пр. № 1-кп/477/2024
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2024 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, що працює в публічному акціонерному товаристві «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» електромонтером, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

- обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений в період з серпня по листопад 2022 року вчинив кілька епізодів злочинних посягань проти чужої власності за таких обставин.

В період часу з 22 по 31 серпня 2022 року, у невстановлений час доби, коли на території України діяв воєнний стан, проголошений Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року, обвинувачений, керуючись умислом на крадіжку, в будинку АДРЕСА_2 , де ОСОБА_6 в той час постійно проживав з дозволу потерпілої ОСОБА_4 , таємно викрав належні потерпілій коштовності із золота, а саме: золотий ланцюг 585 проби вагою 4,58 грамів із вставкою з каменем білого кольору вартістю 14 427 грн. 00 коп., золоту підвіску у виді символу знаку Зодіаку Козерога 583 проби вагою 0.69 грамів вартістю 1449 грн. 00 коп., золоту підвіску у виді хрестика 585 проби вагою 1,44 грамів вартістю 4536 грн. 00 коп., золоту підвіску у вигляді хрестика 583 проби вагою 1,26 грамів вартістю 2646 грн. 00 коп., золоту підвіску у виді хрестика 583 проби, вагою 1,19 грамів зі вставкою з каменем білого кольору, вартістю 2499 грн. 20 коп.

Описаними діями потерпілій ОСОБА_8 спричинено майнову шкоду на загальну суму 25 557 грн.

Продовжуючи вчинення кримінально караних діянь проти чужої власності, в проміжок часу з 7 по 29 вересня 2022 року, коли не припинилася дія оголошеного Президентом України дія воєнного стану, в зазначеному місці, а саме: в будинку АДРЕСА_2 , де обвинувачений в той час постійно проживав з дозволу потерпілої ОСОБА_4 , скоїв крадіжку належних потерпілій коштовностей із золота, а саме: кільця зі вставкою із каменю білого кольору 583 проби вагою 3,33 грамів вартістю 6993 грн., ланцюга зі вставкою з каменем білого кольору 585 проби вагою 1,94 грамів вартістю 6111 грн., підвіски у виді риби 585 проби вагою 0,68 грамів вартістю 2145 грн., перстня зі вставкою з каменем білого кольору 585 проби вагою 9,02 грамів вартістю 28 413 грн., кільця зі вставкою з каменем білого кольору 585 проби вагою 1,22 грамів вартістю 3843 грн., підвіски 583 проби вагою 0,73 грамів вартістю 1533 грн., трьох кілець 583 проби загальною вагою 11,05 грамів вартістю 23 184 грн.

Описаними діями потерпілій спричинено майнову шкоду в сумі 72 219 грн.

Продовжуючи вчинення кримінально караних діянь проти чужої власності, приблизно 13 листопада 2022 року, у невстановлений час доби, у період дії воєнного стану, введеного у відповідності до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року, обвинувачений, керуючись умислом на крадіжку, в будинку АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, викрав належний потерпілій ОСОБА_4 золотий браслет 583 проби вагою 1,29 грамів вартістю 2709 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав винуватість у вчиненні таємного заволодіння чужим майном за вказаних в обвинуваченні обставин і дав детальні показання про мотиви і фактичні обставини вчинення кримінально караних діянь.

Щодо обставин вчинення злочинів показав, що в означений в обвинуваченні час проживав однією сім`єю з потерпілою в належному їй житлі. В серпні 2022 року випробовував тяжкі майнові обставини, що спонукало його на викрадення коштовностей, які належали потерпілій і про місце зберігання яких знав обвинувачений. Таким саме чином він вчинив і в вересні, і в листопаді 2022 року. Коштовності він здавав в ломбард, а отримані від їх реалізації кошти використовував на проживання своє та потерпілої, яку він в той час утримував, а також на погашення заборгованості перед фінансовими установами.

Пояснив, що повністю усвідомив протиправність і згубність вчиненого та щиро жалкує про скоєні дії.

У вчиненому щиро розкаявся.

Зі згоди учасників кримінального провадження в силу ч. 3 ст. 349 КПК України інші докази щодо обставин, які ніким не оспорюються, при з`ясуванні обставин справи не досліджувалися. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники провадження ці обставини, чи добровільна їх позиція, а також роз`яснив наслідки дослідження доказів в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України і переконався в правильності усвідомлення ними цих наслідків.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого:

-за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання суд у відповідності до ст. 65 КК України виходить із ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Як випливає із змісту ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

З урахуванням наведених міркувань при призначенні покарання суд враховує, що обвинувачений вчинив злочин, який є тяжким в розумінні статті 12 КК України.

Разом з тим бере до уваги суд і спосіб вчинення вказаних дій, які не поєднані із псуванням запорів, пошкодженням майна для досягнення мети доступу до майна, застосуванням спеціально призначених для цієї мети предметів, а вчинені шляхом вільного доступу до матеріальних цінностей.

Зазначена обставина знижує ступінь суспільної небезпеки вчиненого діяння, яке за формальними критеріями відноситься до категорії тяжких злочинів.

Враховує суд і щире каяття обвинуваченого, його позицію, що полягає у послідовному повному визнанні винуватості, що лягло на вівтар сприяння суду у правильному встановленні фактичних обставин справи.

Перелічені обставини суд визнає такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого, і не вбачає обставин, що обтяжують його покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відноситься добровільне повне відшкодування заподіяної злочином шкоди, що також свідчить і на користь дотримання інтересів потерпілої.

Обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин немає.

