УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 ОРУП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором Київської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000521 від 19.04.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 ОРУП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором Київської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000521 від 19.04.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

У клопотанні сторона обвинувачення, з метою збереження речового доказу, запобіганню спробам пошкодження, перетворення, відчуження просить накласти арешт на речі та документи які 28.10.2024 року були вилучені в ході обшуку в офісі нотаріуса ОМНО ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 .

Слідчий та прокурор у судове засідання не з`явились про розгляд клопотання сповіщалися належним чином, від прокурора ОСОБА_4 до суду надійшла заява в якій просив провести судове засідання без його участі, свої вимоги підтримав та просив задовольнити.

Власник майна приватний нотаріус ОМНО ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилась, про розгляд клопотання сповіщалась належним чином, про причини неявки не повідомила.

Відповідно до ч.4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

У зв`язку з неявкою учасників процесу, керуючись вимогами ст. 107 КПК України, слідчий суддя приходить до переконання про можливість розгляду такого клопотання за відсутності наведених осіб.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено, слідчим відділом Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні відомості за яким внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000521 від 19.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 19.04.2024 до ЧЧ ОРУП №1 ГУНП в Одеській області надійшла заява ОСОБА_6 , про те що про те що невстановлені особи шахрайським шляхом заволодіти об`єктом нерухомого майна, розташованого на території Київського району м. Одеси.

В ході досудового розслідування та з допиту свідка ОСОБА_6 встановлено, що в даний час вона є державним нотаріусом Одеського державного нотаріального архіву, якій розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Як нотаріус архіву вона здійснює такі дії: здійснює прийом громадян, видача дублікатів документів, які зберігаються у Державному нотаріальному архіві: архівні копії та архівні довідки. У своїй діяльності вона користується наступними нормативними актами Конституцією України, Законом України «Про нотаріат», порядком вчинення нотаріальних дій від 22.02.2012 та іншими нормативними актами, правилами та положеннями про Державний нотаріальний архів. 18.03.2024 до Одеського державного нотаріального архіву з заявою звернулась ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про надання дублікату договору дарування квартири АДРЕСА_3 , якій посвідчений приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_8 та зареєстрований в реєстрі за №767, у зв`язку з втратою. У своїй заяві ОСОБА_7 вказала номер телефону НОМЕР_1 та вказала своє місце реєстрації: АДРЕСА_4 , а також фактичну адресу проживання: АДРЕСА_5 . ОСОБА_7 діяла від імені ОСОБА_9 , який є власником квартири АДРЕСА_3 , на підставі довіреності від 10.11.2023, посвідченою приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_5 та зареєстрованою під №6820. При вчиненні заяви ОСОБА_7 про видачу у зв`язку з втратою дублікату договору дарування квартири АДРЕСА_3 , якій посвідчений приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_8 та зареєстрований в реєстрі за №767 та наданої довіреності від імені ОСОБА_9 виникли сумніві щодо тотожності підпису ОСОБА_9 на довіреності посвідченою 10.11.2023 приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_5 та зареєстрованою під №6820 та на договорі дарування квартири АДРЕСА_3 , якій 29.09.2016 посвідчений приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_8 та зареєстрований в реєстрі за №767, документи якої знаходяться на зберіганні в Одеському державному архіві.

Також встановлено, що приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_5 . 10.11.2023 від імені ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 видана довіреність на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована в реєстрі за №6820.

Також в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_9 24.07.2023 надана довіреність на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка посвідчена приватним нотаріусом ОМНО - ОСОБА_5 та зареєстрована в реєстрі за №2049.

Також в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_9 24.07.2023 надана довіреність на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка посвідчена приватним нотаріусом ОМНО - ОСОБА_5 та зареєстрована в реєстрі за №2048.

Згідно рапорту оперативного уповноваженого в УСР в Одеській області ДСР НП України ОСОБА_10 встановлено, що власник квартири АДРЕСА_3 - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 27.11.2020 перетнув державний кордон України і з того часу більше на територію України не в`їжджав.

Відповідно до листа Головного центру обробки спеціальної інформації державної прикордонної служби України від 27.05.2024 за №19-36532/18/24 встановлено, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 27.11.2020 перетнув державний кордон України і з того часу більше на територію України не в`їжджав.

Таким чином ОСОБА_9 24.07.2023 та 10.11.2023 не міг видати довіреності №2048, №2049 та №6820 у приватного нотаріуса ОМНО ОСОБА_5 на право розпорядження його майном.

З пояснення ОСОБА_7 встановлено, що приватний нотаріус ОМНО ОСОБА_5 без особистої присутності ОСОБА_9 посвідчила 24.07.2023 довіреності, які зареєстровані в реєстрі за №2048 та №2049, а також 10.11.2023 довіреність, яка зареєстрована в реєстрі за №6820, в яких ОСОБА_7 від імені ОСОБА_9 виконала підписи.

08.05.2024 проведеним оглядом мобільного телефону Apple iPhone 15, ІМЕІ: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 з сим карткою з номером НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_7 встановлено, що в месенджері «Viber» є листування між ОСОБА_7 та приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_5 , згідно з яким ОСОБА_7 та приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_5 усвідомлювали, що ОСОБА_9 не знаходиться на території України, проте приватний нотаріус ОМНО ОСОБА_5 24.07.2023 та 10.11.2023 посвідчила від його імені довіреності, які зареєстровані в реєстрі за №2048, №2049 та №6820.

