Справа215/2510/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2024 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 7 кримінальне провадження, яке внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000189 від 29.02.2024, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянки України, з середньою освітою, не працюючою, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не маючої, з червня 2016 року по червень 2019 року зверталася за медичною допомогою до лікаря-нарколога з приводу вживання алкоголю зі шкідливими наслідками, надглядалася лікарем-психіатром з 1999 року з приводу: порушення психологічного розвитку, знята з нагляду в 2006 року у зв`язку з тривалою неявкою. В подальшому за медичною допомогою до лікаря-психіатра не зверталася та на обліку не перебувала, зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимій:

- 03.03.2022 Тернівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.1 ст.190 КК України до 200 (двохсот) годин громадських робіт;

- 24.01.2023 Тернівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.389 КК України до обмеження волі строком на 1 рік. На підставі ч. 1 ст. 71, п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.03.2022 та остаточно призначено до відбуття 1 рік 10 днів обмеження волі. Вирок набрав законної сили 19.05.2023,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.115 КК України,

за участі учасників кримінального провадження: прокурора - ОСОБА_4 , обвинуваченої - ОСОБА_3 , захисника - ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

У період часу другої половини дня 27.02.2024 по 02:23 годину 29.02.2024, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходилась у приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_3 , разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та раніше знайомим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є володільцем вищевказаної квартири, де вони спільно проводили час та вживали спиртні напої.

Далі, у період часу з 23:00 години 28.02.2024 по 02:00 години 29.02.2024 перебуваючи у приміщенні кухні квартири за адресою: АДРЕСА_3 ОСОБА_6 в ході розмови, на ґрунті виниклих раніше неприязних відносин, почав агресивно нецензурною лайкою висловлюватися у бік ОСОБА_3 , яка є його співмешканкою на протязі півтора року. В цей час та місці у ОСОБА_3 та ОСОБА_6 виникла словесна сварка, в ході якої ОСОБА_6 схопив ОСОБА_3 за волосся та штовхнув на підлогу, після чого остання опинилась у положенні сидячі на підлозі, а ОСОБА_6 сів зверху на її тулуб та ноги. Вказана поведінка та дії ОСОБА_6 обурили ОСОБА_3 внаслідок чого у останньої, раптово виникла гостра неприязнь до свого співмешканця та прямий умисел на заподіяння йому смерті.

В цей же час ОСОБА_3 , перебуваючи у положенні сидячі на підлозі, обличчям до ОСОБА_6 , опираючись при цьому спиною об стілець, реалізуючи свій раптово виниклий прямий умисел спрямований на заподіяння ОСОБА_6 смерті, з мотивів гострої неприязні до нього, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи у безпосередній близькості до потерпілого, за допомогою кухонного ножа, тримаючи його у правій руці, умисно, з метою заподіяння смерті, з розмаху завдала потерпілому ОСОБА_6 два удари клинком ножа в область живота з лівого боку, від яких у короткий проміжок часу настала смерть останнього, яку 29.02.2024 о 02:23 годині констатовано працівниками швидкої медичної допомоги.

За своїм характером тілесні ушкодження у вигляді колото-різаних поранень живота по лівій середньо-ключичній лінії та лівій передньо-пахвинній лінії відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя. Виявлені ушкодження у вигляді колото - різаних проникаючих поранень живота мають прямий причинний зв`язок з настанням смерті ОСОБА_6 ..

Ці дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 115 КК України за ознаками умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині.

