Провадження № 1-кс/686/8737/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2024 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали за скаргою ОСОБА_3 , щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області зі скаргою на бездіяльність уповноваженої особи (слідчого) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Хмельницькому, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. У скарзі ОСОБА_3 , окрім іншого, йдеться про те, що ним 25.09.2024 р. до ТУ ДБР, розташованого у м.Хмельницькому, була надіслана заява про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.210, 364, 364-1 КК України, і ця заява вказаним органом досудового розслідування була отримана 01.10.2024 р., однак, всупереч ст.214 КПК України, відомості про кримінальні правопорушення до ЄРДР за вказаною заявою, станом на 08.10.2024 р. (день підписання та направлення скарги), внесені не були. Тому, у скарзі ОСОБА_3 просить зобов`язати повноважного слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Хмельницькому, невідкладно, але не пізніше 24-х годин внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за заявою ОСОБА_3 від 25.09.2024 р. про вчинені кримінальні правопорушення, розпочати розслідування та через 24 години, з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, надати заявнику ОСОБА_3 витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Скаржник ОСОБА_3 , який клопотав про розгляд скарги без його участі, та представник органу досудового розслідування у судове засідання не з`явились.

Згідно зі ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст.26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на вказане, враховуючи принцип диспозитивності, з метою забезпечення дотримання розумних строків розгляду скарги, слідчий суддя вважає за можливе здійснювати розгляд скарги за відсутності осіб, які не з`явились, на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали скарги та надані копії матеріалів перевірки, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Положеннями частини 1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Із наданих копій матеріалів перевірки вбачається, що, дійсно, 30.09.2024 р. ОСОБА_3 , за допомогою поштового зв`язку, звернувся до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Хмельницькому, з заявою, датованою 25.09.2024 р., яка була зареєстрована у вказаному органі досудового розслідування 30.09.2024 р. за №2722зкп/х, після чого, вказана заява була скерована до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області та зареєстрована в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал НП України» Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ХРУП 09.11.2024 р. за №21914. У вказаній заяві ОСОБА_3 повідомляв про те, що «з відкритих публічних джерел, а саме: з офіційної інформації, розміщеної на державному сайті httрs://prozorto.gov.ua, вбачається, що окремі юридичні особи здійснюють закупівлю дороговартісного обладнання за державний кошт. При цьому, відповідно до Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для забезпечення здійснення медичних заходів окремих державних програм та комплексних заходів програмного характеру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.03.2011 р. №298, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09.02.2022 р. №137, цей Порядок визначає механізм використання коштів, передбачених МОЗ у державному бюджеті для виконання програм та здійснення централізованих заходів з охорони здоров`я за програмою «Забезпечення медичних заходів окремих державних програм та комплексних заходів програмного характеру» (далі - бюджетні кошти). Головним розпорядником бюджетних коштів та відповідальним виконавцем бюджетної програми є МОЗ. Одержувачем бюджетних коштів є державне підприємство «Медичні закупівлі України», що належить до сфери управління МОЗ і одержує кошти на виконання програм та здійснення централізованих заходів з охорони здоров`я, в частині доведеного до нього переліку напрямів профілактики, діагностики та лікування протягом відповідного бюджетного періоду. Бюджетні кошти спрямовуються: 1) на закупівлю лікарських засобів (в тому числі, тих, що підлягають закупівлі, відповідно до договорів керованого доступу), імунобіологічних препаратів (вакцин), медичних виробів та допоміжних засобів до них; 2) на закупівлю високовартісного медичного обладнання для закладів охорони здоров`я, які забезпечують надання медичної допомоги військовослужбовцям та/або онкологічної медичної допомоги, а також на закупівлю медичного та лабораторного обладнання для судово-медичних установ та закладів охорони здоров`я, що належать до сфери управління МОЗ та забезпечують токсиколого-гігієнічну оцінку та розроблення гігієнічних нормативів і регламентів. Відповідно до Порядку використання коштів з рахунка для задоволення потреб охорони здоров`я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2022 р. №491 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 19.12.2023 р. №1324) (далі - Порядок), ДП «Медичні закупівлі України» визначено одержувачем коштів за напрямом «Закупівля лікарських засобів, імунобіологічних препаратів (вакцин), витратних матеріалів, медичних виробів (зокрема, дороговартісного медичного обладнання) та допоміжних засобів до них, медичних меблів, спеціалізованих санітарних транспортних засобів, мобільних госпіталів, інших необхідних товарів для задоволення потреб охорони здоров`я (далі - медичне забезпечення)», а розподіл та/або передача коштів з рахунка для задоволення потреб охорони здоров`я здійснюється Комісією. Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 29.07.2023 р. №1377 затверджено номенклатуру лікарських засобів, імунобіологічних препаратів (вакцин), витратних матеріалів, медичних виробів (зокрема дороговартісного медичного обладнання) та допоміжних засобів до них, медичних меблів, спеціалізованого санітарного транспорту, мобільних госпіталів, інших необхідних товарів для задоволення потреб охорони здоров`я (далі - Номенклатура). Постановою Кабінету Міністрів України від 02.12.2022 р. №1351 внесено зміни до Порядку, відповідно до яких, публічні закупівлі товарів, робіт і послуг здійснюються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 р. №1178 «Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування». Тобто, обов`язковою умовою для закупівлі закладом охорони здоров`я дороговартісного обладнання є забезпечення надання таким закладом медичної допомоги військовослужбовцям. При цьому, ДП «Медичні закупівлі України» визначено одержувачем коштів для закупівлі дороговартісного медичного обладнання, а розподіл та/або передача коштів з рахунка для задоволення потреб охорони здоров`я здійснюється Комісією. Так, комунальне некомерційне підприємство «Хмельницька обласна лікарня» Хмельницької обласної ради закупило дороговартісне обладнання за державний кошт, в сумі 420701800,00 грн., на придбання візуалізаційного обладнання для потреб медицини, стоматології та ветеринарної медицини (система магнітно-резонансної томографії з напруженістю магнітного поля не менше 1,5 Тесла, ДК 021:2015 - 33110000-4). Дані про закупівлю: ІНФОРМАЦІЯ_1 вартість 420 млн. 701 тис. 800 грн. Крім цього, комунальне некомерційне підприємство «Хмельницька обласна лікарня» Хмельницької обласної ради закупило за державний кошт реконструкцію приміщень під кабінет магнітно-резонансної томографії в корпусі N97 комунального некомерційного підприємства «Хмельницька обласна лікарня» Хмельницької обласної ради, вартість 2092444,40 грн. Дані про закупівлю: ІНФОРМАЦІЯ_2 При цьому, як зазначається у звіті Тимчасової слідчої комісії Верховної Ради України з питань розслідування можливих фактів порушень законодавства України щодо фінансування лікування та реабілітації військовослужбовців у медичних закладах (додаток до Постанови Верховної Ради України від 16.07.2024 р. №3850-ІХ), у зв`язку з тим, що в електронній системі охорони здоров`я відсутня інформація щодо ідентифікації військових (відповідь Національної служби здоров`я України на звернення Тимчасової слідчої комісії від 10.11.2023 №162д9/7-2023/248855), а інформація щодо закладів охорони здоров`я, де безпосередньо надаються послуги з лікування та реабілітації військовослужбовців, є досить чутливою та потребує спільної верифікації з Міністерством оборони України (відповідь Міністерства охорони здоров`я України на звернення Тимчасової слідчої комісії від 10.11.2023 №162д9/7-2023/248855), визначення пацієнта, як військовослужбовця, в електронній системі охорони здоров`я, неможливе. Тому, окремий розрахунок витрат для лікування військовослужбовців, за програмою медичних гарантій, виявився неможливим. Зазначене є наслідком неефективного управління коштами бюджетних програм в умовах гострого бюджетного дефіциту під час воєнного стану (неефективне, нерезультативне та неекономне використання коштів, порушення бюджетного законодавства, порушення законодавства про публічні закупівлі, повернення значної частки цих коштів) через відсутність механізму обрахунку потреби в бюджетних коштах на відповідну мету, неналежний облік реальних потреб постраждалих учасників, неврегулювання вимог щодо надання послуг з реабілітації та реадаптації, незабезпечення підзвітності та контролю за діяльністю і витрачанням бюджетних коштів розпорядниками нижчого рівня. Таким чином, комунальне некомерційне підприємство «Хмельницька обласна лікарня» Хмельницької обласної ради, закупивши дороговартісне обладнання за державний кошт, в сумі 420701800,00 грн., на придбання візуалізаційного обладнання для потреб медицини, стоматології та ветеринарної медицини (система магнітно-резонансної томографії, з напруженістю магнітного поля не менше 1,5 Тесла, ДК 021:2015 - 33110000-4), а також, закупивши за державний кошт реконструкцію приміщень під кабінет магнітно-резонансної томографії в корпусі №7 комунального некомерційного підприємства «Хмельницька обласна лікарня» Хмельницької обласної ради, вартістю 2092444,40 грн., мало б забезпечувати надання медичної допомоги військовослужбовцям, а не використовувати його переважно для надання платних послуг населенню. Адже, у разі надання такою лікарнею платних послуг МРТ населенню, замість забезпечення надання медичної допомоги військовослужбовцям, такі дії містять ознаки кримінальних правопорушень, направлених на заволодіння бюджетними коштами, в інтересах отримання прибутку, а не з метою забезпечення надання медичних послуг військовослужбовцям. Процитувавши зміст ст.ст.210, 364, 364-1 КК України, ч.1 ст.214, ст.60 КПК України, ОСОБА_3 у заяві просив: відкрити кримінальне провадження на підставі обставин, викладених у даній заяві, з попередньою правовою кваліфікацією за ст.ст.210, 364, 364-1 КК України; надати витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.»

Відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР за вказаною, поданою ОСОБА_3 , заявою від 25.09.2024 р., внесені не були.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Згідно з ч.2 ст.214 КПК України, досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається (ч.4 ст.214 КПК України).

До Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (п.п.4, 5 ч.5 ст.214 КПК України).

