Справа № 216/6884/23
провадження 1-кс/216/1647/24
УХВАЛА

іменем України

20 серпня 2024 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого, слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №2 клопотання ОСОБА_3 щодо вирішення долі речових доказів у кримінальному провадженні №0001592 від 12.08.2023 року, -

в с т а н о в и в:

Клопотання мотивовано тим, що в провадженні СВ Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області знаходилось кримінальне провадження, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.08.2023 р. за №0001592, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Ухвалою слідчого судді Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_4 було надано дозвіл на проведення обшуку у всіх приміщеннях як житлового так і не житлового призначення за адресою: АДРЕСА_1 . Під час проведення обшуку слідчим виявлено та вилучено наступне майно: пістолет ТТ; сигнальну ракетницю та дві ракети до неї; сигнальну ракету. Кримінальне провадження № 0001592 від 12.08.2023 р. за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, в рамках якого було вилучене зазначене майно, що належить ОСОБА_3 , станом на теперішній час закрито в порядку п.2 ч.1 ст. 284 КПК України. Ухвали суду про арешт майна судом винесено не було, арешт на зазначене майно накладено не було. Проте вилучені в рамках зазначеного кримінального провадження речі їх власнику, ОСОБА_3 не повернуті. Своєї відповіддю на заяву від 14.02.2024р. про повернення майна слідчий СВ Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 зазначив, що вилучені під час обшуку у ОСОБА_3 речі визнані речовими доказами по вказаному кримінальному провадженню та перебувають у камері зберігання речових доказів Криворізького РУП ГУ НП в Дніпропетровській області, на підставі чого відмовив у їх поверненні вже після закритого кримінального провадження. У зв`язку із чим, він вимушений звернутися до слідчого судді з даним клопотанням, в якому просить вирішити долю речових доказів у кримінальному провадженні №0001592 від 12.08.2023р. та повернути ОСОБА_3 майно, вилучене під час обшуку, а саме: - пістолет ТТ, сигнальну ракетницю та дві ракети до неї, сигнальну ракету, на які є відповідні документи щодо законності їх придбання.

В судове засідання володілець майна ОСОБА_3 та його представник, адвокат ОСОБА_6 не з`явилися, надали заяви про розгляд справи в їх відсутність, клопотання підтримали із зазначених підстав.

Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явилися: від прокурора ОСОБА_7 надійшла заява про розгляд справи в його відсутність.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Як встановлено слідчим суддею, в провадженні СВ Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області знаходилось кримінальне провадження, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.08.2023 р. за №0001592, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

На підставі ухвали слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.11.2023 року було надано дозвіл на проведення обшуку у всіх приміщеннях як житлового так і не житлового призначення за адресою: АДРЕСА_1 від 14.12.2023. 15.12.2023 року, слідчим СВ Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області проведено вказану слідчу дію.

Під час проведення обшуку було виявлено та вилучено майно: пістолет ТТ, сигнальну ракетницю та дві ракети до неї; сигнальну ракету. Вилучене під час обшуку майно постановою слідчого від 26.12.2023 року визнано речовими доказами.

Постановою слідчого СВ Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області від 29.12.2023 року кримінальне провадження № 0001592 від 12.08.2023 р. за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, закрито в порядку п.2 ч.1 ст. 284 КПК.

Ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.02.2024 року в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , на бездіяльність слідчого СВ Криворізького РУП ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_8 щодо неповернення тимчасово вилученого майна від 19.02.2024 року у кримінальному провадженні № 0001592 від 12.08.2023 р. за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, відмовлено повністю.

Ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.04.2024 року в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , про вирішення долі речових доказів від 25.04.2024 року у кримінальному провадженні № 0001592 від 12.08.2023 р. за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, відмовлено повністю.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 236 КПК, при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Висновком судової експертизи зброї № СЕ-19/104-23/46793-БЛ від 21.12.2023р., пістолет ТТ, вилучений у ОСОБА_3 15 грудня 2023 року є самовідрядним пістолетом «ТТ-ТВ» № НОМЕР_1 , калібру 9 мм. Р.А. НОМЕР_2 , виготовленим промисловим способом (ТОВ «Ерма-Інтер» Україна) шляхом перероблення зі зброї військового призначення пістолету «ТТ» калібру 7,62 мм. № НОМЕР_3 , 1945 року виготовлення.

Згідно висновку судової експертизи зброї № СЕ-19/104-23/46794-БЛ від 20.12.2023 р. сигнальна ракетниця, вилучена у ОСОБА_3 15 грудня 2023 року є пістолетом «СПШ-44».

Відповідно до висновку судової експертизи зброї № СЕ-19/104- 23/46974-ВТХ від 30.12.2023 р. сигнальна ракета, вилучена у ОСОБА_3 15 грудня 2023 року є 40 мм. реактивним освітлювальним патроном РОП 40 збільшеної дальності призначеним для освітлення місцевості та цілей у нічний час.