Обвинувачена ОСОБА_3 на початку судового розгляду, в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнала повністю, щиро кається. Пояснила, що приблизно о 23.00год. 28.02.2024 вона разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_8 перебувала в приміщенні кухні квартири АДРЕСА_4 де між ними виник словесний конфлікт в ході якого ОСОБА_9 схопивши за волосся штовхнув її, в наслідок чого вона опинилася на підлозі. Коли вона перебувала сидячі на підлозі, ОСОБА_9 сів їй на ноги, та рукою утримуючи її за волосся, іншої рукою наніс їй приблизно два удари по обличчю. Після чого, вона взяла кухонний ніж, який знаходився поруч з нею на підлозі, ймовірно впавши на підлогу в момент штовханини, не дивлячись, нанесла два удари ножем в тулуб потерпілому . Після чого, останній підвівшись пішов у спальну та ліг спати. Вона також лягла з ним поруч спати. Прокинулася приблизно о 02.00год. від відчуття холоду яке віяло від потерплого. Ввімкнувши світло, побачила що ОСОБА_10 не дихає, викликала швидку допомогу. В судових дебатах, пояснила, що наміру вбивати співмешканця у неї не було, вважає що її дії слід кваліфікувати за ст.118 КК України.

Потерпілий ОСОБА_11 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Покарання просить визначити на розсуд суду.

Дослідивши та оцінивши вивчені в справі докази, аналізуючи показання обвинуваченої, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України за ознаками умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті інші людині підтверджується сукупністю досліджених доказів.

Протоколом огляду місця події від 29.02.2024, т.2 а.с.7-11, з фото таблицями до нього, а.с.12-20, згідно якого в присутності двох понятих, за участю інспектора-криміналіста, та власника квартири, було оглянуто квартиру АДРЕСА_4 де в спальній кімнаті №2 було виявлено труп ОСОБА_6 .. Труп розташований у ліжку в положенні лежачі на спині, обличчям до гори, права рука зігнута у ліктьовому суглобі під прямим кутом, та ліва рука пряма, витягнута вздовж тулуба. Нижні кінцівки зігнуті під гострими кутами, розведені в сторои, стопи приведені одна до однієї. На трупі одягнуто безрукавку на замку темного кольору, на передній частині якої маються два скрізних пошкодження лінійної форми, які йдуть косо- вертикально зліва на право довжиною приблизно 3,3х4 см, відповідно верхнього та нижного, аналогічні наскрізні пошкодження маються на кармані безрукавки. Футболка червоного кольору на якій на передній поверхні в області живота маються два наскрізні пошкодження аналогічні описаним вище.

Трупні заклякання добре виражене, при огляді волосистої частини голови ушкоджень не виявлено, кістки черепу на дотик цілі, очі закриті, роговиці вологі, блискучи, кістки носа на дотик цілі, ротова порожнина відкрита, язик в порожнині рота звичайної форми, ребра на дотик цілі. По краю лівої реберної дуги до середньо - ключичній лінії мається рана довжиною близько 3 см праворуч від цієї рани розташована рана довжиною близько 3,5 см з якою вистоїть пітля кишечнику, рана за характеристикою аналогічна вище описаним.

Під час огляду вилучено: кухонний ніж гофрований зі слідами РБК, зіскоб РБК з підлоги кімнати №2, змив з поверхні рукоятки ножа.

Постановою про визнання речовими доказами від 29.02.2024, т.2, а.с.23, згідно якої кухонний ніж гофрований зі слідами РБК, зіскоб РБК з підлоги кімнати №2, змив з поверхні рукоятки ножа, фрагмент простирадла зі слідами визнані речовими доказами.

Лікарським свідоцтвом про смерть №447 від 29.02.2024, т.2, а.с.24, згідно якого смерть ОСОБА_6 настала внаслідок гострої крововтрати, відкритої рани черевної стінки нападу з застосуванням гострого предмету з метою вбивства чи нанесення ушкоджень. Труп знайдено по АДРЕСА_5 , з тілесними ушкодженнями.

