Справа № 206/4971/24
Провадження № 1-кс/206/1107/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2024 місто Дніпро

Слідчий суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту СУ ГУНП в Луганській області капітана поліції ОСОБА_5 , погоджене прокурором відділу Луганської обласної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Луганськ Луганської області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, -

якій повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська було подано клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту СУ ГУНП в Луганській області капітана поліції ОСОБА_5 , погоджене прокурором відділу Луганської обласної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування клопотання зазначено, що у ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи добровільно призначеною на т.зв. посаду «судді» до новоствореного і незаконно сформованого т.зв. «Військового суду ЛНР», здійснювала кримінальне судочинство щодо незаконно затриманих цивільних громадян України, які залишились та перебували на тимчасово окупованій території Луганської області, тобто осіб, які перебувають під захистом, керуючись незаконно прийнятими кримінальним та кримінально-процесуальним кодексами, що призвело до відмови у праві на справедливий і офіційний судовий процес, як того вимагає МГП, та подальшого незаконного ув`язнення таких осіб. Так, у період з 26.06 по 28.07.2017 громадянка України ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні т.зв. «Військового суду ЛНР», розташованого за адресою: вул. Коцюбинського, 2, м. Луганськ, 91000, займаючи вищезазначену посаду, за попередньою змовою групою осіб з т.зв. учасниками судового процесу, а саме «прокурором Генеральної прокуратури ЛНР» ОСОБА_7 та іншими особами з числа т.зв. правоохоронних органів «ЛНР», діючи умисно, грубо порушуючи вимоги національного законодавства України та ст.ст. 47, 78, 147 Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, ст.ст. 75 (4) (a), 85 (4) (е) Додаткового протоколу до Женевської конвенції від 12.08.1949, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I) від 08 червня 1977 року, керуючись «КК ЛНР та КПК ЛНР», здійснювала розгляд кримінальної справи щодо цивільної особи - громадянки України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за безпідставним обвинуваченням у вчиненні діяння, передбаченого «ст. 335 КК ЛНР - Державна зрада» (мовою оригіналу - «ст. 335 УК ЛНР - Государственная измена»), яке вона не вчиняла та яке не є кримінальним правопорушенням згідно з нормами законодавства України та міжнародним правом. Виходячи зі змісту «ст. 335 Кримінального кодексу ЛНР», під державною зрадою слід розуміти вчинені «громадянином Луганської народної республіки шпигунство, видачу іноземній державі, міжнародній або іноземній організації або їх представникам відомостей, що становлять державну таємницю, особою, якій ці відомості були довірені або стали відомі у зв`язку з виконанням службових обов`язків або в інших випадках, передбачених законодавством Луганської народної республіки, або надання фінансової, матеріально-технічної, консультативної або іншої допомоги іноземній державі, міжнародній або іноземній організації або їх представникам, направленої проти безпеки Луганської народної республіки». З огляду на нікчемність положень «Кримінального кодексу ЛНР», так як згідно п. 22 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються діяння, які є злочинами, та відповідальність за них, громадянка України ОСОБА_8 не може бути суб`єктом вищезазначеного діяння. Крім того, ОСОБА_6 , розглядаючи вищезазначену кримінальну справу, всупереч вимогам національного законодавства України та ст. ст. 47, 78, 147 Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, ст. ст. 75 (4) (a), 85 (4) (е) Додаткового протоколу до Женевської конвенції від 12.08.1949, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I) від 08 червня 1977 року, не забезпечила вжиття заходів, направлених на перевірку обгрунтованості висунутого ОСОБА_8 кримінального обвинувачення, в тому числі шляхом дослідження доказів та допиту свідків, внаслідок чого ОСОБА_8 була позбавлена права та можливості допитувати свідків, які дають свідчення проти неї, або вимагати, щоб свідки були допитані, а також права на виклик і допит свідків на її користь на тих самих умовах, що й для свідків, які дають свідчення проти неї. За результатами вищезазначеного розгляду ОСОБА_6 було ухвалено незаконний та необгрунтований вирок, згідно якого цивільну особу - громадянку України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 було засуджено за безпідставним обвинуваченням у вчиненні діяння, передбаченого «ст. 335 КК ЛНР - Державна зрада» (мовою оригіналу - «ст. 335 УК ЛНР - Государственная измена»), яке вона не вчиняла та яке не є кримінальним правопорушенням згідно з нормами законодавства України та міжнародного права, до покарання у виді 12 років позбавлення волі, внаслідок чого позбавлено захищену особу права на справедливий і належний судовий процес, а також забезпечено подальше її незаконне ув`язнення шляхом поміщення до Селезнівської виправної колонії, що знаходиться на тимчасово окупованій території смт. Селезньовка Перевальського району Луганської області, де остання утримувалася до 29.12.2019, тобто до моменту, коли за результатами обміну була повернута на підконтрольну Україні територію. У зв`язку із збройною агресією Російської Федерації, воєнним станом в Україні, тимчасовою окупацією території Луганської області та проведенням бойових дій, беручи до уваги те, що існують достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території України, та обґрунтовану неможливість вручити повістку про виклик особи, з дотриманням вимог ст.ст. 111, 135, 278 КПК України, в газеті «Урядовий кур`єр» № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) від ІНФОРМАЦІЯ_3 та № НОМЕР_3 (НОМЕР_4) від ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_5 та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора від ІНФОРМАЦІЯ_3 , за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_6 , опубліковано повідомлення про підозру та повістку про виклик особи ОСОБА_6 , на 19.08.2024 - 13:00, 20.08.2024 - 13:00, 21.08.2024 - 13:00 за зазначеною в повістці адресою дислокації слідчих підрозділів ГУНП в Луганській області у кримінальному провадженні № 0000044 від 10.02.2018 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України. Таким чином, 14.08.2024 у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , набула статусу підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України, а саме у порушенні законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вчиненому за попередньою змовою групою осіб. Разом з тим на вказані дати та час ОСОБА_6 до слідчого відділу не прибула, будь-які документи, які підтверджують поважність причин не прибуття не надала. Зазначені обставини вказують на те, що ОСОБА_6 переховується від слідства з метою ухилення від кримінальної відповідальності, крім того наявні відомості про перебування ОСОБА_6 на тимчасово окупованій території Луганської області. Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_6 повністю підтверджується зібраними у ході досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності. Також, встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховування від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваній, в разі визнання її винуватою у вчиненні вказаного злочину, може спонукати його залишити місце перебування та виїхати за межі України або переховуватися на тимчасово окупованій території (санкція ч. 1 ст. 438 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років). Також те, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду свідчить те, що вона жодного разу не з`явилась і не повідомила про причини неявки до прокурора та органу досудового розслідування на неодноразові виклики для проведення з нею процесуальних дій. Також, у сторони обвинувачення є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_6 вже умисно переховується та в подальшому може умисно переховуватися від органу досудового розслідування на тимчасово окупованій території Луганської області з метою унеможливлення проведення з нею необхідних процесуальних та слідчих дій; п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України - ризик пов`язаний із можливістю знищити, сховати або спотворити ОСОБА_6 будь-яку із речей чи документів (справи, судові рішення, функціональні обов`язки, посадові інструкції тощо) так званого «Верховного суда ЛНР», створеного на тимчасово окупованій території Луганської області, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Враховуючи, що ОСОБА_6 відомі анкетні дані потерпілої, анкетні дані та фактичне місце мешкання її батьків, які на даний момент вимушено проживають на тимчасово окупованій території м. Луганська Луганської області разом із малолітньою дитиною потерпілої - існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, з боку підозрюваного незаконно впливати в майбутньому на учасників у цьому ж кримінальному провадженні. Також, існує ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто перешкоджання ОСОБА_6 кримінальному провадженню іншим чином та ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення, у якому вона підозрюється, оскільки ОСОБА_6 продовжує обіймати посаду судді у незаконно створених так званих судових органах, розташованих на тимчасово окупованій території Луганської області та фактично продовжує здійснювати так званий судовий розгляд справ. Враховуючи факт переховування ОСОБА_6 від слідства, а також те, що у кримінальному провадженні зібрані докази, які у своїй сукупності свідчать про вчинення ОСОБА_6 інкримінованого їй кримінального правопорушення, беручи до уваги його тяжкість та специфіку, а також те, що у разі визнання ОСОБА_6 винною у вчиненні інкримінованого злочину, їй може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років, а також дані про особу підозрюваної, є підстави вважати, що запобіжним заходом, який здатний забезпечити належну поведінку ОСОБА_6 є тримання під вартою. У зв`язку з тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України, до неї може бути застосований виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити.

