Справа №585/1744/24 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/346/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - бездіяльність слідчого, прокурора
УХВАЛА

Іменем України

16 липня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 585/1744/24 за апеляційними скаргами потерпілого ОСОБА_6 та його представника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 16.04.2024 щодо відмови у відкритті провадження за скаргою про зобов`язання прокурора вчинити певну дію,

установила:

В поданих апеляційних скаргах:

- потерпілий ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу, оскільки розгляд провадження в порушення вимог ст. 306 КПК відбувся без його участі та належного повідомлення у встановленому законом порядку, слідча суддя мала звернутися за роз`ясненням до відповідних органів і застосувати норми міжнародного права;

- представник потерпілого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу потерпілого та внести зміни до ЄРДР згідно поданої ОСОБА_9 заяви, оскільки вимога про внесення інформації (доповнення) до ЄРДР з боку потерпілого є законною та відповідає вимогам п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК. Строк на апеляційне оскарження пропустив з поважних причин.

06.04.2024 ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Роменського міськрайонного суду Сумської області зі скаргою, в якій просив зобов`язати прокурора у кримінальному провадженні № 0000012 від 28.02.2024 за ч. 1 ст. 289 КК внести зміни до правової кваліфікації даного кримінального провадження.

Ухвалою слідчого судді Роменського міськрайонного суду Сумської області відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_9 . Слідчий суддя суду першої інстанції своє рішення умотивував тим, що скарга подана на бездіяльність прокурора, що не підлягає оскарженню.

Будучи належним чином повідомленими про час і місце апеляційного розгляду, учасники кримінального провадження в судове засідання не з`явились, від прокурора ОСОБА_11 надійшла письмова заява про розгляд провадження без його участі, від ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_12 будь-яких клопотань, у тому числі і про відкладення апеляційного розгляду кримінального провадження не надходило, тому колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційних скарг у відсутність сторін провадження, що не суперечить вимогам кримінального процесуального закону.

Відповідно абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК, якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

ОСОБА_9 та його представник ОСОБА_12 не викликались до суду першої інстанції, копію судового рішення ОСОБА_9 отримав 24.04.2024, а з апеляційними скаргами ОСОБА_12 та ОСОБА_9 звернулися 29.04.2024 та 30.04.2024 відповідно, тому строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді не є пропущеним і його не потрібно поновлювати.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданих апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вказані вище апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Зокрема, відповідно ч. 1 і 5 ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).

Порядок кримінального провадження визначений законодавцем у ст. 1 КПК, згідно якої на території України цей порядок визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України, а завданнями кримінального провадження, крім іншого, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК).

Відповідно п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК, слідчий суддя це суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, а приписи ч. 3 ст. 26 КПК зобов`язують слідчого суддю вирішувати у кримінальному провадженні лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень.

Параграфом 1 глави 26 Розділу III КПК встановлено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органу досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування.

Так, згідно ч. 1 ст. 303 КПК на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; 2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування; 3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження; 5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки; 7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; 8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу; 9) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування; 10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом; 11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п. 9 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу.

За правилами ч. 4 ст. 304 КПК слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Зі змісту скарги ОСОБА_9 убачається, що ним оскаржується бездіяльність прокурора, яка полягає у неточному та неповному, на його думку, формулюванні відомостей про вчинений злочин при внесенні даних про нього до ЄРДР згідно його заяви, а саме внесенні не у тому обсязі, який останній вважав би необхідним та правильним, у тому числі і в частині кваліфікації вчиненого протиправного діяння.

Таким чином, предметом оскарження в даному випадку є не бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, що може бути предметом судового контролю за правилами ч. 1 ст. 303 КПК, а повнота фактично внесених відомостей, правильність та вичерпність їх попередньої правової кваліфікації.

Відповідно п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК до ЄРДР, серед іншого, вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Аналогічні положення містяться в п. 2 Розділу II «Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення», затвердженого Наказом Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020, відповідно якого відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а згідно п. 2 ч. 3 Розділу II вказаного Положення формування Реєстру розпочинається з моменту внесення до нього Реєстратором відповідних відомостей про кримінальне правопорушення, зазначених у заяві чи повідомленні про його вчинення або виявлених ним самостійно з будь-якого джерела. Усні заяви заносяться слідчим, дізнавачем (уповноваженою особою іншого підрозділу) або прокурором до протоколу, який підписується заявником.

До Реєстру вносяться відомості, серед іншого, про: час та дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника; інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність. Внесення відомостей здійснюється на підставі матеріалів досудового розслідування шляхом фіксації Реєстратором (введення з клавіатури, вибору з календаря, вибору з довідника, виконання функції) інформації в електронних формах «Кримінальне провадження», «Кримінальне правопорушення» та «Правопорушник», що містять реквізити, передбачені у додатках 1-5 до цього Положення (п. 1, 2 ч. 1 Розділу II «Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення»).

Таким чином, внесенню до ЄРДР підлягають тільки ті заяви чи повідомлення, які містять в собі достатні відомості про кримінальне правопорушення, що підтверджують реальність події, яка відбулася, а право на внесення відомостей про кримінальне правопорушення, про яке повідомляється заявником, належить виключно реєстраторам ЄРДР, які самостійно визначають обсяг і зміст відомостей, здійснюють вибір кваліфікуючих ознак та даних, які необхідно внести відповідно до вимог Реєстру на підставі заяви повідомлення про кримінальне правопорушення, а також його фабулу та правову кваліфікацію. На даному етапі здійснення слідчим суддею контролю, який полягає у наданні вказівок щодо обсягу фактичних обставин та їх кваліфікації, не передбачене процесуальним законом.

Колегія суддів звертає увагу на те, що заявником ОСОБА_9 оскаржується не бездіяльність прокурора в кримінальному провадженні в порядку ст. 220, 308 КПК, якими встановлені чіткі строки, протягом яких прокурор має здійснити процесуальні дії, а звернення щодо внесення прокурором зміни до правової кваліфікації та викладенні фабули правопорушення в його редакції та яке, як вірно зазначив слідчий суддя суду першої інстанції, не може бути предметом розгляду слідчого судді, оскільки таке оскарження не передбачено КПК, тому рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим та належним чином умотивованим.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_9 про порушення слідчим суддею положень ст. 304, ч. 3 ст. 306 КПК, то колегія суддів не може прийняти їх до уваги, оскільки положення ч. 3 ст. 306 КПК щодо розгляду скарги за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника, стосуються саме розгляду скарги по суті, а в даному ж випадку слідчий суддя суду першої інстанції одноособово відмовив у відкритті провадження за скаргою заявника на підставі ч. 4 ст. 304 КПК, не розглядаючи подану скаргу по суті.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено, тому апеляційні скарги ОСОБА_9 та його представника ОСОБА_12 підлягають залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України,

постановила:

Ухвалу слідчого судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 16.04.2024 щодо відмови у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 про зобов`язання прокурора внести зміни до правової кваліфікації кримінального провадження № 0000012 від 28.02.2024 залишити без змін, а апеляційні скарги ОСОБА_6 та його представника ОСОБА_7 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4