Справа № 461/9843/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/895/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2024 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 23.08.2024 року, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

за участю :

прокурора - ОСОБА_7 ,

встановила:

Обвинувачений подав апеляційну скаргу на ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 23.08.2024, якою задоволено клопотання прокурора та застосовано до обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою у ДУ «Львівська установа виконання покарань № 19» строком на 60 діб, без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали становить з моменту затримання (21.08.2024) до 19.10.2024 року включно.

Клопотання мотивує тим, що у провадженні Галицького районного суду міста Львова перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0003546 від 06.08.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України, відносно ОСОБА_6 .

Ухвалою Галицького районного суду міста Львова від 05.06.2023 обвинуваченого ОСОБА_6 оголошено у міжнародний розшук та останньому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

21.08.2024 правоохоронними органами Республіки Польща обвинуваченого ОСОБА_6 видано правоохоронним органам України та останнього затримано, про що складено відповідний протокол.

Слідчий суддя своє рішення мотивувала тим, що прокурор довів обґрунтованість підозри висунутої обвинуваченому, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Крім того враховано тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , очевидну суспільну небезпеку обвинуваченого; можливості для переховування від суду, вчинення інших злочинів, перешкоджання кримінальному провадженню; ОСОБА_6 є працездатною особою, тяжкими захворюваннями не страждає, а тому відсутні підстави, які б перешкоджали застосуванню до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того встановлено, що ОСОБА_6 раніше судимий Бабушкінським районним судом міста Дніпропетровська від 11.09.2009, за ч.2 ст.121 КК України до 4 років 10 місяців позбавлення волі. А також ОСОБА_6 , з метою уникнення від кримінальної відповідальності, 10.11.2021 покинув територію України, виїхавши через пункт пропуску «Устилуг», у зв`язку із чим перебував у міжнародному розшуку.

Застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно обвинуваченого в тому числі у виді домашнього арешту - не гарантуватиме виконання покладених на нього обов`язків тане зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

На ухвалу суду подав апеляційну скаргу обвинувачений, який просить скасувати дану ухвалу та ухвалити нову, якою обрати йому більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, у вигляді домашнього арешту в нічний час з покладенням на обвинуваченого обов`язків передбачених КПК .

Апелянт зазначає, що судом першої інстанції невраховано, що прокурор надав свідомо неправдиві дані стосовно нього, а саме про те, що він раніше був судимий 11.09.2009 році, однак це не відповідає дійсності. Крім того він прибував своєчасно в судові засідання з 06.08.2016 по 01.09.2021 року, що підтверджено матеріалами справи. Суд першої інстанції протягом 5 років не розглядав справу, чим порушив ст. 28 КПК України, тобто розумні строки. Судом не було його обмежено в пересуванні.

Апелянт наголошує, що у нього у 2021 році на утриманні була мати пенсійного віку 80 років та неповнолітня донька, яку він сам виховує, як батько одинак. Прокурор надав недостовірні дані про те, що у нього немає постійного місця проживання, однак він зареєстрований за адресою де проживає : АДРЕСА_1 ,

Апелянт зазначає, що він єдиний забезпечував свою родину і просить суд все це врахувати.

У суді апеляційної інстанції встановлено, що адвокат ОСОБА_8 був задіяний через Західний міжрегіональний центр з надання безоплатної правничої допомоги, як захисник обвинуваченого, під час судового розгляду клопотання прокурора щодо обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (а.с.79).

Обвинувачений ОСОБА_6 був належним способом повідомлений про розгляд справи, однак через відсутність в слідчому ізоляторі світла здійснити відеоконференцію не було можливим.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого наголосивши, що останній був оголошений в розшук, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали контрольного провадження, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про застосування до обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції зважаючи на положення ст. 177 КПК України щодо підставності застосування запобіжного заходу до обвинуваченого у цій справі, врахував наступне.

У провадженні Галицького районного суду міста Львова перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0003546 від 06.08.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, відносно ОСОБА_6 .

Ухвалою Галицького районного суду міста Львова від 05.06.2023 обвинуваченого ОСОБА_6 оголошено у міжнародний розшук та останньому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

21.08.2024 правоохоронними органами Республіки Польща обвинуваченого ОСОБА_6 видано правоохоронним органам України та останнього затримано, про що складено відповідний протокол.

Також суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_6 раніше судимий Бабушкінським районним судом міста Дніпропетровська від 11.09.2009, за ч.2 ст.121 КК України до 4 років 10 місяців позбавлення волі.

Крім цього, ОСОБА_6 , з метою уникнення від кримінальної відповідальності, 10.11.2021 покинув територію України, виїхавши через пункт пропуску «Устилуг», у зв`язку із чим перебував у міжнародному розшуку.

Оцінюючи зазначені у клопотанні та наведені прокурором у судовому засіданні ризики, передбачені статтею 177 КПК України, суддя вважав, що обґрунтовано доведеним є наявність в діях підозрюваної ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, який вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, врахував ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, оскільки, цей ризик підтверджується тяжкістю передбаченого покарання за інкримінований ОСОБА_6 злочин, за ч.2 ст. 186 КК України, за яке обвинуваченому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6років. Окрім цього, суд наголосив, що обвинувачений вже переховувався від органів досудового розслідування та суду, у зв`язку з чим заявлено клопотання, що розглядається.

У відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

На переконання колегії суддів, більш м`який запобіжний захід не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого з урахуванням сукупності наведених ризиків, а безпека суспільства вимагає ізоляції особи, яка з достатньою обґрунтованою ймовірністю здатна завдати істотної шкоди правам і свободам інших осіб, в умовах воєнного стану.

Тримання обвинуваченого під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. Обставин, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Покликання апелянта на те, що судом першої інстанції не враховано його доводи стосовно характеризуючих його особу даних є безпідставними.

Однак суд апеляційної інстанції погоджується з обвинуваченим про те, що прокурором безпідставно зазначено про судимість ОСОБА_6 , оскільки в Єдиному державному реєстрі судових рішень та в матеріалах справи відсутнє будьяке рішення про судимість ОСОБА_6 , зокрема Бабушкінським районним судом міста Дніпропетровська від 11.09.2009, за ч.2 ст.121 КК України до 4 років 10 місяців позбавлення волі. Відтак покликання на наявність судимості є безпідставним на даній стадії розгляду справи через н підтвердження інформації належним чином.

Доводи обвинуваченого не спростовують правильність рішення суду першої інстанції з врахуванням оголошення його в міжнародний розшук.

Як в судовому засіданні судом першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_6 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

З врахуванням зазначеного вище, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала суду є законною, обґрунтованою, а тому підстав для задоволення апеляційних вимог обвинуваченого не вбачається.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

постановила :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 23.08.2024 року, якою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: