справа № 208/3760/18
№ провадження 1-кп/208/99/24
УХВАЛА

01 листопада 2024 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

у відкритому судовому засіданні по справі кримінального провадження № 0000668, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області, громадянин України, освіта середньотехнічна, не одружений, не працевлаштований, мешкав без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 24.03.2011 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.3 ст. 185, 75 КК України до 3 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 1 рік;

- 07.09.2011 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинськ за ч.2 ст. 186, 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, звільнився 04.04.2014 року умовно-достроково, на невідбутий строк 1 рік 4 місяці 4 дні,

по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 289, ч.3 ст. 186 КК України,

розглянувши клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

встановив:

В провадженні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області знаходяться кримінальні провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст. 289, ч.3 ст. 186 КК України, а саме - у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненого повторно, та у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у житло.

У зв`язку з неодноразовою неявкою ОСОБА_6 у судові засідання, неможливістю продовжувати розгляд справи, обвинуваченого оголошено в національний розшук, а згодом, при отриманні даних про можливість його виїзду за міжнародні визнані кордони України до інших країн, оголошено в міжнародний розшук.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке аргументовано наступним.

18.05.2018 року, органами досудового розслідування ОСОБА_6 , обґрунтовано оголошено про підозру у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст. 289, ч.3 ст. 186 КК України.

З моменту надходження обвинувального акту до суду, ОСОБА_6 є обвинуваченим (підсудним)

На теперішній час, існують ризики переховування ОСОБА_6 від суду, так як останній обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, раніше неодноразово судимий, що свідчить про недотримання ним суспільних норм поведінки та моралі і можливості вчинення інших кримінальних правопорушень. ОСОБА_6 , не має сталих соціальних зв`язків, а саме дружини, дітей, що вказує на те, що останній може переховуватись від суду з метою ухилення від покарання.

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21.08.2023 року, ОСОБА_6 оголошено у національний розшук, та в подальшому, 21.10.2024 року, оголошено у міжнародний розшук

Вказане свідчить про недотримання обвинуваченим ОСОБА_6 , покладених на нього процесуальних обов`язків та можливість умисного переховування від суду з метою ухилення від покарання.

Обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, так як раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, маючи незняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість повторно обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів спрямованих на заволодіння чужим майном, не працює, тобто законного джерела доходів, не має, що вказує на високу імовірність повторного вчинення кримінальних правопорушень при перебуванні під дією більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

На теперішній час встановлено, що ОСОБА_6 , 07.09.2022 року, виїхав за межі України, в напрямку Республіки Польща, через пункт пропуску «Грушів», та до теперішнього часу до України не повернувся, фактичне місце перебування останнього не відомо.

За наявних обставин, прокурор вважав за необхідне розглянути клопотання у відповідності до ст. 193 ч.6 КПК України, за відсутністю обвинуваченого.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання.

Адвокат заперечував проти задоволення клопотання аргументуючи це відсутністю даних про перебування підзахисного в міжнародному розшуку.

Розглянувши клопотання, вислухав учасників судового засідання та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_6 пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст. 289, ч.3 ст. 186 КК України.

Обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_6 за ч.2 ст. 289 КК України, на думку сторони державного обвинувачення підтверджується матеріалами кримінального провадження, а саме:

- протоколами огляду місця події від 21.04.2018, 11.05.2018;

- протоколами пред`явлення особи для впізнання від 11.05.2018, 15.05.2018;

- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 15.05.2018;

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_6 , від 22.05.2018

- висновком судової автотоварознавчої експертизи від 30.05.2018.

Обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_6 за ч.3 ст. 186 КК України, на думку сторони державного обвинувачення підтверджується матеріалами кримінального провадження, а саме:

- протоколами огляду місця події від 26.06.2018

- протоколами пред`явлення особи для впізнання від 22.06.2018, 25.06.2018;

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_7 , від 19.07.2018

- висновком судово-товарознавчої експертизи від 21.06.2018.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальні правопорушення передбачені ч.2 ст. 289, ч.3 ст. 186 КК України (в редакції на час вчинення кримінального правопорушення) віднесені до тяжких злочинів, за вчинення за вчинення яких, у разі визнання останнього винним, національним законодавством України передбачене покарання:

- за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України (в редакції на час вчинення кримінального правопорушення) у виді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років, з конфіскацією майна або без такої;

- за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України (в редакції на час вчинення кримінального правопорушення) у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Обвинувачений зобов`язаний прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб.

Місцезнаходження ОСОБА_6 , є невстановленим. Будучи обізнаним про наявність кримінального провадження, ОСОБА_6 , до суду не з`являється, ухиляється від отримання викликів та процесуальних документів.