Отже, зважаючи на те, що вилучені 15.12.2023 року у ОСОБА_3 предмети, згідно висновків вищевказаних експертиз, є вогнепальною зброєю, а при проведенні обшуку ОСОБА_3 не мав дозволу на зберігання вогнепальної зброї, тобто у цьому конкретному випадку вилучені предмети відносилися саме до предметів, які вилучені законом з обігу, а тому вони не могли вважатися тимчасово вилученим майном і не потребували обов`язкового накладення на них арешту слідчим суддею.

Частиною 1 ст. 1 КПК встановлено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Правовідносини щодо арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження, регулюються главою 17 КПК. За змістом статей 173, 174 цього Кодексу під час досудового розслідування, судового розгляду питання про накладення арешту на майно вирішують слідчий суддя або суд відповідно.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (ч. 1 ст. 174 КПК).

Частини 3 та 4 ст. 174 КПК регулюють порядок вирішення питання про скасування арешту майна у двох випадках: судом за наслідками розгляду кримінальної справи та прокурором одночасно з винесенням ним постанови про закриття кримінального провадження.

Натомість у ст. 174 КПК не йдеться про скасування арешту майна слідчим суддею після закінчення досудового розслідування внаслідок закриття кримінального провадження за постановою керівника органу досудового розслідування на підставі приписів п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК.

Разом із тим, за приписами частини 4, якою доповнено ст. 132 КПК Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо закриття кримінального провадження у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння» № 2810-IX від 01 грудня 2022 року (набрав чинності 29 грудня цього ж року), ухвала слідчого судді або суду про застосування заходів забезпечення кримінального провадження припиняє свою дію після закінчення строку її дії, скасування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Після закриття кримінального провадження втручання у сферу приватних інтересів (арешт майна) фактично набуває свавільного характеру, з огляду на що приписи ч. 4 ст. 132 КПК є дієвим засобом реалізації положень ст. 3 Конституції України, ст. 13 Конвенції задля усунення порушення прав власника або володільця майна.

Приписи ч. 4 ст. 132 КПК є нормою, за якою в КПК встановлено порядок припинення арешту майна після закриття кримінального провадження, застосування якої у взаємозв`язку із положеннями ч. 1 ст. 170 цього Кодексу скасовує обмеження, застосовані під час досудового розслідування.

Імперативні приписи ч. 4 ст. 132 КПК вимагають поводження з вказаним вище майном з боку прокурора, органу досудового розслідування, державної влади чи місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб та інших суб`єктів суспільних відносин як таким, що не є арештованим в порядку, передбаченому КПК. За відсутності інших законних підстав, позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, стосовно якого арешт припинив свою дію, є протиправним і тягне відповідальність, передбачену законом.

Отже, у разі закриття кримінального провадження постановою слідчого або прокурора, ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно (речові докази) припиняє свою дію, з огляду на що припиняє свою дію і застосоване слідчим суддею позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування відповідним майном. Після закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому законом слідчим, речовий доказ перебуває у володінні органу досудового розслідування за відсутності процесуального рішення про арешт майна.

Кримінальний процесуальний кодекс України як кримінальне процесуальне законодавство є систематизованим зведенням кримінальних процесуальних норм, які регулюють порядок досудового розслідування та судового провадження.

У Рішенні від 3 жовтня 1997 року № 4-зп Конституційний Суд України виходив із того, що загальновизнаним є те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше, тобто діє правило «lex posterior derogat priori» «наступний закон скасовує попередній». Таким чином, повноважний орган конституційної юрисдикції визначив порядок подолання правових колізій шляхом застосування принципу, відповідно до якого новий закон скасовує положення закону, прийнятого раніше, якщо обидва ці закони регулюють аналогічні види правовідносин та містять суперечливі між собою положення.

Принцип верховенства права вимагає суддівської дії у ситуаціях, коли співіснують суперечливі норми одного ієрархічного рівня. У таких ситуаціях до судів різних видів юрисдикції висунуто вимогу застосовувати класичні для юридичної практики формули (принципи): «закон пізніший має перевагу над давнішим» (lex posterior derogat priori) «закон спеціальний має перевагу над загальним» (lex specialis derogat generali) «закон загальний пізніший не має переваги над спеціальним давнішим» (lex posterior generalis non derogat priori speciali). В Рішенні від 18 червня 2020 року № 5-р(II)/2020 Конституційний Суд України зазначив, що якщо суд не застосовує цих формул (принципів) за обставин, що вимагають від нього їх застосування, то принцип верховенства права втрачає свою дієвість. Імператив надання дієвості принципові верховенства права вимагає одночасного застосування всіх трьох класичних формул.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15.04.2024 р. у справі № 554/2506/22.

Враховуючи зазначене, оскільки відповідно до приписів ст. 174 КПК України, зважаючи на правову позицію, викладену вище, слідчий суддя не наділений повноваженнями вирішувати долю речових доказів після закриття кримінального провадження органом досудового розслідування, тому, подане клопотання слідчий суддя знаходить необґрунтованим, у задоволенні якого слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 132, 169, 171, 173, 174, 303, 376 ч.2 КПК України

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. В разі наявності підстав, вказаний строк може бути поновлений за клопотанням особи, яка не отримала копію судового рішення в день її складання .

Слідчий суддя ОСОБА_9