Справа №621/550/20
Провадження №1-в/621/115/24
УХВАЛА

Іменем України

18 листопада 2024 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві подання начальника Чугуївського районного відділу № 2 філії Державної установи "Центр пробації" в Харківській області ОСОБА_3 про вирішення питання щодо звільнення від покарання

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Шелудьківка Зміївського району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , засудженого вироком Зміївського районного суду Харківської області від 19 червня 2020 року, зміненим ухвалою Харківського апеляційного суду від 27 жовтня 2020 року за частиною 1 статті 185, частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України, з застосуванням положень статті 70 Кримінального кодексу України до позбавлення волі на строк 2 (два) роки, звільненого від відбування покарання на підставі статті 75 Кримінального кодексу України з іспитовим строком 2 (два) роки, із застосуванням статті 76 Кримінального кодексу України,

у с т а н о в и в :

Вироком Зміївського районного суду Харківської області від 19 червня 2020 року, зміненим ухвалою Харківського апеляційного суду від 27 жовтня 2020 року в частині призначеного покарання, ОСОБА_4 , визнано винним за сукупністю злочинів, передбачених частинами 1, 2 статті 185 Кримінального кодексу України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. В силу статті 75 Кримінального кодексу України від призначеного покарання звільнений з випробуванням на 2 роки, із застосуванням статті 76 Кримінального кодексу України.

10.10.2024 начальник Чугуївського районного відділу № 2 філії Державної установи "Центр пробації" в Харківській області ОСОБА_3 звернулася до суду з поданням про вирішення питання щодо застосування норм Закону України від 18.07.2024 № 3886-ІХ "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких питань діяльності правоохоронних органів" за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 19 червня 2020 року, зміненим ухвалою Харківського апеляційного суду від 27 жовтня 2020 року, у відношенні засудженого ОСОБА_4 , шляхом звільнення його від відбування покарання.

Начальник Чугуївського районного відділу № 2 філії Державної установи "Центр пробації" в Харківській області ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд подання за відсутності представника органу пробації, на задоволенні подання наполягала.

Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не прибув, до канцелярії суду надав заяву відповідно до якої просив проводити розгляд справи за його відсутності, на задоволенні подання наполягав.

Прокурор ОСОБА_5 , до канцелярії суду подав заяву, відповідно до якої просив проводити розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до частини 5 статті 539 Кримінального процесуального кодексу України, з урахуванням характеру вирішуваного питання, неприбуття в судове засідання учасників провадження не перешкоджає проведенню судового розгляду подання.

Ознайомившись з поданням та матеріалами кримінального провадження, суд дійшов наступного:

Відповідно до пункту 13 частини 1 статті 537 Кримінального процесуального кодексу України під час виконання вироків суд, визначений частиною 2 статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно пункту 2 частини 2 статті 539 Кримінального процесуального кодексу України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Відповідно до частини 6 статті 3 Кримінального кодексу України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

У відповідності до частини 1 статті 5 Кримінального кодексу України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

09.08.2024 набув чинності Закон України від 18.07.2024 № 3886-ІХ "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів", яким внесено зміни до статті 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна), та вказану статтю викладено в наступній редакції:

"Стаття 51. Дрібне викрадення чужого майна.

Дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, - тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від двадцяти до тридцяти годин, або адміністративний арешт на строк до п`яти діб.

Дія, передбачена частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, - тягне за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або виправні роботи на строк до одного місяця з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк від п`яти до десяти діб.

Повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частиною першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, - тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Дії, передбачені частиною першою або другою цієї статті, вчинені особою, яка три і більше разів протягом року піддавалася адміністративному стягненню за дрібне викрадення чужого майна, - тягнуть за собою накладення штрафу від шестисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб".

Таким чином, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За таких обставин, кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Відповідно до частини 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року - у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Відповідно до формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 19 червня 2020 року, зміненим ухвалою Харківського апеляційного суду від 27 жовтня 2020 року, кримінальні правопорушення, передбачені частиною 1 статті 185, частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України, ОСОБА_4 вчинив в період з 10 по 12 вересня 2019 року.

Так у період з 10 по 12 вересня 2019 року в денний час ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 2 759 грн. 80 к.