Із цими приписами Кримінального процесуального закону кореспондуються викладені у п.2 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020 норми, згідно з якими відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4, 5 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Аналіз змісту положень ст.214 КПК України свідчить, що повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, дізнавач, прокурор.

Приписи ст.214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Наведене дає підстави для висновку про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про кримінальне правопорушення є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За приписом ч.1 ст.11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Отже, вирішальним чинником для внесення до ЄРДР відомостей за заявою є саме наявність у цій заяві обставин, що свідчать про кримінальне правопорушення, а не вказана автором назва поданого документу.

Верховний Суд у своїй постанові від 16.05.2019 у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) вказав: «...положеннями ст.3 КПК визначено, що кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, серед іншого, закриттям кримінального провадження. Якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.....».

Отже, ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

На думку слідчого судді, у поданій ОСОБА_3 заяві, датованій 25.09.2024 р., викладені факти, які за своїм змістом та суттю не є повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, зокрема й тих, які передбачені ст.ст.210, 364, 364-1 КК України, оскільки ця заява не містить об`єктивних даних, які підтверджували би реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення, не свідчить ця заява про те, що у випадку, про який повідомляв ОСОБА_3 , мало місце саме умисне зловживання владою або службовим становищем чи зловживання повноваженнями, або ж нецільове використання службовою особою бюджетних коштів, здійснення видатків бюджету без встановлених бюджетних призначень або з їх перевищенням всупереч Бюджетному кодексу України чи закону про Державний бюджет України на відповідний рік), не наведено у заяві, й конкретних фактичних даних, які б свідчили про існування обставин, що дають підстави для кваліфікації дій осіб за відповідною статтею Кримінального кодексу України. Аргументи ОСОБА_3 , висловлені ним у поданих заяві та скарзі, про можливе вчинення кримінальних правопорушень, зокрема, передбачених ст.ст.210, 364, 364-1 КК України, ґрунтуються на його власній оцінці та зводяться до незадоволення і суб`єктивної незгоди з фактом здійснення КНП «Хмельницька обласна лікарня» Хмельницької обласної ради закупівлі системи магнітно-резонансної томографії та реконструкції приміщень під кабінет магнітно-резонансної томографії, а також, зазначені аргументи ОСОБА_3 фактично ґрунтуються на його припущеннях про те, що вказане медичне обладнання використовується не за призначенням, а лише для надання платних послуг населенню. Однак, подана ОСОБА_3 заява від 25.09.2024 р., до якої не було долучено ніяких підтверджуючих документів, жодним чином не свідчить про те, що службовими особами КНП «Хмельницька обласна лікарня» Хмельницької обласної ради було здійснено нецільове використання бюджетних коштів, зловживання владою або службовим становищем чи зловживання повноваженнями. До того ж, самі твердження ОСОБА_3 , висловлені в означеній заяві від 25.09.2024 р., а також його аргументи, викладені у скарзі, про вчинення, на його думку, кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.210, 364, 364-1 КК України, недостатні для того, щоб розпочати досудове розслідування, адже, досудове розслідування розпочинається саме на підставі фактів, які реально свідчать саме про вчинення кримінального правопорушення, і не можуть вказані обставини слугувати механізмом для притягнення до відповідальності службових осіб, у разі прийняття ними в межах наданих повноважень рішень, зміст та порядок здійснення яких не задовольняє окремих громадян України.

У п. 29 рішення Європейського суду з прав людини в справі Павлюлінець проти України (Заява № 70767/01) від 6 вересня 2005 року, суд висловив позицію, що право на порушення кримінальної справи проти третьої особи як таке не гарантується Конвенцією (Kubiszyn v. Poland, ухвала від 21 вересня 1999 року, заява N 37437/97).

З огляду на викладене, представником органу досудового розслідування (в даному випадку представником Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Хмельницькому) правомірно не були внесенні відповідні відомості до ЄРДР на підставі поданої ОСОБА_3 заяви, датованої 25.09.2024 р.

Слідчий суддя не вбачає підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_3 до ЄРДР. Ініціювання кримінального переслідування щодо осіб, за встановлених обставин, є необґрунтованим засобом кримінально-правового примусу, не відповідає приписам кримінального процесуального закону та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

Враховуючи викладене, а також те, що уповноваженою особою Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Хмельницькому, у даному випадку, не була допущена бездіяльність, яка б виразилась у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, про яку йдеться у поданій ОСОБА_3 скарзі, тому, висловлена у цій скарзі вимога, щодо зобов`язання внесення відповідних відомостей до ЄРДР, задоволенню не підлягає.

Не підлягає до задоволення й вимога скарги щодо зобов`язання уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Хмельницькому, надати заявнику витяг з ЄРДР, оскільки вказана вимога є похідною від вимоги про зобов`язання внесення відповідних відомостей до ЄРДР, у задоволенні якої скаржнику відмовлено. Крім того, станом на момент розгляду скарги, бездіяльності з приводу ненадання заявнику витягу з ЄРДР (фактично із ще неіснуючого кримінального провадження) представником органу досудового розслідування допущено не було.

Керуючись ст.ст.110, 214, 303- 307, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Хмельницькому, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя