печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 року

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Печерського районного суду м. Києва скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, яка полягає у невчиненні дій у кримінальному провадженні № 0000465 від 19.06.2023,

УСТАНОВИВ:

У провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого ТУ ДБР у м. Києві, яка полягає у невчиненні дій у кримінальному провадженні № 0000465 від 19.06.2023.

У судове засідання особа, яка звернулася зі скаргою, не з`явився, про місце і час розгляду провадження повідомлявся належним чином, адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 подав до суду клопотання про розгляд скарги у їх відсутності.

У судове засідання представник ТУ ДБР у м. Києві не з`явився, про розгляд скарги повідомлявся належним чином, заяви, клопотання або письмові заперечення не були подані, про причини неявки суду не повідомлено.

Згідно з частиною четвертої статті 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

Частиною третьою статті 306 КПК України передбачено, що відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону, враховуючи принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим постановити рішення по суті скарги у відсутності осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для постановлення відповідного процесуального рішення, дійшов такого висновку.

Слідчим суддею встановлено, що Другим слідчим відділом ТУ ДБР у м. Києві здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000811 від 08.09.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.

19.06.2023 Другим слідчим відділом ТУ ДБР у м. Києві із кримінального провадження № 0000811 від 08.09.2021 щодо ОСОБА_4 виділено кримінальне провадження № 0000465 від 19.06.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.

З матеріалів скарги вбачається, що до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, адвокат ОСОБА_3 за допомогою засобів поштового зв`язку направляв клопотання від 16.07.2024 за вих. № 16/07-24-1 щодо вжиття заходів для видалення інформації про розшук ОСОБА_4 .

Водночас, станом на 02.08.2024 жодних дій щодо видалення некоректної інформації про розшук ОСОБА_4 , яка міститься на веб-сайті Міністерства внутрішніх справ України в мережі Інтернет у розділі «Особи, які переховуються від органів влади» та доступна за таким посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_1 службовими особами Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, не вчинено, відповіді на клопотання 16.07.2024 за вих. № 16/07-24-1 не надано, тому бездіяльність слідчого ТУ ДБР у м. Києві щодо цього факту оскаржено до Печерського районного суду м. Києва.

Установлено, що адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 у скарзі просить:

1) визнати бездіяльність уповноваженого слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, у кримінальному провадженні № 0000465 від 19.06.2023 щодо невжиття заходів щодо видалення інформації з інформаційних систем та веб-сайту Міністерства внутрішніх справ України в мережі Інтернет про розшук ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000465 від 19.06.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України, протиправною;

2) зобов`язати уповноваженого слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, у кримінальному провадженні № 0000465 від 19.06.2023 негайно вчинити дії щодо видалення інформації з інформаційних систем та веб-сайту Міністерства внутрішніх справ України в мережі Інтернет про розшук ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000465 від 19.06.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України. Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною першою статті 303 КПК України та розширенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування; 2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом; 7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником; 8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником; 9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником; 10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником; 11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Зазначені обставини також кореспондуються і з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, відображеної у постанові від 26 березня 2019 року по справі № 807/1456/17, які беруться слідчим суддею до уваги в силу вимог статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якої висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права, згідно якої наведений у частині першій статті 303 КПК України перелік рішень, дій або бездіяльності, що можуть бути предметом судового оскарження, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У частині другій статті 303 КПК України закріплена пряма заборона окремого оскарження інших рішень, дій або бездіяльності слідчого, прокурора.

Частиною п`ятою статті 40 КПК України визначено, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Повноваження слідчого судді при розгляді скарг заявника, потерпілого, його представника чи законного представника, підозрюваного, його захисника чи законного представника, володільця тимчасово вилученого майна на стадії досудового розслідування зводяться до права на зобов`язання сторони кримінального провадження, якою є слідчий або прокурор, вчинити процесуальні дії, як-то розглянути клопотання, проте рішення по суті викладеного приймає слідчий (прокурор) самостійно.

Відтак вимоги особи, яка подала скаргу, а саме: «1) визнати бездіяльність уповноваженого слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, у кримінальному провадженні № 0000465 від 19.06.2023 щодо невжиття заходів щодо видалення інформації з інформаційних систем та веб-сайту Міністерства внутрішніх справ України в мережі Інтернет про розшук ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000465 від 19.06.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України, протиправною; 2) зобов`язати уповноваженого слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, у кримінальному провадженні № 0000465 від 19.06.2023 негайно вчинити дії щодо видалення інформації з інформаційних систем та веб-сайту Міністерства внутрішніх справ України в мережі Інтернет про розшук ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000465 від 19.06.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.», не можуть бути предметом розгляду слідчим суддею, оскільки таке оскарження не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, що регламентовано положеннями Глави 26 цього Кодексу.

Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, що є принципом диспозитивності розгляду.

З урахуванням, зазначеного вище, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Водночас, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що оскільки останній звернувся до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, із клопотанням 16.07.2024 за вих. № 16/07-24-1, не отримав відповіді або вмотивованої постанови, у порядку, визначеному статтею 220 Кримінального процесуального кодексу України, то відповідно до пункту 1 частини першої статті 303 КПК України під час досудового розслідування може бути, окрім іншого, оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1-35, 303, 309, 369-375, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1