Висновком судово-медичного експерта № 447 від 29.02.2024,т.2, а.с.27-30, згідно якого при досліджені трупа ОСОБА_6 визначається рана №1, веретеноподібної форми з рівними неосадненими краями, розміром 3,9 х2,0см, при зведені країв розміром 0,1х0,2см, стінки гладкі, не осаджені, розташована на 2 і 8 умовного циферблату годинника, верхній кут гострокінцевий, нижній кут заокруглений, з дна рани вистоюють петлі кішківника. Відстань від підоши 112 см. На 2,8 косо вгору та ліворуч по передньо - пахвинній лінії від рани №1 визначається рана №2: веретеноподібної форми, краї рани рівні, не осаджені, стінки гладкі, не осаджені, розміром 3,3х1,5см, при зведені країв 0,1х0,2см, розташована на 1 і 7 умовного годинника, верхній кут гострокінцевий, нижній кут заокруглений кінець, вистоює сальник. Відстань від підошв 115см. Інших ушкоджень не виявлено.

Причиною смерті ОСОБА_6 стала колото-різані проникаючи поранення живота, які ускладнилися гострою крововтратою, що підтверджується морфологічними ознаками при розтині трупа: по середньо-кліючичній лінії ліворуч рана №1 з рівними краями, що йде спереду назад у черевну порожнину між петлями кишківника; по передньо-пахвинній лінії ліворуч рана №2 йде спереду назад, косо вниз по краю реберної дуги до нижньої порожнистої вени ліворуч з її ушкодженнями; крововиливи в м`язи черевної стінки ліворуч, в навколо ниркову клітковину ліворуч, наявність крові зі згортками у черевній порожнині близько 1,5л та даними додаткових методів дослідження.

Зважаючи на ступень вираженості трупних явищ, досліджених при розтині трупа, динамику розвитку трупних явищ, пору року, умови перебування трупа, смерть настала не менше ніж за 10-12годин з моменту розтину трупа у морзі, яке було розпочато 29.02.2024 о 12.50годин.

За своїм характером тілесні ушкодження у вигляді колото-різаних поранень живота по лівій середньо-ключичній лінії та лівій передньо-пахвинній лінії відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя П.2.1.3 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. N? 6.

При судово-токсикологічному дослідженні крові з трупа виявлений етиловий спирт у концентрації 4,40%..

Виявлені ушкодження у вигляді колото - різаних проникаючих поранень живота мають прямий причинний зв`язок з настанням смерті ОСОБА_6 ..

Виявлені ушкодження виникли від дії спричиненими 2-х разовою дією плоского клинкового предмета, що володіє колюче - ріжучими властивостями, з шириною клинка протягом поринулої частини, відповідно, близько 31мм та 28 мм, гострим лезом і «П» - подібним обушком товщиною 1 мм.

Висновком судово-медичної імунологічної експертизи № 57 від 29.02.2024, т.2, а.с.32, згідно якої кров ОСОБА_6 належить до групи 0 з ізогемаглютиніном анти -А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0.

Висновком судово-медичного експерта № 331 від 29.02.2024,т.2, а.с.97-98, згідно якого при огляді ОСОБА_3 виявлена ділянка облисіння голови, яка виникла від виривання волосся із великою силою. За своїм характером виявлене ушкодження відноситься до легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більш 6 - ти днів. Ступінь загоєння виявленого ушкодження (ділянка шкіри без волосся без ознак западення), свідчить що термін її виникнення може відповідати 28.02.2024 без ознак розриву у часі спричинення виявленого ушкодження. В момент отримання ушкодження потерпіла була звернена головою в бік предмета травми. Локалізація та характер виявленого ушкодження не характерні для виникнення внаслідок падіння на площину. Область ушкодження доступна для спричинення власною рукою.

Висновком, щодо результатів медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 29.02.2024 ознак сп`яніння у ОСОБА_3 , не виявлено.

Постановою про визнання речовими доказами від 29.02.2024, т.2, а.с.115, згідно якої визнано речовими доказами зрізи нігтьових платин з піднігтьовим вмістом з пальців лівої руки ОСОБА_3 які поміщені у окремий паперовий конверт та передано на зберігання до камери схову ВП№5 Криворізького РУП.

