Справа № 754/4465/24 Суддя в І-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/4152/2024 Суддя в 2-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0000545 від 12.03.2024 за апеляційною скаргою прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 12 квітня 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 12 квітня 2024 року,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Королівка, Макарівського району Київської області, офіційно не працюючого, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 11.09.2000 Ватутінським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 140 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 46-1 КК України, звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки та штрафом у розмірі 40 нмдг;

- 03.01.2001 Дніпровським районним судом м. Києва за ст. 43. ч. 2 ст. 229-6 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, звільнений 24.08.2002 по відбуттю строку покарання;

-10.10.2003 Подільським районним судом м. Києва за ст. 71, ч. 2 ст. 309 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки1 місяць, звільнений 21.03.2005 по відбуттю строку покарання;

- 05.12.2005 Деснянським районним судом м. Києва за ч. З ст. 191 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, звільнений 21.11.2007 по відбуттю строку покарання;

- 26.04.2010 Деснянським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки;

- 02.10.2012 Ірпінським міським судом Київської області за ст. 71, ч. 1 ст. 390 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців, звільнений 28.08.2013 по відбуттю строку покарання;

- 28.05.2014 Бородянським районним судом Київської області за ст. 71, ч. 1 ст. 309 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік 2 місяці;

- 01.07.2014 Деснянським районним судом м. Києва за ст. 70. ч. 2 ст. 185. ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців, звільнений 19.06.2018 по відбуттю строку покарання;

- 07.12.2021 Київським районним судом м. Одеси за ст. 70, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, до покарання у вигляді арешту строком на 4 місяці;

- 20.12.2021 Деснянським районним судом м Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік;

-15.08.2022 Оболонським районним судом м. Києва за ст. 70, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік 2 місяці, звільнений 30.12.2022 по відбуттю строку покарання,

- 15.03.2024 Деснянським районним судом м Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць;

засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років;

відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України до призначеного покарання, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 15.03.2024 року за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, та остаточно призначено ОСОБА_7 за сукупністю кримінальних правопорушень покарання у виді 5 (п`яти) років 2 (двох) місяців позбавлення волі;

вирішено питання про речові докази.

Відповідно до вироку 08.03.24, приблизно о 16:16 годині ОСОБА_7 , знаходячись у торгівельній залі магазину ТОВ «Фора», що розташований по вул. Оноре де Бальзака, 85 у м. Києві з метою таємного викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, діючи умисно, повторно, протиправно, з корисливих мотивів, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та його дії є таємними для оточуючих, взяв з торгових стелажів вищевказаного магазину товар, а саме: сім упаковок солодковершкового масла «Галичина 82,5%» кожна вагою 180г, вартістю 88 грн. 99 коп. (без ПДВ) за одиницю товару, та шість упаковок солодковершкового масла «Галичина Селянське 72,6%» кожна вагою 180г, вартістю 69 грн. 90 коп. (без ПДВ) за одиницю товару, а всього на загальну суму 1042 грн. 33 коп., поклав до свого рюкзака, та не розрахувавшись за товар, минув касову зону залишивши приміщення магазину, тобто з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим причинив ТОВ «Фора» майнову шкоду у розмірі 1042грн. 33коп.

Крім того, 10.03.24, приблизно о 15:42 годині ОСОБА_7 , знаходячись у торгівельній залі магазину ТОВ «Фора», що розташований по вул. Оноре де Бальзака, 85 у м. Києві з метою таємного викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, діючи умисно, повторно, протиправно, з корисливих мотивів, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та його дії є таємними для оточуючих, взяв з торгових стелажів вищевказаного магазину товар, а саме: шматок сиру «Sierpc Сметанковий 48%» вагою 3кг 662г, вартістю 942 грн. 97 коп. (без ПДВ), поклав до свого рюкзака, та не розрахувавшись за товар, минув касову зону залишивши приміщення магазину, тобто з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим причинив ТОВ «Фора» майнову шкоду у розмірі 942 грн. 97 коп.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи фактичні обставини і кваліфікацію правопорушення, вважає вирок незаконним та таким що підлягає зміні у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказав, що суд неправильно в мотивувальній та резолютивній частині вироку обґрунтував і призначив покарання за сукупністю кримінальних правопорушень за даним вироком та вироком Деснянського районного суду м. Києва від 15.03.2024 року. Так, зазначив про те, що кримінальні правопорушення, які вчинив ОСОБА_7 згідно оскаржуваного вироку, відбулись до винесення вироку Деснянського районного суду м. Києва від 15.03.2024 року, а саме перший епізод було вчинено 08.03.2024, а другий 10.03.2024 року. Відтак, вважає що після призначення покарання за оскаржуваним вироком, суд мав прийняти рішення про призначення остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень за даним вироком та за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 15.03.2024 року на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, що він не зробив, описавши в мотивувальній частині вироку призначення покарання за сукупністю вироків і послався на ст. 71 КК України. Просив вирок змінити в частині призначеного покарання, в мотивувальній частині зазначити, що оскільки інкриміноване кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_7 до постановлення вироку Деснянським районним судом м. Києва від 15.03.2024 року, то остаточне покарання ОСОБА_7 необхідно призначити за сукупністю кримінальних правопорушень, відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань. В резолютивній частині вироку призначити ОСОБА_7 покарання за ч.4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, призначити ОСОБА_7 покарання шляхом часткового складання покарань за даним вироком та за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 15.03.2024 року, остаточно призначивши покарання у виді 5 років і 2 місяців позбавлення волі. В решті вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Судовий розгляд вказаного кримінального провадження проводився в суді першої інстанції в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому висновки суду щодо фактичних обставин справи, які не оспорювались і стосовно яких докази судом не досліджувались, апеляційним судом не перевіряються. Правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 учасниками судового провадження не оспорюється.