Крім того, у період з 10 по 12 вересня 2019 року в денний час ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 581 грн. 08 к.

Станом на 01.01.2019 прожитковий мінімум для працездатних осіб визначений у розмірі 1 921 грн 00 коп., а 50 відсотків від його розміру - 960 грн 50 к.

Отже, відповідно до положень Податкового кодексу України та Закону України від 18.07.2024 № 3886-ІХ "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів", на час вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 185, частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за статтею 185 Кримінального кодексу України, був визначений у розмірі 1 921 гривень (960,50х2 = 1 921).

Частинами 1-3 статті 74 Кримінального кодексу України передбачено, що звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання, крім звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі закону України про амністію чи акта про помилування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом.

Особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

У цьому кримінальному провадженні наявні підстави для прийняття рішення про звільнення від призначеного судом за частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України покарання, відповідно до статті 74 Кримінального кодексу України, оскільки засудженому ОСОБА_4 призначено покарання за частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі на строк 2 роки, за вчинення таємного викрадення чужого майна, вчиненого повторно вартістю 581 грн 08 к., що на цей час кваліфікується за частиною 1 статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_4 засуджений за частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України, за діяння, караність якого законом усунена.

Вироком Зміївського районного суду Харківської області від 19 червня 2020 року, зміненим ухвалою Харківського апеляційного суду від 27 жовтня 2020 року в частині призначеного покарання, ОСОБА_4 за частиною 1 статті 185 кримінального кодексу України призначено покарання у виді 1 року обмеження волі, за частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України ОСОБА_4 вважається засудженим до 2 років позбавлення волі. На підставі статті 70 Кримінального кодексу України за сукупністю злочинів, ОСОБА_4 остаточно призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі; в силу статті 75 Кримінального кодексу України від призначеного покарання звільнений з випробуванням на 2 роки, із застосуванням статті 76 Кримінального кодексу України

Разом з тим, вироком Зміївського районного суду Харківської області від 19 червня 2020 року, зміненим ухвалою Харківського апеляційного суду від 27 жовтня 2020 року ОСОБА_4 призначено остаточне покарання за сукупністю злочинів, передбачених частиною 1 статті 185, частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України у вигляді 2 років позбавлення волі, при цьому покарання за частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України у вигляді обмеження волі на строк 1 рік поглинулось покаранням за частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України, Разом з тим, за частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України ОСОБА_4 призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, за вчинення таємного викрадення чужого майна вартістю 2 759 грн 80 к., не підпадає під декриміналізацію, суд приходить до висновку щодо звільнення від покарання за частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України та продовження виконання вироку за частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України у вигляді обмеження волі, відповідно до статей 75, 76 Кримінального кодексу України.

Керуючись частиною 1 статті 5, частинами 1-3 статті 74 Кримінального кодексу України, пунктом 13 частини 1 статті 537, статтею 539 Кримінального процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в:

1. Подання задовольнити.

2. ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання, призначеного вироком Зміївського районного суду Харківської області від 19 червня 2020 року, зміненого ухвалою Харківського апеляційного суду від 27 жовтня 2020 року в частині призначеного покарання, за частиною 1 статті 185, частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України, у виді позбавлення волі на строк 2 років, від відбування якого він був звільнений в силу статті 75 Кримінального кодексу України з випробуванням на строк 2 роки, у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений.

3. Вирок Зміївського районного суду Харківської області від 19 червня 2020 року, змінений ухвалою Харківського апеляційного суду від 27 жовтня 2020 року привести у відповідність до Кримінального кодексу України.

4. Вважати ОСОБА_4 засудженим за частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

5. Продовжити виконання вироку Зміївського районного суду Харківської області від 19 червня 2020 року, зміненого ухвалою Харківського апеляційного суду від 27 жовтня 2020 року відносно ОСОБА_4 за частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України у вигляді 1 (одного) року обмеження волі, звільненого від відбування покарання на підставі статті 75 Кримінального кодексу України з випробуванням на строк 2 роки.

6. Відповідно до статей 75, 76 Кримінального кодексу України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання якщо він протягом двох років іспитового строку (з дати винесення вироку) не вчинить нового кримінального правопорушення, поклавши на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

7. Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Зміївський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий: