Справа №359/9334/24
Провадження №1кп/359/643/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 вересня 2024 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 та обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з технічною фіксацією в залі суду кримінальне провадження №0001477, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.07.2024 року, що надійшло до суду з обвинувальним актом, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Веселий Поділ Семенівського району Полтавської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до вимог ст. 89 КК України раніше не судимого, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи: НОМЕР_1 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, за наступних обставин.

18.07.2024 приблизно о 23 годині 50 хвилин, в темний час доби, в умовах достатньої видимості, водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Transporter» номерний знак НОМЕР_2 , здійснюючи рух по автодорозі М 03 сполученням «Київ-Харків» від м. Бориспіль в напрямку м. Київ, знаходячись на території Бориспільського району Київської області, на 35 км. зазначеної автодороги, перебуваючи в крайній правій смузі руху, проявив злочинну недбалість, не був уважний під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, порушуючи вимоги пункту 12.3. Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі - Правила дорожнього руху), відповідно до якого «п. 12.3. у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», не обрав безпечної швидкості та дистанції при русі та допустив зіткнення з автомобілем марки «Toyota Hilux» номерний знак НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_5 , який рухався попереду автомобіля «Volkswagen Transporter» номерний знак НОМЕР_2 , в крайній правій смузі руху в попутному напрямку.

В результаті пригоди тілесні ушкодження отримала пасажир автомобіля «Volkswagen Transporter» номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка була госпіталізована до КНП «Бориспільська БЛІЛ».

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пасажирка автомобіля марки «Volkswagen Transporter» номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми живота з розривом печінки (множинні рани правої долі печінки), що ускладнилась внутрішньою кровотечою в черевну порожнину (800 мл.). Зазначене тілесне ушкодження виникло від дії тупого предмету можливо в час та за обставин дорожньо-транспортної пригоди, як пасажира автомобіля. Дані тілесні ушкодження мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень.

Грубе порушення водієм ОСОБА_4 вимог п. 12.3. Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою, внаслідок якої пасажирці автомобіля марки «Volkswagen Transporter» номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_7 заподіяно тяжкі тілесні ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив дії, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, тобто скоїв кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України.

Доказами вчинення указаного кримінального правопорушення, є особисті покази обвинуваченого, надані ним в судовому засіданні.

З урахуванням позиції обвинуваченого, думки прокурора та потерпілої, суд, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження обставин вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину, крім допиту обвинуваченого, зважаючи на те, що учасниками судового провадження указані обставини не оспорювались (щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, часу скоєння злочину, порушення правил дорожнього руху, які допустив обвинувачений, ступінь тяжкості тілесних ушкоджень потерпілої, наявність причинного зв`язку між неумисними діями обвинуваченого та наслідками у вигляді тілесних ушкоджень у потерпілої, тощо).

В судовому засіданні, з цього приводу, ОСОБА_4 свою вину у скоєнні зазначеного злочину визнав повністю, розкаявся у скоєному та зазначив, що зрозумів значення вчиненого ним, та висловив намагання виправити свою поведінку в подальшому та не вчиняти порушень законодавства України в майбутньому, надати йому можливість виправитись, не позбавляти права керування, Просив, врахувати щире його каяття, добровільне відшкодування ним завданих збитків потерпілій щодо її лікування.

Щодо обставин вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 повідомив, що дійсно керуючи автомобілем марки «Volkswagen Transporter» номерний знак НОМЕР_2 , здійснюючи рух по автодорозі М 03 сполученням «Київ-Харків» від м. Бориспіль в напрямку м. Київ, знаходячись на території Бориспільського району Київської області, на 35 км. зазначеної автодороги, перебуваючи в крайній правій смузі руху, проявив недбалість, не був уважний під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, порушуючи вимоги пункту 12.3. Правил дорожнього руху України, не обрав безпечної швидкості та дистанції при русі та допустив зіткнення з автомобілем марки «Toyota Hilux» номерний знак НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_5 , який рухався попереду.

У цьому зв`язку у суду не виникало сумніву в істинності та правдивості показів обвинуваченого, а тому суд має можливість прийняти рішення про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні даного кримінального правопорушення з урахуванням показів останнього.

Крім того, судом також досліджені докази, що свідчать про особу обвинуваченого, речові докази у кримінальному провадженні та процесуальні витрати.

Інші докази судом не досліджувались, зважаючи на позицію сторін кримінального провадження.

Зміни обвинувачення, визнання частини обвинувачення необґрунтованою судом не здійснювались, а підстав для цього не встановлено.

З урахуванням наведеного, показів обвинуваченого, суд вважає, що ОСОБА_4 дійсно вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, внаслідок чого у суду відсутні сумніви щодо притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за указаним кримінальним законом.

Злочин вчинено за обставин, наведених в обвинувальному акті. Доказів зворотному в суді не здобуто.