Висновком судово-медичної імунологічної експертизи № 22 від 04.03.2024, т.2, а.с.122, згідно якої кров ОСОБА_3 належить до групи 0 з ізогемаглютиніном анти - А анти-В за ізосерологічною системою АВ0.

Постановою про визнання речовими доказами від 04.03.2024, т.2, а.с.123, згідно якої визнано речовими доказами зразки крові ОСОБА_3 які поміщені у окремий паперовий конверт та направлено до експертних установ.

Картою виїзду «Криворізької станції швидкої медичної допомоги», т.2, а.с.126, згідно якої в квартирі АДРЕСА_4 у спальній кімнаті на ліжку лежить без ознак життя, чоловік. Виявлені два розрізі в проекції брюшної полості.

Протоколом огляду предмету від 18.03.2024, т.2 а.с.129-139, двох оптичних дисків білого кольору з записом відеозаписів з боді -камер, які розташовані на форменому одязі інспекторів управління патрульної поліції, які отримали виклик за адресом АДРЕСА_3 та які за клопотанням сторони обвинувачення було досліджено судом.

Постановою про визнання речовими доказами від 18.03.2024, т.2, а.с.134,144, згідно якої визнано речовими доказами два оптичних диска білого кольору, з маркуванням 189 с записом поліцейських боді-камер, які приєднано до матеріалів справи.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 13.03.2024, т.3, а.с.147-151, який фіксувався за допомогою відеокамери «Панасонік», складеного в присутності понятих за участю судово-медичного експерта, захисника згідно якого, обвинувачена за допомогою кукли вказувала яким чином вона впала від поштовху на підлогу та продемонструвала нанесення нею двох ударів ножем потерпілому. Скільки саме ударів рукої наніс їй потерпілий та їх локалізацію, пояснити не змогла.

Судом в судовому засіданні було досліджено ДВД диск, на який фіксувався слідчий експеримент з обвинуваченою ОСОБА_3 , т.2, а.с.152.

Висновком судово-медичного експерта № 447/1 від 13.03.2024, т.2, а.с.156-160, згідно якого при досліджені трупа ОСОБА_6 виявлені ушкодження у вигляді колото - різаних проникаючих поранень живота по ключичній та передьо - пахвинній лініїям ліворуч. Дані ушкодження мають прижжиттевий характер, виникли незадовго до настання смерті від дії спричиненими 2-х разовою дією плоского клинкового предмета, що володіє колюче-ріжучими властивостями, з шириною клинка протягом поринулої частини, відповідно, близько 31мм та 28мм, гострим лезом «П» - подібним обшуком товщиною близько 1мм. За своїм характером тілесні ушкодження у вигляді колото-різаних поранень живота по лівій середньо-ключичній лінії та лівій передньо-пахвинній лінії відносяться до тяжки тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя. Дані ушкодження відповідають обставинам та механізму заподіяння, які були вказані обвинуваченою ОСОБА_3 в ході слідчого експерименту від 13.03.2024 року. Розрив у часі між нанесеними тілесними ушкодженнями та часом настання смерті може відповідати десяткам хвилинам, можливо лічені години.

Висновком судово-медичного експерта № 447/748 - БД від 04.03.2024, т.2, а.с.156-160, згідно якого із зразка крові обвинуваченої ОСОБА_3 отримані препарати ДНК, встановлено їх генотип.

Висновком судово-медичного експерта № 447/749 - БД від 06.03.2024, т.2, а.с.192-196, згідно якого на ножі (об`єкти 2,3) встановлено наявність крові людини яка належить особі чоловічої генетичної статі. При встановленні груповою належності крові в даних слідах, виявлені ізогемаглютиніни анти -А і анти-В ізосерологічної системи АВО, антигени А і В, аналогічної системи, не були виявлені, що не виключає можливості приналежності крові в даних слідах до групи 0 з ізогемаглютинінами анти - А і анти - В за ісорерологічною системою АВО.

