ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

04 листопада 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Вищого антикорупційного суду клопотання прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії обов`язків, покладених на підозрюваного ОСОБА_4 , подане у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000303 від 11.07.2023,

ВСТАНОВИВ:

29.10.2024 вказане клопотання надійшло до Вищого антикорупційного суду і на підставі протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду було передано на розгляд слідчого судді ОСОБА_1 .

1.Короткий виклад поданого клопотання

У поданому клопотанні прокурор просить продовжити строк дії обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, покладених на підозрюваного ОСОБА_4 у зв`язку із застосуванням до нього запобіжного заходу у виді застави.

В обґрунтування поданого клопотання вказано, що детективами Національного антикорупційного бюро України здійснюється досудове розслідування № 0000303 від 11.07.2023 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 27 ч. 4 ст. 369 КПК України за фактом закінченого замаху до підбурювання на пропозицію службовій особі, яка займає особливо відповідальне становище, надати їй неправомірну вигоду за вчинення службовою особою в інтересах третіх осіб дій з використанням службового становища, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Так, за версією слідства, не пізніше липня 2023 року ОСОБА_4 дізнався від ОСОБА_6 про його намір запропонувати виконувачу обов`язків Голови Держмитслужби ОСОБА_7 , який згідно підпункту 14 пункту 11 «Положення про Державну митну службу України», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 № 227, призначає на посаду та звільняє з посади за погодженням з Міністром фінансів керівників та заступників керівників територіальних органів Держмитслужби, надати йому неправомірну вигоду за призначення ним на посади керівників митниць підшуканих ОСОБА_6 осіб, тобто, за вчинення дій з використанням його службового становища.

Після цього ОСОБА_4 разом із ОСОБА_6 підшукали осіб з числа чинних та колишніх працівників Держмитслужби та її територіальних органів, за призначення яких на посади керівників митниць вони могли би запропонувати надати неправомірну вигоду, а саме: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , після чого ОСОБА_6 повідомив про цих осіб ОСОБА_13 , щоб останній в подальшому передав відомості про них ОСОБА_7 та висловив йому пропозицію надати неправомірну вигоду за призначення одного з них керівником митниці в західній частині України, залишивши вибір конкретної особи з цього переліку за ОСОБА_7 .

29.07.2023 ОСОБА_4 під час телефонної розмови з ОСОБА_6 отримав від нього питання про те, яку неправомірну вигоду вони можуть запропонувати за призначення їх кандидата на посаду керівника Волинської митниці.

ОСОБА_4 , в свою чергу, поділився з ОСОБА_6 своїм планом подальшого незаконного збагачення від такого призначення, який полягав в організації систематичного одержання неправомірної вигоди керівником митниці за вчинення чи невчинення ним в інтересах тих, хто надаватиме таку вигоду, чи в інтересах третіх осіб будь-якої дії з використанням влади чи службового становища, контролі ОСОБА_4 цієї злочинної діяльності та щомісячному розподілу одержаних коштів із обов`язковим залишенням їх частини у себе та у ОСОБА_6 в якості їх винагороди.

Водночас план ОСОБА_4 передбачав, що він разом з керівником Волинської митниці та з ОСОБА_6 одержуватимуть неправомірну вигоду в розмірі до 2 000 000 доларів США щомісяця, з яких 1 000 000 доларів США вони матимуть змогу залишити в своєму розпорядженні.

У відповідь ОСОБА_6 погодився із цим планом та запропонував зробити пропозицію надати неправомірну вигоду в розмірі 500 000 доларів США (що згідно офіційного курсу гривні щодо долару США становило 18 284 300 гривень) за призначення підшуканої ними особи на посаду керівника Волинської митниці одразу, а через місяць після такого призначення - надати половину з запланованого місячного збору неправомірної вигоди в розмірі 1 000 000 доларів США, за виключенням наданих за призначення 500 000 доларів США (тобто 250 000 доларів США), та в подальшому щомісяця надавати половину від місячного розміру одержаної неправомірної вигоди, який планувався в розмірі 1 000 000 доларів США (тобто 500 000 доларів США щомісячно).