Дії обвинуваченого кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення ОСОБА_4 під час керування транспортним засобом правил безпеки дорожнього руху, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_6

Тяжкість отриманих потерпілою тілесних ушкоджень також не оспорювалась.

У цьому зв`язку, таку кваліфікацію дій ОСОБА_4 суд вважає правильною.

Так, об`єктивна сторона складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, включає такі обов`язкові ознаки: діяння, обстановку, наслідки та причинний зв`язок між діянням і наслідками.

Діяння полягає у порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, яке може вчинятися шляхом дії або бездіяльності і полягати у: вчиненні дій, які заборонені правилами; невиконанні дій, які особа може і зобов`язана вчинити відповідно до вимог правил безпеки руху й експлуатації транспорту. Діяння при вчиненні цього злочину завжди пов`язане з недотриманням вимог відповідних нормативних актів - правил безпеки руху та експлуатації транспортних засобів.

Причинний зв`язок між діянням і наслідками має місце тоді, коли порушення правил безпеки руху або експлуатації транспорту, допущене винним, закономірно, з необхідністю тягне за собою наслідки, передбачені ст. 286 КК України.

Суб`єктивна сторона злочину визначається ставленням винного до наслідків і в цілому характеризується необережною виною.

Враховуючи викладене, суд дійшов до переконання, що ОСОБА_4 повинен бути засуджений за ч. 2 ст. 286 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про необхідність обрання покарання, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання, на думку суду, відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Крім того, суд відносить до пом`якшуючих обставин відшкодування завданої шкоди здоров`ю потерпілої, зважаючи на наявність відповідних заяв потерпілої з цього приводу.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, у відповідності до ст. 67 КК України, не встановлено.

Обвинувачений, відповідно до вимог ст. 89 КК України раніше не судимий, має місце реєстрації та місце постійного проживання, де характеризуються лише з позитивного боку, на обліку у лікарів психіатра та нарколога за місцем проживання не перебуває. Ці обставини позитивно характеризують його особу.

Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченому, оскільки мають істотне значення щодо вивчення його особистості та відношення до скоєного ним.

Крім того, суд враховує позицію потерпілої відносно того, що остання жодних претензій до обвинуваченого не має, оскільки завдані ним збитки були відшкодовані ОСОБА_4 , та можливості призначення покарання з іспитовим строком. Також, суд вважає за можливе, у цьому випадку, призначити основне покарання без позбавлення права керування транспортним засобом.

З цього приводу, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_4 покарання, визначене санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, із застосуванням положень ст. 75, 76 КК України, у виді позбавлення волі строком на 4 роки, без позбавлення права керування транспортними засобами із застосуванням звільнення від відбування покарання з іспитовим стром на один рік.

Підсумовуючи все вище зазначене, суд вважає, що саме дана міра покарання відносно обвинуваченого є необхідною і достатньою для виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та особу обвинуваченого, відношення останнього до скоєного.

Крім того, на думку суду, з урахуванням матеріального стану обвинуваченого ОСОБА_4 , є підстави для стягнення з останнього на користь держави України процесуальних витрат у зв`язку із залучення експертів на суму 16660 грн. 16 коп.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України. Слід вирішити питання про доцільність дії заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді накладених арештів на транспортні засоби.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався, підстав для його обрання не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст. 100, 124, 126, 127-129, 318, 322, 342-351, 358, 363-368 КПК України, ст. 50, 65-66, 75-77, ч.2 ст. 286 КК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Звільнити на підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном в 1 (один) рік, з покладенням на нього, відповідно до ст. 76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Іспитовий строк ОСОБА_4 рахувати з моменту проголошення вироку, тобто 09.09.2024 року.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи: НОМЕР_1 ), на користь Держави України (рахунок отримувача: НОМЕР_4 ; отримувач коштів: ІНФОРМАЦІЯ_3 ; код отримувача (код за ЄДРПОУ): НОМЕР_5 ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО): 899998; код класифікації доходів бюджету: 24060300, кримінальне провадження №0001477), - 16660 (шістнадцять тисяч шістсот шістдесят) грн. 16 коп. процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експертів.

Речові докази в кримінальному провадженні після набрання вироком суду законної сили, а саме:

- автомобіль марки «Volkswagen Transporter», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 », що поміщений на зберігання на спецмайданчик в АДРЕСА_2 , - повернути власнику ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- автомобіль марки «Toyota Hilux» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , який передано на зберігання ОСОБА_5 , - залишити в користуванні власника ОСОБА_5 .

Арешти на транспортні засоби: автомобіль марки «Volkswagen Transporter», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 » та автомобіль марки «Toyota Hilux» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , запроваджені на підставі ухвали слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25.07.2024 року (справа №359/7694/24), після набрання вироком суду законної сили, - скасувати.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Вирок суду набирає законної сили по завершенню строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1