Враховуючи отримані результати цитологічних і серологічних досліджень та групові характеристики крові осіб, що проходять по даному кримінальному провадженню, сліди крові на ножі (об`єкти №№2,3), могли походити від чоловіка з групою крові 0 з ізогемаглютинінами анти -А і анти-В ізосерологічної системи АВО, можливо від потерпілого ОСОБА_6 , та не могли від обвинуваченої ОСОБА_3 .. На змиві рукоятки ножа (об`єкт №1) наявність поту не встановлена, клітини з ядрами та мікрочастки людини не знайдені.

Висновком судово-медичного експерта № 447/751 - БД від 06.03.2024, т.2, а.с.198-202, згідно якого на фрагменті простирадла (об`єкт №1), встановлена наявність крові з вмістом гемоглобіну людини. При сероголічному дослідженні, в ньому були виявлені сліди крові ізогемаглютиніни анти -А і анти-В. Статева приналежність сліду крові (об`єкт №1) не встановлена. Не виключає можливості походження сліду крові (об`єкт №1) від потерпілого ОСОБА_6 , крові якого властиві, виявлені в цьому сліді, ізогемаглютиніни анти -А і анти-В. В дослідженому зіскобі (об`єкт №2) встановлена наявність

крові з вмістом гемоглобіну людини. Даних про проходження сліду крові (об`єкт №2) від потерпілого ОСОБА_6 не отримано у зв`язку з не виявленням в цьому слідів ізогемаглютинінів анти -А і анти-В, властивих його крові. В слідах на шльопанці (об`єкти №№3,4,5) встановлена наявність крові з вмістом гемоглобіну людини. Даних про проходження сліду крові (об`єкт №3,4,5) від потерпілого ОСОБА_6 не отримано у зв`язку з не виявленням в цьому сліді ізогемаглютинінів анти -А і анти-В, властивих його крові.

Висновком судово-медичного експерта № 447/750 - БД від 06.03.2024, т.2, а.с.204-206, згідно якого в піднігтівому вмісті обох рук ОСОБА_3 (об`єкти №№1,2), кров, клітини з ядрами, мікрочастки тканини людини не виявлені. На марлевих серветках зі змивами рук ОСОБА_3 (об`єкти№3,4) наявність крові не встановлена.

Постановою про визнання речовими доказами від 16.04.2024, т.2, а.с.207,208, згідно якої визнано речовими доказами залишки змивів та витяжки з об`єктів №2,3, які передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів ВП №% КРУП ГУНП в Дніпропетровській області.

Положеннями ст.22 КПК України закріплено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими кримінальним процесуальним законодавством.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, повинен перевірити не тільки докази обвинувачення, а і докази сторони захисту на спростування обвинувачення, що узгоджується з вимогами ст.7 КПК України.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Оцінюючи зібрані у справі докази, суд також враховує прецеденту практику Європейського суду з прав людини, зокрема у рішеннях «Нечипорук і Йонкало проти України» (п.150) від 21.04.2011 року та «Кобець проти України» (п.43) від 14.02.2008 року, згідно яких суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати із сукупності ознак чи не спростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Таким чином, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає зібрані у справі докази належними та допустимим, оскільки вони отримані в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, у повній мірі узгоджуються між собою, і судом не встановлено жодних істотних порушень прав і свобод людини під час їх отримання. Будь-яких інших доказів сторонами, які були рівними і вільними у використанні своїх процесуальних прав у межах і у спосіб, передбачений КПК України, суду не надано.

Під час судових дебатів обвинувачена та захисник наголошували на тому, що обвинувачена захищалася та не мала умислу на вбивство.

Аналізуючи у сукупності та системному взаємозв`язку досліджені у судовому засіданні письмові матеріали кримінального провадження, показання обвинуваченої, а також висновки судових експертиз, суд приходить до наступного.