У судовому засіданні захисник просив відмовити в заоволенні клопотання.

Вислухавши доводи та пояснення учасників процесу, вивчивши та дослідивши подане клопотання та надані письмові матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Луганській області знаходиться кримінальне провадження № 0000044, відомості про яке внесено до ЄРДР 10.02.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України.

13.08.2024 повідомлено про підозру ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України.

21.08.2024 слідчим в ОВС СУ ГУНП в Луганській області винесено постанову про зупинення досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000044 від 10.02.2018 у зв`язку з тим, що прийнятими заходами встановлено, що підозрювана ОСОБА_6 , перебуває на тимчасово окупованій території України, належним чином була повідомлена про виклик до слідчого та прокурора, однак не з`явилася для отримання повідомлення про підозру та не повідомила про причини своєї неявки, 21.08.2024 підозрювану оголошено у розшук.

25.09.2024 старшим слідчим СУ ГУНП в Луганській області капітаном поліції ОСОБА_5 винесено постанову про відновлення досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000044 від 10.02.2018.

Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя вважає, що наявність обґрунтованої підозри підтверджується зібраними під час досудового розслідування та дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, а саме їх копіями: витягами з ЄРДР; заявою, письмовими поясненнями, протоколами допиту потерпілої ОСОБА_8 ; стенограмами до протоколу допиту потерпілої; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.05.2024; протоколами огляду від 27.05.2024, 14.08.2024, 15.08.2024, матеріалами наданими в ході виконання доручення щодо проведення слідчих (розшукових) дії по кримінальному провадженню № 0000044 від 10.02.2018.

Отже, оцінюючи надані стороною обвинувачення докази слід прийти до висновку, що в своїй сукупності вони доводять наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1ст. 438 КК України.

Слідчий суддя, при вирішенні даного клопотання, враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обґрунтованої підозри, враховуючи ст.ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі "Murray v.United Kingdom", 14310/88, 28.10.94, п. 55).

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка оголосила про підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні такого кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_6 повністю підтверджується зібраними у ході досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на цей час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваної із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

При цьому суд звертає увагу, що для повідомлення про підозру не потрібна така ж ступінь доведення як для визнання особи винною, достатньо щоб у стороннього спостерігача склалось враження, що злочин було вчинено і підозрювана особа причетна до його вчинення. Такого ступеню доведення у цій справі було досягнуто.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України другою підставою для застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя вважає доведеними вказані ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, встановлено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховування від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваній, в разі визнання її винуватою у вчиненні вказаного злочину, може спонукати його залишити місце перебування та виїхати за межі України або переховуватися на тимчасово окупованій території. Також те, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду свідчить те, що вона жодного разу не з`явилась і не повідомила про причини неявки до прокурора та органу досудового розслідування на неодноразові виклики для проведення з нею процесуальних дій.

Ризик передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, пов`язаний із можливістю знищити, сховати або спотворити ОСОБА_6 будь-яку із речей чи документів (справи, судові рішення, функціональні обов`язки, посадові інструкції тощо) так званого «Верховного суда ЛНР», створеного на тимчасово окупованій території Луганської області, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Крім того, ОСОБА_6 відомі анкетні дані потерпілої, анкетні дані та фактичне місце мешкання її батьків, які на даний момент вимушено проживають на тимчасово окупованій території м. Луганська Луганської області разом із малолітньою дитиною потерпілої, тому існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, з боку підозрюваної незаконно впливати в майбутньому на учасників у цьому ж кримінальному провадженні.

Також, існує ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто перешкоджання ОСОБА_6 кримінальному провадженню іншим чином та ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_6 продовжує обіймати посаду судді у незаконно створених так званих судових органах, розташованих на тимчасово окупованій території Луганської області та фактично продовжує здійснювати так званий судовий розгляд справ.

Той факт, що підозрювана ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території України підтверджується вищезазначеними доказами, зібраними під час досудового розслідування.

З огляду на те, що у судовому засіданні знайшли своє підтвердження ті обставини, що ОСОБА_6 набула статусу підозрюваної у кримінальному провадженні, підозра є обґрунтованою, доведення органом досудового розслідування наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також факт того, що сукупність доказів у своєму зв`язку вказують слідчому судді на достатність підстав вважати, що підозрювана перебуває на тимчасово окупованій території України, слідчим суддею встановлено достатні підстави для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу за відсутності підозрюваної, відповідно до приписів ч. 6 ст. 193 КПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжним заходом є тримання під вартою.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке входять до вищевказаного переліку, підозра є обґрунтованою, доведення органом досудового розслідування наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, до неї може бути обрано виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому клопотання підлягає задоволенню.

Згідно з абз. 7 ч. 4 ст. 183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Згідно з абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

Оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке входить до переліку, перебуває на тимчасово окупованій території України, розмір застави слідчий суддя не визначає.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до обґрунтованого висновку, що в даному випадку прокурором доведено наявність підстав, передбачених ст. 177 КПК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що підозрювана ОСОБА_6 дійсно перебуває на тимчасово окупованій території України, а тому клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, підлягає задоволенню та за відсутності підозрюваної слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 без визначення розміру застави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 7, 9, 131, 132, 176, 177, 178, 182, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 211, 309, 310, 369-372, 376 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту СУ ГУНП в Луганській області капітана поліції ОСОБА_5 , погоджене прокурором відділу Луганської обласної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

За відсутності підозрюваної, обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 без визначення розміру застави.

Після затримання підозрюваної і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1