Також у ході вказаної розмови відбувалося обговорення щодо суми неправомірної вигоди за призначення керівника Чернівецької митниці. У ході наступної зустрічі 21.08.2023 ОСОБА_4 визначив такі розміри неправомірної вигоди: 500 000 доларів США (що згідно офіційного курсу гривні щодо долару США становило 18 284 300 гривень) за призначення керівника Волинської митниці та 200 000 доларів США (що згідно офіційного курсу гривні щодо долару США становило 7 313 720 гривень) за призначення керівника Чернівецької митниці.

Отже, ОСОБА_4 погодився на прохання ОСОБА_6 вчинити разом з ним пропозицію виконувачу обов`язків Голови Держмитслужби ОСОБА_7 надати йому неправомірну вигоду за вчинення ОСОБА_7 в інтересах підшуканих ними осіб, у тому числі ОСОБА_8 , дій з використанням службового становища, спрямованих на їх призначення на посади керівників митниць.

ОСОБА_4 під час цієї же розмови 21.08.2023 попросивши ОСОБА_13 висловити виконувачу обов`язків Голови Держмитслужби ОСОБА_7 їх намір надати йому неправомірну вигоду, підбурював ОСОБА_13 до вчинення цього кримінального правопорушення.

Однак, у подальшому вказане кримінальне правопорушення не було доведено до кінця з причин, що не залежали від волі ОСОБА_4 .

Прокурор вважає, що повідомлена ОСОБА_4 підозра є обгрунтованою, на підтвердження чого наводить перелік доказів із зазначенням важливих для слідства обставин, які встановлені на їх підставі і які, на думку сторони обвинувачення, об`єктивно пов`язують підозрюваного зі злочином, про підозру у вчиненні якого йому повідомлено. На переконання прокурора, наведені ним докази є достатніми для висновку про обґрунтованість повідомленої підозри і вона повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо рівня «обґрунтованості».

Ухвалою слідчого судді від 08.07.2024 до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді застави у розмірі 60 000 000 грн, та покладено ряд обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, строк дії яких був продовжений ухвалою слідчої судді від 04.09.2024 на два місяці, а саме до 04.11.2024.

Прокурор вважає, що на цьому етапі досудового розслідування існує необхідність у продовженні строку дії обов`язків, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: ризик того, що підозрюваний буде переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливатиме на свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні; вчинить інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи викладене вище, прокурор просить продовжити на два місяці строк дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, покладених на підозрюваного ОСОБА_4 .

2.Позиції сторін у судовому засіданні

Прокурор ОСОБА_3 підтримав доводи викладені в клопотанні про продовження строку обов`язків, покладених на підозрюваного ОСОБА_4 та просив його задовільнити.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання стверджуючи, що повідомлена ОСОБА_4 підозра є необґрунтованою, а на підтвердження зроблених у ній висновків стороною обвинувачення не надано жодного доказу, доводи чого детально викладені в його письмових запереченнях, які долучені до матеріалів справи.

Також, на думку захисника, стороною обвинувачення не доведено існування ризиків перешкоджання кримінальному провадженню, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а процесуальна поведінка ОСОБА_4 свідчить про відсутність у нього будь-якого наміру порушувати покладені на нього обов`язки. З огляду на це захисник просив не продовжувати дію обов`язку, який обмежує ОСОБА_4 у вільному пересуванні територією України, оскільки це перешкоджає йому у підтриманні нормальних стосунків із сином та батьками, які постійно проживають в м. Львові.

Крім цього, захисник наголошував на тому, що необхідність носити електронний засіб контролю суттєво порушує нормальний уклад життя ОСОБА_4 , оскільки спричиняє значні незручності у його носінні, а тому просив скасувати відповідний обов`язок.

Підозрюваний ОСОБА_4 в повному обсязі підтримав доводи свого захисника.

3.Мотиви та оцінка слідчого судді

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно з положеннями ч. 7 ст. 194 КПК України, обов`язки, що можуть бути покладені на підозрюваного при застосуванні запобіжного заходу, та які передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України можуть бути обрані на строк не більше двох місяців. Однак, у разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст. 199 КПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання прокурора, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують дію додаткових обов`язків; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали.

Крім того, ч. 4 ст. 199 КПК України визначає, що слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку додаткових обов`язків до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

З аналізу вказаних норм, при вирішенні питання про продовження строку дії обов`язків, слідчий суддя має керуватися положеннями, якими врегульовано застосування запобіжних заходів, з урахуванням додаткових відомостей щодо продовження існування ризиків.

Зважаючи на вищевказане, під час розгляду клопотання про продовження строку дії обов`язків, слідчий суддя має встановити:

- чи можливо продовжити дію покладених на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України;

- чи наявна обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- чи наявно достатньо підстав вважати, що продовжують існувати ризики, передбачені статтею 177 КПК України;

- чи існують обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про продовження обов`язків;

- чи можливо застосування більш м`якого запобіжного заходу з урахуванням положень ст. 178 КПК України.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення прокурора, слідчий суддя, надаючи відповіді на вказані питання, доходить таких висновків.

3.1.Щодо можливості продовження дії покладених на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України

У ході дослідження клопотання та долучених сторонами матеріалів, слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 08.07.2024 у справі №991/5766/24 до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді застави у розмірі 60 000 000 та стоком до 08.09.2024 покладено обов`язки, передбачені п.1-4, 8, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України.

При цьому, ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 28.08.2024 у справі № 991/7920/24 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000303 від 11.07.2023 продовжено до 6 місяців, тобто до 04.01.2025 включно.

Ухвалою слідчої судді Вищого антикорупційного суду від 04.09.2024 у справі № 991/8228/24 строк дії, покладених на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків продовжено до 04.11.2024.

Отже, враховуючи, що строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні продовжений до 04.01.2025, а також, що запобіжний захід у виді застави продовжує діяти і наразі не скасований, беручи до уваги положення ч. 7 ст. 194 та ст. 199 КПК України, які визначають тривалість та порядок продовження строку дії обов`язків, слідчий суддя вважає можливим розглянути питання продовження строку дії обов`язків.

3.2.Щодо наявності обґрунтованої підозри

Відповідно до положень ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є, зокрема, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Разом з тим, кримінальне процесуальне законодавство України не містить визначення поняття «обґрунтована підозра», а тому, керуючись приписами ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя при встановленні змісту вказаного поняття враховує практику Європейського суду з прав людини.

Так, з усталеної практики ЄСПЛ вбачається, що існування обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які змогли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому, факти, які дають підставу для підозри, не мають бути такого ж рівня, як і ті, що обґрунтовують засудження особи, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення ЄСПЛ у справах «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», «Лабіта проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану», «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Отже, обґрунтована підозра не передбачає наявності переконання «поза розумним сумнівом» щодо вчинення особою кримінального правопорушення. Однак, вона повинна ґрунтуватись на об`єктивних фактах, встановлених на підставі наданих стороною обвинувачення доказів.

Таким чином, слідчому судді необхідно з`ясувати, чи є підстави обґрунтовано вважати, що ОСОБА_4 міг вчинити саме інкримінований йому злочин. При цьому, остаточна оцінка та кваліфікація конкретних діянь здійснюється судом під час розгляду справи по суті.

Як вбачається з клопотання та доданих до нього матеріалів, досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні здійснюється, зокрема за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 27 ч. 4 ст. 369 КК України. Зазначена кримінально-правова кваліфікація передбачає відповідальність, зокрема, за закінчений замах до підбурювання на пропозицію службовій особі, яка займає особливо відповідальне становище, надати їй неправомірну вигоду за вчинення службовою особою в інтересах третіх осіб дій з використанням службового становища, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Як вбачається із матеріалів досудового розслідування, предметом кримінального провадження є обставини імовірного підбурення підозрюваним ОСОБА_13 до пропозиції надати службовій особі - Голові Держмитслужби ОСОБА_7 , неправомірну вигоду за призначення ним на посаду керівників Волинської та Чернівецької митниць, обраних ОСОБА_6 осіб.