Кваліфікація злочинів проти життя та здоров`я особи передбачає здійснення кримінально-правової оцінки таких суспільно небезпечних і протиправних діянь, які, посягаючи на життя й здоров`я особи, руйнують і спотворюють ці найцінніші блага, а також наражають на небезпеку заподіяння їм шкоди, що відображено, у тому числі, в постанові Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» № 2 від 7 лютого 2003 р.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини кожна людина має право на життя, свободу та особисту недоторканність. Згідно з положеннями ст. 6 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права та ст. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на життя є невід`ємним правом людини, яке охороняється законом. Зазначені положення міжнародних правових стандартів мають універсальний характер і відображені в Конституції України.

Зокрема, у ст. 3 Конституції України закріплено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ст. 27 Конституції України кожна людина має невід`ємне право на життя, ніхто не може бути свавільно позбавлений життя, а обов`язок держави - захищати життя людини. Формою державного захисту життя та особистої недоторканності людини є встановлення кримінальної відповідальності за злочини проти життя і здоров`я.

При вчиненні такого злочину проти життя, як вбивство, руйнується і життя, і здоров`я потерпілого. Суспільні відносини у сфері охорони життя та здоров`я особи також є безпосередніми об`єктами відповідних злочинів.

При кваліфікації злочинів проти життя та здоров`я особи слід звернути особливу увагу на сукупність усіх ознак, які утворюють та вказують на наявність саме відповідного (вірного) складу злочину, який був вчинений обвинуваченим, незалежно від того за якою статтею КК України пред`явлено обвинувачення.

Аналізуючи показання обвинуваченої, дослідивши та оцінивши вивчені в справі докази, виходячи із сукупності досліджених судом обставин, способу вчиненого діяння, знаряддя злочину, характеру та локалізації тілесних ушкоджень потерпілого, що знаходились в прямому причинному зв`язку з протиправними діями обвинуваченої, не залишивши без уваги жодної пом`якшуючої або обтяжуючої його ознаки, суд приходить до висновку, що обвинувачена ОСОБА_3 винна у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує її дії за ч.1 ст.115 КК України за ознаками умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людини.

Так, аналізуючи надані покази у судовому засіданні обвинуваченою ОСОБА_3 , суд критично ставиться до них в тій частині, що вона не мала наміру вбивати ОСОБА_6 , а лише бажала захистити себе, оскільки дані доводи не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду та спростовуються дослідженими судом доказами, характером дій обвинуваченої, спрямованих на позбавлення життя потерпілого, а саме, взяття знаряддя вбивства (ніж) та спрямованість на завдання ним проникаючого удару потерпілому в область життєво важливих органів, живота та не зупиняючись на цьому нанесла потерпілому ще один аналогічний удар ножем, тобто вказані дії обвинуваченої і свідчать про намір на вбивстов потерпілого.

До тверджень захисника, що обвинувачена на той час перебувала в стані необхідно оборони які нею були перевищені завдавши удари ножем потерпілому, суд відхиляє виходячи з наступного.

Щодо показань обвинуваченої ОСОБА_3 з приводу того, що потерпілий здійснював фізичне насильство по відношенню до неї, а самесхопивши її за волосся штовхнув на підлогу після чого наносив їй удари руками, куди саме та їх чисельність пояснити не змогла, слід зазначити наступне.

Згідно висновку судово-медичного експерта № 331 від 29.02.2024, т.2, а.с.97-98, у обвинуваченої ОСОБА_3 виявлена ділянка облисіння голови, яка виникла від виривання волосся із великою силою. За своїм характером виявлене ушкодження відноситься до легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більш 6 - ти днів. Ступінь загоєння виявленого ушкодження (ділянка шкіри без волосся без ознак западення), свідчить що термін її виникнення може відповідати 28.02.2024 без ознак розриву у часі спричинення виявленого ушкодження. В момент отримання ушкодження потерпіла була звернена головою в бік предмета травми. Локалізація та характер виявленого ушкодження не характерні для виникнення внаслідок падіння на площину. Область ушкодження доступна для спричинення власною рукою.