Що стосується призначеного ОСОБА_7 покарання, то колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що суд неправильно обґрунтував та призначив обвинуваченому покарання за сукупністю кримінальних правопорушень за оскаржуваним вироком та вироком Деснянського районного суду м. Києва від 15.03.2024 року.

Статтею 70 КК України визначені підстави, порядок та межі призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень.

При сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань (ч. 1 ст. 70 КК).

За змістом ч. 4 ст. 70 КК України за правилами призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 КК України.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України вчинене ОСОБА_7 08.03.2024 року та 10.03.2024 року, тобто до ухвалення попереднього вироку Деснянського районного суду м. Києва від 15 березня 2024 року.

За таких обставин, при призначенні ОСОБА_7 остаточного покарання суд мав керуватись положеннями ч. 4 ст. 70 КК України та призначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень з урахуванням покарання, призначеного за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 15 березня 2024 року, за яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць.

Проте, як вбачається з вироку Деснянського районного суду м. Києва від 12 квітня 2024 року, суд першої інстанції в мотивувальній частині вироку зазначив про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_7 остаточного покарання на підставі ст. 71 КК України, тобто за сукупністю вироків, а в резолютивній частині вироку призначив остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, посилаючись на положення ч. 4 ст. 70 КК України, однак фактично також застосував принцип призначення покарань, передбачений ст. 71 КК України. Отже вирок Деснянського районного суду м. Києва від 12.04.2024р. щодо ОСОБА_7 не відповідає вимогам ст.374 КПК України, оскільки мотивувальна частина вироку не відповідає його резолютивній частині, що є істотними порушеннями вимог КПК України, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Крім того, вказані порушення призвели до неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, тобто фактичне не призначення обвинуваченому остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень. Вказані порушення, допущені судом першої інстанції, позбавляють суд апеляційної інстанції можливості ухвалити своє рішення у справі, а тому по справі слід призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Крім того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 15 квітня 2024 року, суд першої інстанції вніс уточнення у оскаржуваний вирок від 12 квітня 2024 року та зазначив в резолютивній частині вироку суду наступний абзац: «Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 залишити без змін до набрання вироком законної сили.».

Також ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 18 квітня 2024 року, суд першої інстанції виправив допущену описку в оскаржуваному вироку від 12 квітня 2024 року, а саме виключив з мотивувальної частини вироку посилання на приписи призначення покарання за сукупністю вироків, відповідно до ст. 71 КК України, а абзац десятий, одинадцятий та дванадцятий мотивувальної частини вироку виклав у наступній редакції: «Враховуючи, що злочини, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_8 були вчинені до ухвалення щодо нього обвинувального вироку Деснянським районним судом м. Києва від 15.03.2024 за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, покарання необхідно призначити із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України.». В решті вирок залишив без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 КПК України суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки чи очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

При цьому, вирішуючипитання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не має права змінювати зміст судового рішення, а лише усуває неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

Так, Верховний Суд у постанові від 21.07.2020 у справі № 521/1074/17 зазначив, що описка - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належать написання прізвищ та імен, адрес, зазначення дат та строків тощо.

Колегія суддів вважає, що зазначені в ухвалах суду від 15.04.2024 та від 18.04.2024 про виправлення описок обставини фактично змінюють суть ухваленого судом рішення, а тому не можуть вважатися опискою в розумінні ст. 379 КПК України, а враховуючи, що постановлені ухвали є похідними від вироку Деснянського районного суду м. Києва від 12 квітня 2024 року, який підлягає скасуванню судом апеляційної інстанції, колегія суддів вважає за необхідне вийти за межі апеляційної скарги прокурора відповідно до ч. 2 ст. 404 КПК України та ухвалити рішення про скасування вищевказаних ухвал суду.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Деснянської окружної прокуратури задовольнити частково.

Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 12 квітня 2024 року щодо ОСОБА_7 скасувати.

Скасувати ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 15 квітня 2024 року та від 18 квітня 2024 року про виправлення описок у вироку Деснянського районного суду м. Києва від 12 квітня 2024 року.

Призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4