В судове засідання забезпечити явку обвинуваченого ОСОБА_6 , не виявилося можливим, з причини ухилення обвинуваченого від викликів суду, не повідомлення про своє місце проживання, залишення меж держави.

Відповідно до ч.6 ст. 193 КПК України суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі, після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження, суд за участю обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Судом встановлено, що по наявній справі, 24.10.2024 року ОСОБА_6 оголошений у міжнародний розшук.

При вирішенні клопотання прокурора судом враховується правовий висновок Вищого антикорупційного суду у справі № 991/3010/19, згідно до якого факт винесення рішення про оголошення особи в міжнародний розшук є достатнім підтвердженням перебування особи в міжнародному розшуку.

Чинний КПК України не визначає, якими саме доказами має бути доведено, що особа перебуває в будь-якому з видів розшуку (державному, міждержавному, міжнародному)

Суд вважає, що за умови винесення процесуального документу про оголошення особи у міжнародний розшук, подальшим належним зверненням до компетентних органів, який не було повернуто у передбаченому порядку, особа може вважатися оголошеною у міжнародний розшук.

В розумінні вимог ст. 281 КПК України, будь-яких інших документів, зокрема, довідки Інтерполу, витягу з бази Інтерполу тощо, зазначена норма закону не вимагає.

Стаття 29 Конституції України наголошує, що ніхто не може триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно до вимог ч.1 ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», ніхто не може бути позбавлений волі інакше, як згідно з процедурою, встановленою законом, а також якщо є розумні підстави вважати необхідним запобігти вчинення особою правопорушення або втечу після його вчинення.

Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків, а також запобігання неможливості виконання завдань кримінального провадження, передбачені ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Частиною 2 ст. 177 КПК України встановлено, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Оскільки чинними нормами національного кримінального процесуального законодавства не встановлено стандарту поняття обґрунтованості підозри, суд в силу вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.5 ст. 9 КПК України вбачає необхідність у зверненні до практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, обґрунтована підозра є нижчим стандартом доведення, ніж переконання поза розумним сумнівом, та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку. Факти, які породжують підозру, не обов`язково мають такий саме рівень з`ясовності, який потребується на пізнішому етапі кримінального розслідування.

ЄСПЛ у справі «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства» визначає, що «розумна підозра передбачає існування фактів або інформації, які повинні задовольнити об`єктивного, стороннього спостерігача в тому, що особа, щодо якої розглядається питання, вчинила злочин. Те, що позначено словом «обґрунтована», залежатиме від усіх обставин»

Перевіряючи обґрунтованість підозри, суд дійшов до висновку, що обвинувачення про вчинення ОСОБА_6 , кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 289, ч.3 ст. 186 КК України, є обґрунтованою тією мірою, яка достатня для розгляду клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, подальшого проведення судового слідства.

При розгляді клопотання суд керується практикою ЄСПЛ, де ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню, про що йдеться у рішенні «Бекчиєв проти Молдови»

Рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

ОСОБА_6 , є раніше судимою особою. Обвинувачується у вчиненні двох тяжких злочинів. На думку суду зазначені обставини підтверджують заявлений прокурором ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Санкція ч.2 ст. 289 КК України в редакції на час вчинення кримінального правопорушення) передбачає безальтернативне покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої, та санкція ч.3 ст. 186 КК України (в редакції на час вчинення кримінального правопорушення) передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років.

На теперішній час фактичне місце перебування ОСОБА_6 , невідомо.

Згідно наданої інформації, 07.09.2022 року, останній виїхав за межі України, в напрямку Республіки Польща, через пункт пропуску «Грушів» та до теперішнього часу до України не повернувся, що беззаперечно підтверджує заявлений прокурором ризик ухилення обвинуваченого від суду.

На думку суду, зазначене підтверджує ризик переховування обвинуваченого від суду.

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Оцінивши в сукупності встановлені в ході розгляду клопотання обставини, доведеність прокурором заявлених ризиків передбачених ст. 177 КПК України, для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд вважає доцільним та необхідним застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так як жоден з більш м`яких запобіжних заходів не здатен в повній мірі нівелювати встановлені ризики.

Згідно абз. 7 ч.4 ст. 183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 183, ч. 6 ст. 193 КПК України, суд, -

ухвалив:

Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , - задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середньотехнічна, неодружений, не працевлаштований, без реєстрації мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у кримінальному провадженні № 0000668, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 289, ч. 3 ст. 186 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Розгляд питання про застосування обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, вирішується судом в порядку передбаченому ч. 6 ст. 193 КПК України, після затримання ОСОБА_6 , та за його участю, але не пізніш як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду, а обвинуваченим та його захисником, в той же строк, з моменту вручення їм копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1