Справа № 208/2371/21
Провадження № 1-кп/209/188/24
У Х В А Л А

07 серпня 2024 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 його захисника -адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника - адвоката ОСОБА_5 про визнання доказів очевидно недопустимими в кримінальній справі №208/2371/21 по обвинуваченню ОСОБА_4 обвинуваченого у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ч.3 ст.368, ч.1 ст. 366 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває вказане кримінальне провадження.

В ході судового розгляду захисником ОСОБА_5 подано клопотання про визнання доказів недопустимими, яке обвинувачений підтримав, згідно якого просили визнати протоколи за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 20.03.2020, 25.03.2020, 18.05.2020 року очевидно недопустимими доказами, з підстав, передбачених ч.1 ст. 87 КПК України, оскільки вказані докази є очевидно недопустимими через те, що прокурор який звертався з клопотаннями про надання дозволу на проведення даних слідчих дій ОСОБА_6 не був призначений прокурором в даному кримінальному провадженні відповідно до вимог КПК України, зокрема відсутні процесуальні документи про його призначення процесуальним керівником в дане кримінальне провадження. В звя`зку з цим всі отримані внаслідок цього докази є очевидно недопустимими, Зокрема також захисник просив визнати очевидно недопустимими протокол вручення грошових коштів від 19.03.2020 року, клопотання про дозвіл на проведення НСРД та речові докази - грошові кошти.

Прокурор подав письмові заперечення на клопотання, просив відмовити в його задоволенні, оскільки відсутні підстави вважати вказані докази є очевидно недопустимими, зокрема наявні докази повноважності прокурора ОСОБА_7 в даному кримінальному провадженні, які він надав суду.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання захисника не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

У відповідності до ч. 1ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Згідно з ч. 2 ст. 89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Ознака очевидності чи неочевидності допустимості певного доказу є оціночним поняттям і вирішення даного питання відноситься виключно до дискреційних повноважень суду.

При цьому системний аналіз ст. 89 КПК України дозволяє дійти висновку, що законодавець ознаки недопустимості доказів поділяє на очевидні та неочевидні. Залежно від цього визначається момент прийняття рішення щодо недопустимості доказів, який окреслений межами судового розгляду. Очевидно недопустимими є ті докази, про недопустимість яких прямо вказується в КПК України. Це означає, що очевидно недопустимим є доказ, будь-яке порушення процедури отримання якого згідно положень КПК України є безумовною підставою визнання його недопустимим.

Існують також умовно недопустимі докази, допустимість чи недопустимість яких визначається судом у кожному конкретному випадку в залежності від встановлених обставин кримінального провадження.

Так, даючи оцінку доводів, викладених у клопотанні захисника, суд не вбачає очевидної недопустимості доказів, клопотання захисника зводиться до оцінки процесуальних порушень, вчинених на думку захисника під час проведення досудового розслідування.

В той же час, суд вважає за необхідне зазначити, що доводи, викладенні захисником, безумовно підлягають оцінці при наданні судом аналізу доказів під час ухвалення остаточного рішення суду за наслідками розгляду кримінального провадження, так як можуть впливати на визнання належності та допустимості зазначеного в ньому доказу.

З врахуванням наведеного, суд вважає, що в задоволенні клопотання захисника про визнання доказу недопустимим з підстави очевидної недопустимості доказу слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 86, 89, 350, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання захисника - адвоката ОСОБА_5 про визнання доказів очевидно недопустимими - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

суддя ОСОБА_1