Зокрема, про відповідний намір ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_6 , очікуючи від нього надання засобів для вчинення кримінального правопорушення, тобто, грошових коштів, у разі прийняття ОСОБА_7 вказаної пропозиції.

Після цього, ОСОБА_4 з ОСОБА_6 підшукали осіб з числа чинних та колишніх працівників Держмитслужби та її територіальних органів, за призначення яких на посади керівників митниць вони могли би запропонувати надати неправомірну вигоду, і такими особами визначено ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , яких ОСОБА_6 та ОСОБА_4 вважали за можливе призначити на посаду керівника Волинської митниці.

Про вибір саме вказаних осіб було повідомлено ОСОБА_13 , шляхом надсилання текстового повідомлення, щоб останній в подальшому передав відомості про них ОСОБА_7 та висловив йому пропозицію надати неправомірну вигоду за призначення одного з них керівником митниці в західній частині України, залишивши вибір конкретної особи з цього переліку за ОСОБА_7 .

Під час особистих зустрічей ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_13 29.07.2023 та 21.08.2023 узгоджувалися суми неправомірної вигоди, яку необхідно надати, а також було погоджено про місячний розподіл одержаних коштів із обов`язковим залишенням їх частини у себе та у ОСОБА_6 в якості їх винагороди.

Так, передбачалося, що ОСОБА_4 з керівником Волинської митниці та з ОСОБА_6 одержуватимуть неправомірну вигоду в розмірі до 2 000 000 доларів США щомісяця, з яких 1 000 000 доларів США вони матимуть змогу залишити в своєму розпорядженні.

У ході зустрічі 21.08.2023 ОСОБА_4 визначив такі розміри неправомірної вигоди: 500 000 доларів США (що згідно офіційного курсу гривні щодо долару США становило 18 284 300 гривень) за призначення керівника Волинської митниці та 200 000 доларів США (що згідно офіційного курсу гривні щодо долару США становило 7 313 720 гривень) за призначення керівника Чернівецької митниці. Вказані умови були передані ОСОБА_13 , щоб він висловив виконувачу обов`язків Голови Держмитслужби ОСОБА_7 їх намір надати йому неправомірну вигоду за вчинення ним в інтересах підшуканих ОСОБА_6 та ОСОБА_4 осіб для їх призначення на посади керівників вказаних митниць.

Під час цієї же розмови ОСОБА_4 попросивши ОСОБА_13 висловити виконувачу обов`язків Голови Держмитслужби ОСОБА_7 їх намір надати йому неправомірну вигоду, підбурював ОСОБА_13 до вчинення цього кримінального правопорушення.

Однак, у подальшому вказане кримінальне правопорушення не було доведено до кінця з причин, що не залежали від волі ОСОБА_4 .

Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковані стороною обвинувачення за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 27 ч. 4 ст. 369 КК України.

На переконання слідчого судді, описані вище дії зазначених осіб, їх взаємоузгодженість та взаємозалежність, характер та послідовність дій, зафіксовані розмови та листування, створюють у слідчого судді переконання у тому, що такі дії були вчинені за попередньою змовою, а ОСОБА_6 міг вчинити інкримінований йому злочин. В подальшому такі обставини мають бути перевірені та оцінені в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні.

