У Х В А Л А

31 липня 2024 року Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0002522 від 30.07.2024,

У С Т А Н О В И Л А:

1. До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про арешт тимчасово вилученого майна.

1.1. Клопотання мотивоване тим, що слідчим відділом Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0002522, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.07.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 пунктів 1, 5 ч. 2 ст. 115 КК України.

1.1.1. За твердженням прокурора, в ході досудового розслідування встановлені такі обставини.

1.1.2. Близько 22 год 00 хв 29.07.2024 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебували в одній кімнаті будинку АДРЕСА_1 , де між ними виник словесний конфлікт. В цей час за місцем проживання прийшов ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . У ОСОБА_4 виник умисел на позбавлення життя останніх. ОСОБА_4 дістав з кишені ручну гранату РГД-5, яку привів у дію від`єднавши запобіжну чеку та кинув в напрямку ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . В насідок детонування гранати ОСОБА_6 зазнав тілесні ушкодження у вигляді вибухового поранення живота, верхніх та нижніх кінцівок. ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді вибухової полі травми, відкритої травматичної черепно-мозкової травми, ампутації гомілки, численних осколкових поранень м`яких тканин та під час проведення реанімаційних заходів померла в приміщенні КНМ «БМЛ № 2.

1.2. В період часу з 02 год 18 хв по 03 год 01 хв 30.07.2024 слідчим СВ Білоцерківського РУП з метою фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, отримання доказів у кримінальному провадженні за добровільної згоди користувача ОСОБА_7 , проведено огляд будинку АДРЕСА_1 . В ході огляду виявлено та вилучено: частину зубного протезу, частину ковдри зі слідами речовини бурого кольору, металеві уламки, ймовірно від ручної гранати «РГД-5» після детонації, мобільний телефон марки «Моторола», мобільний телефон марки «Redmi», ключі, запал з ручною гранатою «Ф1» з маркуванням «30-64 УЗГМ-2 386; 13», корпус гранати, фрагмент тканини червоного кольору, виріз килиму поряд з місцем вибуху.

1.3. Прокурор зазначає, що вказані речі містять на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також є безпосередніми предметами вчинення злочину, тобто є речовими доказами.

1.4. У зв`язку з зазначеним прокурор просить накласти арешт на зазначене вилучене майно у зв`язку з необхідністю встановлення відомостей, що міститься на чи в перелічених предметах шляхом проведення відповідних експертиз.

2. В судовому засіданні прокурор підтримав доводи, викладені у клопотанні, і просив його задовольнити. Додатково повідомив, що на момент проведення огляду місця події та відшукання мобільних телефонів учасників кримінального правопорушення не було на місці події, тому встановити належність цих телефонів, а також отримати доступ до них безпосередньо на місці не вбачалось за можливе.

3. Дослідивши матеріали клопотання про арешт майна, заслухавши прокурора, слідчий суддя дійшла таких висновків.

3.1. У відповідності до підпункту 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження. Статтею 132 КПК України встановлені загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження - вони не допускаються, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

3.2. Як слідує зі змісту клопотання та підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 30.07.2024, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002522 здійснюється за фактом приведення в дію ОСОБА_6 бойової гранати, яку він кинув на підлогу в кімнаті, де перебували ОСОБА_8 та ОСОБА_6 . Внаслідок вибуху ОСОБА_8 зазнала тілесних ушкоджень у виді вибухової полі травми, відкритої черепно-мозкової травми, травматичної ампутації правої гомілки, численні осколкові поранення м`яких тканин, ОСОБА_6 зазначив тілесних ушкоджень у виді вибухового поранення живота, верхніх та нижніх кінцівок.

3.2.1. Пунктами 1, 5 ч. 2 ст. 115 КК України встановлено кримінальну відповідальність зокрема, за умисне вбивство двох або більше осіб, вчинене способом, небезпечним для життя багатьох осіб.

3.2.2. Із клопотання та доданих до нього матеріалів кримінального провадження вбачається, що в ході досудового розслідування перевіряються факт закінченого замаху на умисне вбивство двох осіб вчинене шляхом приведення в дію бойової гранати.

3.2.3. Описана у клопотанні фабула кримінального правопорушення у сукупності з наданими прокурором матеріалами кримінального провадження (рапорти помічника чергового Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області, протокол огляду місця події від 29.07.2024), формує у слідчого судді внутрішнє переконання про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 пунктів 1, 5 ч. 2 ст. 115 КК України.

3.2.4. Так, відповідно до відомостей, що містяться в рапортах помічника чергового Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області 29.07.2024 на лінію 102 надійшло декілька повідомлень, відповідно до яких за адресою АДРЕСА_1 стався вибух гранати, внаслідок якого постраждали ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Протоколом огляду місця події від 29.07.2024 зафіксований огляд домоволодіння за вказаною адресою. Описані в протоколі обставини свідчать про наявність слідів від вибуху (вибиті вікна, розбите скло, посічені поверхні меблів, сліди обгорілостей, отвір круглої форми на підлозі з рваними частинами деревини по краям, металеві рештки).

3.2.5. Відтак описані події містять в собі ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 пунктів 1, 5 ч. 2 ст. 115 КК України, оскільки замах на умисне вбивство відбувся стосовно двох осіб та у спосіб, небезпечний для життя багатьох осіб (підрив у замкнутому приміщенні багатоквартирного будинку бойової гранати, що має радіус ураження живої сили до 25 метрів).

3.2.6. За таких умов на цьому етапі досудового розслідування наявна обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 пунктів 1, 5 ч. 2 ст. 115 КК України, що може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна. При цьому необхідно зауважити, що на етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою (за стандартом обґрунтованої підозри) для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна.

3.3. Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

На підставі ст. 168 КПК України тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208 цього Кодексу. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

В судовому засіданні встановлено, що 29.07.2024 року був проведений огляд місця події, а саме території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 без ухвали слідчого судді на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України.

3.4. Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

В цьому випадку прокурор заявляє метою арешту майна забезпечення:

- збереження речових доказів;

3.4.1. Обґрунтовуючи необхідність арешту вилучених речей, обвинувачення вказує на те, що вони є доказами у кримінальному провадженні. У випадку арешту майна з метою збереження речових доказів він накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Згідно зі ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

3.4.2. Постановою від 30.07.2024 вказані в клопотанні речі, вилучені під час огляду місця події 30.07.2024 за адресою: АДРЕСА_1 визнані речовими доказами.

3.4.3. Враховуючи предмет доказування кримінального правопорушення, про яке йдеться у клопотанні, частина зубного протезу, частина ковдри зі слідами речовини бурого кольору, металеві уламки, ймовірно від ручної гранати «РГД-5» після детонації, ключі, запал з ручною гранатою «Ф1» з маркуванням «30-64 УЗГМ-2 386; 13», корпус гранати, фрагмент тканини червоного кольору, виріз килиму поряд з місцем вибуху мають значення для досудового розслідування.

3.4.4. Щодо мобільних телефонів марки «Моторола» та марки «Redmi», прокурор пояснив про навні в органу досудового розслідування відомості про спілкування ОСОБА_4 з його онуком напередодні події. Водночас, зважаючи на те, що огляд місця події відбувався без участі власників майна, і відповідно провести огляд мобільних терміналів систем зв`язку на місці не виявилось можливе, в подальшому виникла необхідність експертного дослідження цих телефонів для підтвердження чи спростування вказаної інформації. Відтак, мобільні телефони мають значення для кримінального провадження, оскільки можуть містити інформацію щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, і вони можуть відноситися до речових доказів у цьому кримінальному провадженні.

3.4.5. За таких обставин на зазначені в клопотанні речі може бути накладений арешт, адже потреби досудового розслідування, пов`язані з необхідністю збереження речових доказів, обумовлюють необхідність застосування цього заходу забезпечення.

3.5. В ч. 1 ст. 173 КПК України зазначено, що слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. Відповідно до зазначеної норми завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий суддя вважає, що в цьому кримінальному провадженні такі ризики наявні. Однак з накладенням арешту вбачається можливість запобігти зазначеним ризикам. Отже, може бути виконане завдання арешту майна, а саме запобігання можливості його приховування, знищення, перетворення.

3.6. З огляду на зроблені висновки, положення ст. 170, 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, крім обставин, зазначених у ст. 131 КПК України, повинен врахувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні;

3) мету арешту майна;

4) наслідки арешту майна для третіх осіб;

5) розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

3.6.1. Правовою підставою арешту майна є відповідні положення ст. 170 КПК України.

3.6.2. Вилучені під час огляду речі безпосередньо можуть бути використані у провадженні як докази, оскільки містять відомості, за допомогою яких можливо підтвердити обставини, що мають значення, або спростувати наявні у сторони обвинувачення версії.

3.6.3. Досліджені під час судового засідання матеріали дають слідчому судді підстави вважати, що заявлена прокурором мета - забезпечення збереження речових доказів може бути досягнута через застосування саме такого заходу забезпечення кримінального провадження.

3.6.4. З урахуванням досліджених обставин в цьому кримінальному провадженні слідчий суддя не вбачає втручання у права і свободи особи при одночасному встановленні необхідності такого заходу забезпечення кримінального провадження для досягнення потреб досудового розслідування. За таких обставин відсутнє обмеження права власності будь-яких осіб, що звільняє слідчого суддю від обов`язку дослідження розумності і співмірності обмеження права власності.

3.6.5. Окремо слід зазначити, що жодних негативних наслідків арешту майна для підозрюваних та/або третіх осіб не вбачається.

3.7. Викладене свідчить про необхідність накладення арешту вилучені під час огляду речі в цьому кримінальному провадженні з точки зору наявності передбачених законом підстав. А тому клопотання прокурора слід задовольнити.

3.8. Окремо слід зазначити, що на підставі ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. 2, 132, 170-173, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

1. Клопотання прокурора про арешт майна задовольнити.

2. Накласти арешт на майно, вилучене в ході проведення огляду будинку АДРЕСА_1 , а саме:

- частину зубного протезу;

- частину ковдри зі слідами речовини бурого кольору;

- металеві уламки, ймовірно від ручної гранати «РГД-5» після детонації;

- мобільний телефон марки «Моторола»;

- мобільний телефон марки «Redmi»;

- ключі;

- запал з ручною гранатою «Ф1» з маркуванням «30-64 УЗГМ-2 386; 13»

- корпус гранати;

- фрагмент тканини червоного кольору;

- виріз килиму поряд з місцем вибуху.

3. На ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду.

4. Ухвала набирає законної сили після закінчення п`ятиденного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

5. Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддяОСОБА_1