Аналізуючи висновок експерта № 331, слід звернути увагу на те, що крім виявленої ділянки облисіння голови у обвинуваченої ОСОБА_3 , яка виникла від виривання волосся із великою силою, будь яких інших тілесних ушкоджень не виявлено, тобто зазначено ушкодження на голові ОСОБА_3 , виникло після того як потерпілий після словесної сварки її штовхнув, що в свою чергу викликало в обвинуваченої гострий біль внаслідок якого у останньої, раптово виник умисел на заподіяння йому смерті.

Вказані дії обвинуваченої носили спрямований характер, такі дії були протиправними, між цими діями і їх наслідками існував прямий причинний зв`язок, а самі наслідки у виді тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя, були спричинені потерпілому в результаті колото - різаних проникаючих поранень живота по ключичній та передьо - пахвинній лініїям ліворуч. Дані ушкодження мають прижжиттевий характер, виникли незадовго до настання смерті від дії спричиненими 2-х разовою дією плоского клинкового предмета, які ускладнились гострою крововтратою.

У таких випадках особа має відповідати за той результат (шкоду), який фактично було заподіяно, тобто за умисне вбивство, за умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Ретельно дослідивши усі обставини злочину, не залишивши без уваги жодної пом`якшуючої або обтяжуючої його ознаки, суд вирішуючи питання кваліфікації дій ОСОБА_3 дійшов висновку про те, що не встановлено такого фатально небезпечного нападу або погрози такого нападу з боку потерпілого, єдиним порятунком від якого було завдання двох спрямованих ударів ножем в область живота.

За змістом ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені виключно з метою захисту від суспільно небезпечного посягання для його негайного відвернення чи припинення. Стан необхідної оборони виникає в момент вчинення такого посягання або у разі створення нападником реальної загрози заподіяння шкоди, відтак відсутній в діях учасника обопільної сварки, бійки з помсти, інших мотивів, викликаних особистими стосунками винного з потерпілим. Такі дії, якщо вони пов`язані з позбавленням життя потерпілого, за відсутності кваліфікуючих ознак, передбачених ч.2 ст.115 КК України, належить кваліфікувати за ч.1 ст.115 КК України як умисне вбивство.

Аналогічну правову позицію висловив Пленум Верховного Суду України у своїх роз`ясненнях, що містяться в п.20 його постанови №2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя..» та в п.2 постанови №1 від 26.04.2002 року «Про судову практику у справах про необхідну оборону».

Оскільки завдання потерпілим ОСОБА_6 ударів обвинуваченій ОСОБА_3 не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду, тілесні ушкодження, які виявлені у ОСОБА_3 не можуть розцінюватись як такі, що досягли ступеня суспільної небезпечності, і могли викликати у ОСОБА_3 стан необхідної оборони, тому твердження обвинуваченої та її захисника про перебування обвинуваченої у стані необхідної оборони, є безпідставними, оскільки сукупністю всіх обставин вчиненого діяння, подальших дій обвинуваченої доводять зміст і спрямованість умислу ОСОБА_3 на умисне вбивство потерпілого ОСОБА_6 ..

На підставі досліджених доказів суд вважає, що у обвинуваченої був мотив для вчинення умисного вбивства, на ґрунті раптово виниклих неприязненних стосунків викликаних завданням потерпілим фізичного болю обвинуваченій під час сварки.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо), особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до положення, викладеного у рішенні ЄСПЛ «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року, складовими елементами принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Так, обвинувачена вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України, яке відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

За висновком судово-психіатричної експертизи № 207, складеним 03.04.2024 за результатами проведення судово-психіатричної експертизи ОСОБА_3 т.2, а.с.214-216, в період часу вчинення інкримінованого їй діяння, виявляла і виявляє в теперішній час психічний розлад у формі психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю. За своїм станом могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. У теперішній час також може усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд враховує, що обвинувачені раніше засуджена 24.01.2023 Тернівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.389, ч.1 ст.71, п.4 ч.1 ст.72 КК України до 1 року 10 днів обмеження волі, ніде не працює, утриманців не має, не є особою з інвалідністю, під наглядом лікаря психіатра не перебуває, з червня 2016 року по червень 2019 року зверталася за медичною допомогою до лікаря-нарколога з приводу вживання алкоголю зі шкідливими наслідками.

Пом`якшуючою покарання обставиною, згідно ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття не дивлячись на назгоду з правовою кваліфікацією цього злочину. Обтяжуючими покарання обставинами, згідно п.1ч.1 ст.67 КК України рецидив злочинів, тобо вчинення особою, що раніше засуджувалась за ст.ст.190, 389 КК України та вчинила новий злочин, передбачений ст. 115 КК України.

При застосуванні обвинуваченоій кримінального покарання, суд додержується вимог справедливості, закріплених в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року. Зазначені міжнародні акти, згідно з частиною першою статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належать, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, у тому числі й потерпілих.

Згідно ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Приймаючи до уваги обставини справи, дані про особу обвинуваченого, дані про особу потерпілого ОСОБА_6 який на момент події злочину перебував в стані сильної алкогольної інтоксикації та вчинення ним сварки, суд дійшов висновку що виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 неможливо без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим необхідно призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі, в межах санкції ч.1 ст. 115 КК України з врахуванням вимог ч.1 ст.71, ч.1 ст.72 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Підстав для застосування ст. 75 КК України для призначення покарання обвинуваченому з випробувальним терміном та призначенням покарання з застосуванням ст. 69 КК України, судом не встановлено.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог статті 100 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судових експертиз, підлягають стягненню з обвинуваченого в порядку ст. 122, 124 КПК України.

Питання про скасування арешту майна суд вирішує одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, відповідно до ст.174 КПК України.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний ухвалою слідчого судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.03.2024 слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 369,370,371 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватою у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.115 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

На підставі ст.71 ч.1, п.п. «б» п1. ч.1 ст 72 КК України до призначеного покарання частково приєднати не відбуте покарання за вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.358 КК Українивід 24.01.2023 увигляді 6 місяців обмеження з розрахунку один день позбавлення волі відповідає двом дням обмеження та остаточно призначити ОСОБА_3 до відбуття 7 (сім) років 03 (три) місяці позбавлення волі у кримінально-виконавчій установі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 відраховувати з 04 листопада 2024 року.

У строк покарання ОСОБА_3 зарахувати строк її тримання під вартою, починаючи з моменту затримання 29 лютого 2024 року по день постановлення вироку, тобто 04 листопада 2024 року, з розрахунку один день тримання під вартою відповідає одному дню позбавлення волі.

Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази:

- чотири оптичних диска з з відеозаписом проведення слідчих дій залишити матеріалах кримінального провадження №0000189 від 29.02.2024;

- два оптичних диска білого кольору, з маркуванням 189 ( диск 1; диск 2) з відеозаписів з боді-камер, інспекторів управління патрульної поліції залишити матеріалах кримінального провадження №0000189 від 29.02.2024;

- паперовий конверт білого кольору, б/н, який містить зразки крові ОСОБА_3 залишити в матеріалах кримінального провадження № 0000189 від 29.02.2024 року.

- залишки змивів та витяжки з об. №2,3, на ниточках марлі, контроль марлі (один конверт), ніж (один конверт), залишки змиву з рукоятки ножа (один конверт), фрагмент тканини, залишок зіскобу, шльопанець на ліву ногу (2 спец. конверти, поліетиленовий пакет), нігтьові зрізи з обох рук ОСОБА_3 ( 2 спец конверти), залишки змивів з обох рук ОСОБА_3 ( 1 спец конверт), які передано на зберігання до кімнати речових доказів ВП №5 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області, знищити.

Витрати на проведення експертиз, відсутні.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: