Справа № 164/1899/24
п/с 1-в/164/285/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2024 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника адміністрації державної

установи „Маневицька виправна колонія № 42 ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5

засудженого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Маневичі в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_6 про приведення у відповідність вироку до вимог положень Закону № 3886-IX від 18.07.2024, в частині засудження за ч. 4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_6 звернувся в суд з клопотанням про приведення у відповідність до вимог закону вироків, зокрема вироку Сихівського районного суду м. Львова від 28 липня 2022 року, в частині засудження за ч. 4 ст. 185 КК України. Вимоги обґрунтовано тим, що 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України „Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів від 18 липня 2024 року. Вироком Сихівського районного суду м. Львова від 28 липня 2022 року ОСОБА_6 було засуджено за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 361, ч. 1 ст. 70 КК України на 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На даний час він відбуває покарання у державній установі „Маневицька виправна колонія № 42.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 клопотання підтримав, просив звільнити його від відбування покарання, призначеного вироком Сихівського районного суду м. Львова від 28 липня 2022 року, в частині засудження за ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Заслухавши пояснення засудженого, який клопотання підтримав, думку представника адміністрації установи, яка проти задоволення клопотання заперечувала, висновок прокурора, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що вказане клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що вироком Сихівського районного суду м. Львова від 28 липня 2022 року ОСОБА_6 було засуджено за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 361, ч. 1 ст. 70 КК України на 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

ОСОБА_6 засуджений за вчинення 07.04.2022 крадіжки майна вартістю 12650 грн., вчинення крадіжки майна 07.04.2022 вартістю 8723 грн. 70 коп., вчинення крадіжки майна 08.04.2022 вартістю 7700 грн., вчинення крадіжки майна 08.04.2022 вартістю 32000 грн., вчинення крадіжки майна 08.04.2022 вартістю 28000 грн.

Згідно ухвали Львівського апеляційного суду від 01 листопада 2022 року вирок Сихівського районного суду м. Львова від 28 липня 2022 року залишено без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Згідно з вимогами ч. 2 ст.74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону № 3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Станом на 1 січня 2018 року неоподатковуваний мінімум доходів громадян (загальна податкова соціальна пільга) становила 881 гривня, отже, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян становили 1762 гривні. Станом на 1 січня 2019 року неоподатковуваний мінімум доходів громадян (загальна податкова соціальна пільга) становила 960 гривень 50 копійок, отже, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян становили 1921 гривня. Станом на 1 січня 2020 року неоподатковуваний мінімум доходів громадян (загальна податкова соціальна пільга) становила 1051 гривень, отже, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян становили 2102 гривні. Станом на 1 січня 2021 року неоподатковуваний мінімум доходів громадян (загальна податкова соціальна пільга) становила 1135 гривень, отже, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян становили 2270 гривень. Станом на 1 січня 2022 року неоподатковуваний мінімум доходів громадян (загальна податкова соціальна пільга) становила 1240,50 гривень, отже, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян становили 2481 гривень. Станом на 1 січня 2023 року неоподатковуваний мінімум доходів громадян (загальна податкова соціальна пільга) становила 1342 гривень, отже, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян становили 2684 гривень.

Враховуючи те, що вартість викраденого майна по двом епізодам, що мали місце відповідно 07.04.2022 неправомірної діяльності ОСОБА_6 , та по трьом епізодам, що мали місце відповідно 08.04.2022 кваліфікованих за ч. 4 ст. 185 КК України, перевищує розмір 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян станом на 2022 рік, вказане діяння не може бути визнано дрібною крадіжкою, а є кримінальним правопорушенням - злочином.

За таких обставин, до ОСОБА_6 закон про декриміналізацію викрадення майна - не підлягає застосуванню.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 537, 539 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання засудженого ОСОБА_6 про приведення у відповідність вироку до вимог положень Закону № 3886-IX від 18.07.2024 - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Маневицький районний суд Волинської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Маневицького районного суду

Волинської області ОСОБА_1