Справа № 376/650/21
Провадження № 1-кп/361/316/24
У Х В А Л А

20 серпня 2024 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі колегії суддів:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого: ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари Київської області в режимі відеоконференції кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000392 від 30 жовтня 2020 року та за № 0000258 від 16 березня 2021 року за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Молдова, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Нижнє Первомайського району Луганської області, громадянина України, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимого,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м. Одеси, громадянки України, офіційно не працюючу, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_5 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судиму,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 28 п. п. 3, 6 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 209 КК України

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області перебувають вказані кримінальні провадження.

19 серпня 2024 року до суду прокурором подано клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , строком на 60 днів без визначення розміру застави.

Клопотання мотивовано тим, що на даний час строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою закінчується, проте існують ризики, передбачені п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які свідчать про можливість обвинуваченого переховуватись від суду з метою уникнення від можливого майбутнього покарання, оскільки останній обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі; знищити та сховати або спотворити речові докази та документи, так як на даний час відносно однієї учасниці організованої групи виділено кримінальне провадження в окреме провадження у зв`язку з розшуком, у зв`язку з чим не встановлені всі місця зберігання речей та документів, що можуть бути використані як речові докази; незаконно впливати на потерпілу, свідків та експертів з метою схилити останніх до відмови від давання показань суду; можливості перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом, а саме на даний час невстановлене місцеперебування учасниці організованої групи, якій обвинувачений може повідомити про факт виявлення їх злочинної діяльності та обставини, які стали відомі в ході проведення досудового розслідування, що унеможливить притягнення до кримінальної відповідальності всіх винних осіб.

Судове засідання у справі було призначено на 19 серпня 2024 року, проте через не доставку до суду конвойною службою із ДУ « Київське СІЗО» обвинуваченого ОСОБА_6 через знаходження останнього у медичному закладі КНП «КМКЛ ШМД», судове засідання щодо вирішення клопотання прокурора було відкладено на 20 серпня 2024 року.

У судовому засіданні прокурор підтримала подане нею письмове клопотання з підстав, викладених у ньому, зазначила, що наразі заявлені ризики не зменшились, а будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 , тому останньому необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 заперечив проти проведення відеоконференції із ним, як і заперечив проти задоволення клопотання прокурора про продовження відносно нього строку тримання під вартою.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 вважав, що проведення відеоконференції без згоди обвинуваченого порушує права останнього.

Також захисником 19 серпня 2024 року до суду було подано письмові заперечення та додатки до них, які підтримані ним в судовому засіданні.

У своїх запереченнях адвокат ОСОБА_7 вказав на важкий стан здоров`я ОСОБА_6 , у зв`язку з чим до останнього необхідно застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби, щоб останній мав змогу обстежуватися в спеціалізованих лікарських установах та отримувати ефективне лікування. На думку захисника, тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою у цьому випадку є елементом катування, чим порушується ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відтак подальше тримання під вартою загрожує життю ОСОБА_6 і веде до непоправних втрат здоров`ю. Медична допомога, яка надається ОСОБА_6 в умовах позбавлення волі, на думку адвоката, не може вважатися адекватною, бо за час перебування в місцях несвободи в нього з`явились нові хвороби і загальний стан його здоров`я з кожною добою погіршується, загрожуючи його життю, а біль викликає страждання.

Також захисник вважав клопотання прокурора необґрунтованим, а заявлені ризики недоведеними.

Заслухавши клопотання прокурора, врахувавши думки обвинуваченого та його захисника, дослідивши додатки, які були додані захисником до й ого письмових заперечень, суд дійшов такого.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвалою суду від 27 червня 2024 року строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , який обвинувачуються у вчиненні в тому числі особливо тяжкого злочину, було продовжено до 25 серпня 2024 року.

Наразі судове провадження триває, розпочато судовий розгляд із допиту обвинувачених, зокрема, обвинуваченого ОСОБА_8 , який ще повністю не надав свої показання суду, інші обвинувачені, в тому числі ОСОБА_6 , судом ще не допитані, також не досліджені письмові матеріали, не допитані потерпіла та свідки, а тому судовий розгляд до 25 серпня 2024 року не може бути закінчений.

Судом було призначено судове засідання на 19 серпня 2024 року, який не відбувся з причини не доставки конвойною службою обвинуваченого ОСОБА_6 у приміщення суду у зв`язку з перебуванням останнього у медичному закладі.

Враховуючи надходження 19 серпня 2024 року до суду клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та положення ч. 3 ст. 331 КПК України, судом відкладено судове засідання у цій справі на 20 серпня 2024 року для вирішення клопотання прокурора.

Суд не вбачає порушень прав обвинуваченого у проведенні із ним 20 серпня 2024 року відеоконференції з огляду на положення ч. ч. 1, 2 ст. 336 КПК України, згідно з якими, зокрема, судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), у разі неможливості безпосередньої участі учасника кримінального провадження в судовому провадженні за станом здоров`я або з інших поважних причин. Суд не має права прийняти рішення про здійснення дистанційного судового провадження, в якому поза межами приміщення суду перебуває обвинувачений, якщо він проти цього заперечує, крім випадків здійснення дистанційного судового провадження в умовах воєнного стану.