При цьому, відповідні обставини, які враховані при оцінці обґрунтованості повідомленої ОСОБА_4 підозри, встановлені слідчим суддею на підставі таких досліджених в ході судового засідання копій документів:

- протокол про результати аудіоконтролю щодо ОСОБА_6 від 19.09.2023 №19/9917;

- протокол про результати аудіоконтролю щодо ОСОБА_6 від 20.09.2023 №19/9946;

- протокол про результати аудіоконтролю щодо ОСОБА_6 від 20.09.2023 №19/9949;

- протокол про результати аудіоконтролю щодо ОСОБА_6 від 20.11.2023 №19/12104;

- розпорядження Кабінету Міністрів України від 20.01.2021 № 28-р, яким ОСОБА_7 призначено заступником Голови Держмитслужби з 22.01.2021;

- розпорядження Кабінету Міністрів України від 15.09.2021 № 1127-р, яким ОСОБА_7 призначено заступником Голови Держмитслужби строком на п`ять років;

- розпорядження Кабінету Міністрів України від 01.02.2023 № 96-р, яким на ОСОБА_7 тимчасово покладено виконання обов`язків Голови Державної митної служби України.

- інших матеріалів досудового розслідування.

Оцінивши вказані докази в їх сукупності з доводами клопотання та учасників судового засідання, не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_4 , виходячи з наданих матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 27 ч. 4 ст. 369 КК України за викладених у клопотанні обставин.

Водночас, доводи сторони захисту про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри, слідчий суддя вважає непереконливими, оскільки вони не спростовують висновку про можливу причетність останнього до вчинення інкримінованого йому злочину. Необхідно зазначити, що на стадії досудового розслідування слідчий суддя на підставі оцінки сукупності досліджених доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Обставини вчинення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами отриманими у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

При цьому, слідчий суддя відзначає, що стороною захисту не надано доказів на підтвердження існування обставин, які б очевидно та беззаперечно свідчили про непричетність підозрюваного до вчинення інкримінованого йому злочину.

3.3.Щодо продовження існування ризиків

Ризики вчинення підозрюваним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення слідчим суддею обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він схильний і має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

У клопотанні прокурор вказує на ризики того, що підозрюваний ОСОБА_4 може (1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, (2) незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні, (3) вчинити інше кримінальне правопорушення.

3.3.1.Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та суду

Слідчий суддя вважає, що ризик переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду продовжує існувати, враховуючи:

1) пред`явлення йому підозри у вчиненні у співучасті тяжкого корупційного злочину, у разі визнання винуватим у вчиненні якого, йому може загрожувати покарання у виді реального позбавлення волі на тривалий строк з конфіскацією майна. При цьому, таке покарання може бути призначено без можливості застосування пільгових інститутів кримінального права;

2) історію перебування закордоном, зокрема як вбачається з долучених до клопотання матеріалів, підозрюваний упродовж дії воєнного стану 10 разів перетинав державний кордон України, що свідчить про наявність в нього можливості виїзду за кордон навіть в умовах загальної заборони виїзду для чоловіків;

3) достатній майновий стан підозрюваного, наявність у власності та користуванні дороговартіснсних об`єктів нерухомості та транспортних засобів, наявність неофіційних джерел доходів, які на переконання слідчого судді, є достатніми для фінансового забезпечення підозрюваного під час його можливого переховування.

На думку слідчого судді, наведені вище обставини є передумовами та можливістю для втечі підозрюваного з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування та суду.

Співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування у невизначеному майбутньому, із можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі за особливо тяжкий корупційний злочин у найближчій перспективі свідчить про актуальність зазначеного ризику.

3.3.2. Щодо ризику незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати передбачену статтями 23 та 224 КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

При цьому, слідчий суддя враховує, що інкримінований підозрюваному злочин ймовірно вчинений ним у співучасті, у зв`язку з чим він може координувати свої дії з іншим співучасником, впливаючи на зміст, характер, обсяг його показань та процесуальну поведінку. Про обґрунтованість зазначеного висновку може свідчити і зміст розмов, зафіксованих в ході проведених негласних (слідчих) розшукових дій щодо наявності довірливих відносин між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 (протокол від 20.09.2023).

Також обґрунтованими є твердження прокурора про існування потенційної можливості впливу на свідків, оскільки підозрюваний може вжити заходів із недопущення отримання від них показань, які викриватимуть його у вчиненні вказаного вище кримінального правопорушення.

Вказані обставини формують у слідчого судді переконання щодо продовження існування ризику впливу на свідків та іншого підозрюваного у цьому кримінальному провадженні.

3.3.3. Щодо ризику вчинення іншого кримінального правопорушення

Слідчий суддя вважає переконливими твердження прокурора про існування вказаного ризику, з огляду на те, що під час документування протиправної діяльності було встановлено, що мета реалізації злочинного наміру полягала у систематичному одержанні неправомірної вигоди та вчинення кримінальних правопорушень, пов`язаних з перетином кордону чи переміщенням речей через кордон, наявність для цього засобів та підшуканих співучасників. Враховуючи, неодноразовість обговорень щодо вчинення таких дій, слідчий суддя вважає імовірним вчинення підозрюваним іншого правопорушення.

У зв`язку з вищевикладеним, слідчий суддя доходить висновку, що на цьому етапі досудового розслідування продовжують існувати ризики перешкоджання кримінальному провадженню, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, інших учасників кримінального провадження, вчинення іншого кримінального правопорушення, отже, продовження дії покладених на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків є об`єктивно необхідним з метою забезпечення дієвості відповідного кримінального провадження та запобігання реалізації вказаних ризиків.

3.4.Щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування

Оцінюючи наявність обставин, які перешкоджали завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про продовження дії, покладених на підозрюваного обов`язків, слідчий суддя виходить з того, що прокурором доведено існування потреби у подальшому проведенні значної частини із зазначених ним слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, обсяг яких є доволі значним і проведення яких є дійсно необхідним для забезпечення повного та неупередженого досудового розслідування, виявлення і дослідження усіх обставин, які підлягають доказуванню у відповідності до вимог ч. 2 ст. 91 КПК України.

При цьому, слідчий суддя вважає, що дійсно існували об`єктивні обставини, які перешкоджали проведенню таких слідчих і процесуальних дій до закінчення дії попередньої ухвали.

У зв`язку з існуванням потреби у проведенні відповідних слідчих та процесуальних дій, а також наявністю об`єктивних обставин, що перешкоджали їх проведенню раніше, ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 25.08.2024 строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні було продовжено до восьми місяців, тобто до 05 січня 2025 року.

Зазначене вказує на наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали, тобто до 01.08.2024.

3.5. Щодо можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу з урахуванням положень ст. 178 КПК України та необхідності продовження строку дії обов`язків

При вирішенні питання про продовження строку дії застосування до підозрюваного запобіжного заходу, крім встановлених ризиків кримінального провадження, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами матеріалів, оцінює в сукупності існування інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме:

-вагомість наданих стороною обвинувачення доказів про ймовірне вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 27 ч. 4 ст. 369 КК України;

-пред`явлення йому підозри у вчиненні у співучасті тяжкого корупційного злочину, у разі визнання винуватим у вчиненні якого йому може загрожувати покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю та з конфіскацією майна або без такої. При цьому, таке покарання може бути призначено без можливості застосування пільгових інститутів кримінального права;

-на день розгляду клопотання підозрюваному ОСОБА_4 виповнилось 32 роки;

-достатній рівень фінансового забезпечення;

-міцність соціальних зв`язків підозрюваного за місцем проживання, який офіційно не працевлаштований, розлучений, має неповнолітнього сина;

-інформації про наявність у підозрюваного тяжких хронічних захворювань, які б перешкоджали застосуванню до нього запобіжного заходу, слідчому судді не надано;

-раніше не судимий, відомостей про застосування до нього раніше запобіжних заходів та про наявність повідомлення йому про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення слідчому судді не надано.

Оцінюючи матеріали клопотання, доводи сторін кримінального провадження та обставини справи в їх сукупності, беручи до уваги вагомість наявних доказів того, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 27 ч. 4 ст. 369 КК України, слідчий суддя вважає, що тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному, у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину, в сукупності з іншими встановленими в ході розгляду клопотання обставинами, з огляду на продовження дії ризиків перешкоджання кримінальному провадженню, існування ймовірності переховування підозрюваного від органів досудового розслідування чи суду, свідчать, що більш м`який запобіжний захід ніж застава не зможе бути тим стримуючим фактором, який забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного протягом всього часу кримінального провадження і суттєво зменшить інтенсивність вказаних ризиків, з огляду на виключність обставин розслідуваного злочину, особисті дані підозрюваного, його роль та ступінь ймовірної залученості до злочинної діяльності.

Враховуючи, що визначений для підозрюваного розмір застави цілком відповідає його фінансовим можливостям, не є занадто обтяжливим та непомірним для нього, а продовження дії покладених обов`язків зможе запобігти реалізації існуючим ризикам кримінального провадження, слідчий суддя з урахуванням встановлених обставин доходить висновку про необхідність продовження дії таких обов`язків, які за своїм характером не будуть занадто обтяжливими для підозрюваного і здатні запобігти реалізації встановлених ризиків.

Зокрема, слідчий суддя вважає, що встановлений та доведений ризик переховування та імовірної втечі можливо нівелювати шляхом продовження дії обов`язку повідомляти слідчого, прокурора чи суд, про зміну свого місця проживання та місця роботи та обов`язку отримання дозволу слідчого, прокурора чи суду у разі виникнення необхідності виїзду за межі визначеної цією ухвалою території, оскільки потреба в продовженні дії вказаних обов`язків обумовлена необхідністю забезпечити можливість контролю за його пересуванням з метою унеможливлення реалізації ризику переховування. Разом з тим, слідчий суддя відзначає, що такий обов`язок не є безумовним та у разі необхідності обумовленої, в тому числі сімейними обставинами, підозрюваний може звернутися до детектива чи прокурора з відповідною заявою про отримання дозволу на виїзд. На думку слідчого судді, ті незручності які обумовленні вказаним обов`язком, про які зазначає сторона захисту, не є занадто обтяжливими для підозрюваного та не впливають на якість його життя.

З цих же міркувань, слідчий суддя вважає доцільним продовжити дію обов`язку, який передбачає необхідність здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Також, беручи до уваги доведеність існування ризику впливу на свідків та інших підозрюваних, слідчий суддя вважає, що обов`язок утримуватися від спілкування з ними унеможливить втілення такого ризику.

Вказані обов`язки не є такими, що надмірно або негативно впливають на життєвий уклад підозрюваного. Продовжуючи строк дії таких обов`язків слідчий суддя також виходить із того, що таке продовження має найменший вплив на реалізацію прав і свобод людини, пов`язане із здійсненням досудового розслідування тяжкого злочину, а отже, таке втручання є розумним і співмірним з цілями цього кримінального провадження.

Разом з тим, слідчий суддя вважає, що наразі існують об`єктивні підстави для скасування обов`язку носіння електронного засобу контролю з огляду на певні технічні несправності самого пристрою, що ускладнює його експлуатацію та має прямий вплив на погіршення звичайного способу життя підозрюваного, оскільки спричиняє значний фізичний дискомфорт останньому.

З огляду на викладені обставини, слідчий суддя доходить висновку, про наявність необхідних та достатніх підстав для часткового задоволення клопотання прокурора та продовження на два місяці строк дії обов`язків, покладених на підозрюваного ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, керуючись статтями 131-132, 176-179, 193-197, 199, 205, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

1.Клопотання Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії обов`язків, покладених на підозрюваного ОСОБА_4 , подане у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000303 від 11.07.2023, - задовольнити частково.

2.Продовжити строк дії обов`язків, покладених на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 2 місяці, тобто до 04 січня 2025 року включно, а саме:

1)прибувати до слідчого у цьому кримінальному провадженні, прокурора та суду за першим викликом;

2)не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає - м. Київ, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

4)утримуватися від спілкування з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 ;

5)здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

3.Контроль за виконанням ухвали та покладених на підозрюваного обов`язків покласти на прокурорів Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, що здійснюють процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000303 від 11.07.2023 та детективів Національного антикорупційного бюро України, які здійснюють у ньому досудове розслідування.

4.Копію ухвали вручити прокурору, підозрюваному та його захиснику.

5.Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1