28.10.2024, на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 24.10.2024 в офісі приватного нотаріуса ОМНО ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , було проведено обшук, в ході проведення якого було виявлено та вилучено документі та речі, а саме: ксерокопія з реєстру нотаріальних дій за 2023 рік приватного нотаріуса ОМНО ОСОБА_5 за реєстраційними номерами №2048 та №2049 на 1 арк.; мобільний телефон iPhone фіолетового кольору в чохлі фіолетового кольору.

29.10.2024 слідчим у даному кримінальному провадженні прийнято процесуальне рішення та в порядку ст. 110 КПК України винесено постанову про визнання вилученого майна речовим доказом.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом у порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого; обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Відповідно до положень ст.170 КПК України майно, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину може бути арештоване на підставі рішення слідчого судді. Арешт майна може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться чи зберігаються в банках або інших фінансових установах. Арешт майна може бути застосований з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

У відповідності до п. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України встановлено, що у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

В даному випадку слідчий суддя вважає, що вилучена копія реєстру нотаріальних дій ймовірно може містити на собі ознаки вчиненого злочину, а від так може зберегли на собі його сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження. З метою фіксування останніх їх буде оглянуто та проведено ряд експертних досліджень, шляхом призначення експертиз. Інформація яка міститься на вказаних документах має значення для вказаного кримінального провадження, виявлені документи ймовірно можуть бути беззаперечними доказами вчинення протиправних дій, та потребують дослідження, в подальшому можуть слугувати доказами для притягнення винних осіб до відповідальності, у зв`язку з чим виникла необхідність у накладенні на вилучене майно арешту.

В свою чергу вилучений мобільний телефон на думку слідчого судді, може містити на собі відомості на підтвердження факту та обставин можливого вчинення кримінально-протиправних дій за обставинами даного кримінального провадження, (дзвінки, листування, фото, номери телефонів, файлів, документів) в зв`язку з чим таке майно відповідає категорії речових доказів, зокрема підпадають під ознаки знаряддя вчинення кримінальних правопорушень, що власне підтверджується долученою до клопотання постановою про визнання речових доказів від, а отже, воно потребує збереження, в цілях їх подальшого дослідження та проведення відповідних експертних досліджень.

Слідчий суддя не виключає факту того, що вказаний телефон використовувався при спілкуванні з особами, які перевіряються на причетність щодо вчинення злочину у даному провадженні, зокрема через нього відбувався обмін повідомленнями за допомогою месенджерів, він може містити електронні файли та електронне листування, що стосується обставин вчинення злочину, відтак, дослідження його вмісту потрібно здійснювати із залученням спеціаліста, експерта, в умовах лабораторії, зокрема з метою відновлення видалених файлів.

Слідчий суддя не може виключати, що перед стороною обвинувачення постане питання експертного дослідження вилученого технічного пристрою, а обов`язковою умовою їх проведення є безпосереднє надання для дослідження електронного пристрою, що додатково підтверджує наявність підстав для арешту майна.

При цьому, норми КПК України не визначають чітких термінів для призначення експертного дослідження вилученого майна, а також не передбачають такої підстави для відмови у накладенні арешту, як відсутність станом на час розгляду клопотання постанови про призначення експертизи.

При вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження, досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

Також вирішуючи питання про накладення арешту, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту.

Викладене переконує слідчого суддю у тому, що мета цього заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді запобігання цьому ризику може бути досягнута.

Так, приймаючи до уваги викладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, даних про необхідність призначення відповідних судових експертиз, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні постановою слідчого, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на вилучене майно .

Критерії розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження є оціночними поняттями. Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що будь-яке втручання у право особи з боку держави має забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

На переконання слідчого судді, загальні інтереси суспільства у вигляді досягнення завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України (зокрема, захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування тощо), виправдовують ступінь втручання у право власності особи, яке пов`язане з накладенням арешту на належне їй майно.

Відповідно до пункту 18 частини першої статті 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні,

Мета судового контролю полягає в тому, щоб досудове розслідування в кримінальних провадженнях проводилось із дотриманням принципу верховенства права.

У порядку встановленому КПК, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення даного клопотання.

Одночасно слідчий суддя наголошує, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або невідворотним позбавленням такого права. Хоча власник і обмежується у реалізації всіх правомочностей щодо відповідного майна, проте таке обмеження має тимчасовий характер. Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України володілець майна, який не був присутній при розгляді питання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 ОРУП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором Київської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000521 від 19.04.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України - задовольнити.

Накласти арешт із забороною користування та розпорядження, на речі та документи які 28.10.2024 року були вилучені в ході обшуку в офісі нотаріуса ОМНО ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- ксерокопію з реєстру нотаріальних дій за 2023 рік приватного нотаріуса ОМНО ОСОБА_5 за реєстраційними номерами №2048 та №2049 на 1 арк.;

- мобільний телефон iPhone фіолетового кольору в чохлі фіолетового кольору.

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого СВ ВП № 1 ОРУП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1