Оскільки в Україні згідно з Указом Президента України з 24 лютого 2024 року № 64/2022 введено воєнний стан, який наразі є продовженим, обвинувачений ОСОБА_6 за станом здоров`я перебуває у медичному закладі, відтак згода останнього на проведення із ним дистанційного судового провадження не потрібна.

На думку колегії суддів, ризики, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_6 , якому в разі визнання його винним в інкримінованому злочині загрожує покарання у вигляді позбавлення волі до 15 років або довічне позбавлення волі, а тому останній може переховуватися від суду з метою уникнення покарання, як і впливати на потерпілу та свідків з метою схилення останніх до відмови від дачі показань у суді або зміни їх показань.

Усвідомлення ймовірності визнання вини особи за висунутим їй обвинуваченням та тиск тягаря можливого відбування покарання, є обставинами, що свідчать про наявність ризику переховування від суду та можуть бути підставами для тримання особи під вартою.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК України, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

З огляду на викладене суд вважає, що на даному етапі кримінального провадження лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою буде необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 , та зможе запобігти ризикам, які передбачені ст. 177 КПК України, та які були встановлені судом.

Суд уважно ставиться до того, що з плином часу продовжуване тримання обвинуваченого під вартою потребує більшого обґрунтування і що сторона обвинувачення повинна надавати додаткові підстави щодо цього питання.

Однак при цьому, суд також враховує, що у рішенні від 26.01.1993 року у справі «W. проти Швейцарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що тривале тримання під вартою може виявитись виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Оскільки обвинувачений обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, у тому числі і особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, який, згідно пред`явленого обвинувачення, є насильницьким, суд дійшов висновку, що інтереси суспільства у забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого переважають інтереси забезпечення поваги до його особистої свободи.

Жодних інших обставин, які б спростовували правомірність подальшого тримання обвинуваченого під вартою судом не встановлено, стороною захисту не доведено.

Відповідно, суд не може визнати обґрунтованими доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_6 щодо відсутності підстав для подальшого тримання останнього під вартою, оскільки вказані вище обставини в їх сукупності свідчать як про те, що ризики вчинення обвинуваченим вищезазначених дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились, так і про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Саме продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого, на думку суду, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілої, свідків, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Щодо твердження захисника про неналежну медичну допомогу ОСОБА_6 , то суд зазначає таке.

З доданих до заперечень захисником додатків вбачається, що сам ОСОБА_6 ухиляється від прийому необхідного йому лікування.

Так зі змісту листа в. о. завідувача Київської міської медичної частини Філії Державної установи «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» в м. Києві та Київській області від 29 липня 2024 року № 597 слідує, що за даними обстежень та консультацій ОСОБА_6 взятий на облік в Київській міській медичній частині з діагнозом: ВІЛ-інфекція; погодився отримувати ВААРТ лише з 04 серпня 2023 року, перед цим від отримання ВААРТ відмовлявся в категоричній формі (хоча до ДУ «Київській слідчий ізолятор» прибув у листопаді 2020 року, був оглянутий медичним персоналом); на даний час стан здоров`я ОСОБА_6 відповідає перебігу наявного хронічного захворювання. Потребує пожиттєвого прийому ВААРТ. Також ОСОБА_6 неодноразово попереджений, що відмова від прийому ВААРТ може призвести до незворотних наслідків.

Щодо посилання захисника на наявне онкологічне захворювання ОСОБА_6 , то на час розгляду клопотання прокурора зі змісту зазначеного вище листа вбачається, що для проведення необхідної діагностики останнього було доставлено зі слідчого ізолятора до медичних закладів, зокрема, ОСОБА_6 доставлявся до медичних закладів та обстежувався у них 13, 16 та 24 квітня, 22 травня, 19 червня, 22 та 25 липня 2024 року. Крім того, згідно долученого захисником листа Комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня швидкої допомоги» № 772 від 20 серпня 2024 року ОСОБА_6 з 13 серпня 2024 року знаходиться у цьому медичному закладі на стаціонарному лікуванні з приводу шлунково-кишкової кровотечі та ознаками часткової кишкової непрохідності, хворому було проведено весь комплекс обстежень та лікування.

За таких обставин, суд не вбачає порушень, на які вказує захисник у своїх заперечень про надання неадекватної медичної допомоги ОСОБА_6 в умовах позбавлення волі, як і на порушення ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, так як останній сам неодноразово відмовлявся від прийому ВААРТ, та попереджався медичними працівниками, що відмова від прийому ВААРТ може призвести до незворотних наслідків.

Тому суд приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 у даній конкретній ситуації є виправданим, у зв`язку з чим строк необхідно продовжити на 59 днів, з у рахуванням положень ч. 4 ст. 183 КПК України без визначення розміру застави.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 182 184, 194, 197, 331, 376, 395 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обраний відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 59 днів до 17 жовтня 2024 року включно, без визначення розміру застави.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Ухвала суду підлягає до негайного виконання і може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено о 14 год. 00 хв. 21 серпня 2024 року в залі Броварського міськрайонного суду Київської області.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3