування, згідно якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Таким чином, розглянувши кримінальне провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 в межах висунутого обвинувачення, допитавши останнього, дослідивши письмові матеріали, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого в умовах воєнного стану, за обставин, установлених у судовому засіданні, доведено повністю та кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 186 КК України.

Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 зазначеного Кодексу суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 зі змінами від 06.11.2009 «Про практику призначення судами кримінального покарання» слід звернути увагу судів на те, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Так, приймаючи рішення щодо виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, що відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, характер, мотиви та обставини вчинення злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття з огляду на те, що обвинувачений ОСОБА_7 , висловивши самозасудження своєї кримінально караної поведінки та зазначивши про готовність нести кримінальну відповідальність, винуватість у вчиненні злочину визнав повністю та під час допиту в суді зазначив, що шкодує про свій вчинок і розкаюється, що, на переконання суду, свідчить про наявність обставини, що пом`якшує покарання, - щире каяття.

Вирішуючи питання про наявність у кримінальному провадженні обставини, що обтяжує покарання, про яку зазначено в обвинувальному акті, - «рецидив злочинів», то суд вважає за необхідне зазначити про таке.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 67 КК України «рецидив злочинів» визначено як обставину, що обтяжує покарання. Водночас, суд не враховує вказану обставину при призначенні покарання з огляду на ступінь тяжкості кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 цього Кодексу, що відповідно до положень частин 1, 2 ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків.

Таким чином, обставин, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України суд не встановив.

Зважив суд і на дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , зокрема те, що він раніше судимий за вчинення кримінального проступку, має середню спеціальну освіту, має постійне місце реєстрації та проживання, зі слів хоч неофіційно, однак працює, за місцем проживання у місті Києві характеризується формально посередньо, на спеціальних обліках у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, що свідчить про його осудність.

Водночас, призначаючи покарання обвинуваченому та встановлюючи ступінь його винуватості у вчиненому, суд повинен дати оцінку не лише кримінально караним діянням, а й обставинам кримінального провадження у сукупності з даними про особу обвинуваченого, зокрема, відомостями про схильність такої особи до вчинення кримінальних правопорушень та відомостями про поведінку до вчинення злочинних дій, про його соціальні зв`язки, спосіб життя, стан здоров`я та інші обставини, які впливають на прийняття рішення.

З огляду на матеріали кримінального провадження, враховуючи принципи й загальні засади призначення покарання, мотиви, характер, спосіб вчинення ОСОБА_7 злочину, який відноситься до категорії тяжких, в сукупності зі ставленням обвинуваченого до вчиненого та відомостями про особу обвинуваченого, зваживши на позиції сторін кримінального провадження в судових дебатах, суд приходить до висновку про призначення винному покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції норми закону, яка передбачає відповідальність за вчинене, з реальним його відбуванням та не вбачає правових підстав для призначення ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Водночас, відповідно до ч. 3 ст. 78 КК України в разі вчинення особою, до якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 71 КК України в разі, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Тобто, застосовуючи правила ст. 71 КК України, за сукупністю вироків суд має визначити остаточне покарання, яке має бути більшим як від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, так і від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 засуджений вироком Оболонського районного суду міста Києва від 04.12.2023 за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік та покладено обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України. Вирок набрав законної сили 04.01.2024 (справа №756/15312/23).

Вищевказане свідчить про те, що ОСОБА_7 , будучи особою, до якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, протягом періоду іспитового строку вчинив новий злочин, а тому, враховуючи тяжкість злочину, відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , ставлення останнього до вчиненого, суд приходить до висновку про призначення остаточного покарання шляхом часткового приєднання невідбутої частини основного покарання за попереднім вироком за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 КК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «КИЇВСЬКИЙ СЛІДЧИЙ ІЗОЛЯТОР», обраний судом під час судового провадження ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 09.05.2024 стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 (справа №756/6486/23), та який було продовжено ухвалою цього ж суду від 25.06.2024, до набрання вироком законної сили слід залишити без зміни. Підстав для його зміни на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою суд не вбачає.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Залік досудового тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 слід вирішити відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України.

Керуючись положеннями статей 100, 369-371, 373, 374, 376, 395, 532 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Оболонського районного суду міста Києва від 04.12.2023 та остаточно призначити ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 1 (один) місяць.

Строк відбування ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі обчислювати з дня набрання вироком законної сили.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор» залишити без зміни.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбутого ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 25.03.2024 (момент фактичного затримання) по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- грошові кошти в сумі 17120 гривень 00 копійок, а саме тридцять три купюри номіналом 500 гривень (серія та номер: АН0919401, ЕВ8241575, ЗВ3485358, ЕГ6817885, ГЛ3582258, СГ5852705, МВ5144029, МБ1583667, ВЕ1528567, ВФ0982531, ЗБ8750325, ЛД4150682, ФЖ0130915, ВЗ9373921, СБ2623054, ЗИ1487252, ВХ4541607, ВВ8571614, ВЕ6482786, ВЕ2429296, УИ9968733, СЖ8292403, ФБ3396100, ЛБ1214213, ВВ6596293, ЛВ2648361, ЗБ5542922, УЗ5829719, УИ7213940, ЗБ9794984, ЗИ0174717, ЛБ6651966, ВИ3516014), дві купюри номіналом 200 гривень (серія та номер: ТЖ9632969, ЄФ5313847), одна купюра номіналом 100 гривень (серія та номер: УЄ5118007), дві купюри номіналом 50 гривень (серія та номер: УР5438219, ТЗ8135900), одна купюра номіналом 20 гривень (серія та номер:АМ0785884) (постанова від 25.03.2024), які передано на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 (протокол від 25.03.2024), - після набрання вироком законної сили залишити потерпілій за належністю;

- жіноча шкіряна сумка чорного кольору зі вставками білого кольору з надписом «Mickey», в середині якої: парфумована вода «Silver Starligt» об`ємом 100 мл, парфуми «Viva la Vita» об`ємом 50 мл, дві помади, гребінець чорного кольору, дві резинки для волосся, вісім ключів та один магнітний, гаманець червоного кольору, паспорт громадина України на ім`я ОСОБА_5 , банківська картка «Ощадбанк» № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 (постанова від 25.03.2024), які передано на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 (протокол від 25.03.2024), - після набрання вироком законної сили залишити потерпілій за належністю;

- мобільний телефон марки «Nokia» чорного кольору (imei НОМЕР_2 ), з сім-картою мобільного оператора "Київстар" з номером НОМЕР_3 , вилучений в ході особистого обшуку затриманого в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_7 (постанова від 25.03.2024), які передано до камери зберігання речових доказів Оболонського УП ГУНП у м. Києві (квитанція №002288), - після набрання вироком законної сили повернути обвинуваченому за належністю;

- ремінець від сумки чорного кольору, вилучений в ході проведення огляду місця події від 25.03.2024 за адресою АДРЕСА_2 (постанова від 25.03.2024), який передано до камери зберігання речових доказів Оболонського УП ГУНП у м. Києві (квитанція №002292), - після набрання вироком законної сили повернути власнику за належністю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1