Суд в силу ст. 65 КК України враховує і задовільні дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання; роботу, де позитивно характеризується; є несудимим; його юний вік, відсутність шкідливих звичок, що створюють небезпеку для оточення, що свідчить на користь здатності переоцінити зміст своєї згубної поведінки та повернутися до справжніх духовних і соціальних цінностей та в цілому вказує на високий рівень його соціалізації та правосвідомості.

Сукупність згаданих судом пом`якшуючих обставин, відсутність обтяжуючих обставин та наведені позитивні дані про обвинуваченого дають суду підстави для призначення покарання у вигляді позбавлення волі в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією частини статті обвинувачення, а також для звільнення від відбування покарання з випробуванням з встановленням мінімального іспитового строку.

Суд вважає, що вказані вид та розмір покарання, а також застосування інституту звільнення від його відбування не зашкодять реалізації загальних цілей покарання, якими, як зазначено, є не лише кара, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розв`язаний шляхом отримання пояснень цивільного позивача та цивільного відповідача, дослідження наданих ними в обґрунтування як вимог, так і заперечень, фактичних даних.

Позивачка заявила вимоги про стягнення майнової шкоди в сумі 100485 грн., які становить вартість викрадених речей потерпілої, та 60000 грн. моральної шкоди.

Від вимог про відшкодування майнової шкоди позивачка відмовилась у зв`язку з повним добровільним відшкодуванням її обвинуваченим під час судового розгляду кримінального провадження, і ця відмова як така, що не посягає ні на чиї права та охоронювані законом інтереси, прийнята судом.

В обґрунтування вимог про відшкодування моральної шкоди пояснила, що вони зумовлені переживаннями через глибоке почуття розчарування, яке вона пережила, дізнавшись, що близька їй людина, якій вона неподільно довіряла, вчинила щодо неї зрадництво, та пов`язаний з цим стан тривалої апатії, тривоги, суму.

Відповідач позов не визнав, пояснивши, що гроші отримані від викрадення коштовностей позивачки, він витратив на організацію їх спільного проживання, оскільки позивачка під час існування їхніх відносин, ніде не працювала та не мала жодного джерела доходів. Вважає, що ця обставина є достатньою компенсацією пережитих нею страждань.

У зв`язку з викладеним просить про залишення позову в цій частині без задоволення.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові джерела доказів, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких міркувань.

Розв`язання цивільного позову в кримінальному провадженні внормовано статтею 128 КПК України, відповідно до якої особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

У відповідності до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування майнової шкоди, спричиненої злочином, та стягнення безпідставно набутого майна» при розгляді цивільного позову у кримінальній справі суд може керуватися відповідними нормами цивільного та цивільного процесуального законодавства.

Керуючись наведеними у згаданій постанові роз`ясненнями, при розв`язанні позову суд виходить з такого.

Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду внормовані статтею 1167 ЦК України, за змістом якої моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Загальні підстави відшкодування шкоди встановлені статтею 1166 ЦК України, відповідно до якої шкода підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка його спричинила, за умови, що дії останньої були протиправними, між ними та спричиненою шкодою є причинний зв`язок та наявна вина вказаної особи.

Вирішуючи вимоги про стягнення моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню, суд, знаходить їх ґрунтовними, оскільки вони зумовлені емоційними переживаннями з приводу протиправного заволодіння належним позивачці майном; з приводу обстановки заподіяння, за якої потерпіла виявилась незахищеною від небезпеки навіть в умовах власного житла; з приводу зміни звичного способу життя, тривалого відновлення здоров`я; а також у зв`язку з образою, що вказана небезпека виходила від найближчої колись людини.

При вирішенні питання про розмір шкоди, яку належить стягнути, суд виходить з положень ст. 23 ЦК України, згідно із якою розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до роз`яснень п. 16 постанови № 4 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Вирішуючи питання про розмір морального відшкодування, суд враховує глибину наведених моральних страждань потерпілої та наслідки, що настали від протиправних дій обвинуваченого.

Разом з тим при визначенні розміру моральної шкоди суд враховує і ту обставину, що на момент вирішення позову спричинена майнова шкода повністю відшкодована винною особою, що є достатньо вагомою компенсацією моральних страждань, майновий стан обвинуваченого, який є молодою людиною з широким колом потреб, реалізація яких пов`язана з суттєвими витратами, а також недостатність доказів для доведення підстав для покладення на обвинуваченого відповідальності за спричинену моральну шкоду в розмірі, що утворює ціну позову, і доходить висновку, що сума у 5000 грн. у відшкодування моральних страждань потерпілої, які належить стягнути на її користь з обвинуваченого, є домірною глибині її психологічних переживань і такою, що ґрунтується на засадах розумності, виваженості та справедливості.

Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальні видатки на проведення судової експертизи у відповідності до ст. 124 КПК України належить покласти на обвинуваченого, стягнувши їх з нього у дохід держави.

У зв`язку з належною процесуальною поведінкою обвинуваченої та у відсутність відповідних клопотань учасників провадження суд не вбачає підстав для застосування до нього запобіжного заходу, який не обирався на стадії досудового розслідування, до набрання вироком законної сили.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження під час досудов

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, що передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнити, якщо обвинувачена протягом іспитового строку тривалістю в один рік не скоїть нового злочину і виконає покладені на неї в силу ст. 76 КК України обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 1911 грн. 84 коп. витрат з проведення судової експертизи.

Речові докази - копію специфікації № 002060737 від 23.08.2022 року, копію специфікації № від 23.08.2022 року, копію специфікації № від 31.08.2022 року, копію специфікації № від 23.08.2022 року, копію специфікації № від 31.08.2022 року, копію специфікації № від 07.09.2022 року, копію специфікації № від 07.09.2022 року, копію специфікації № від 07.09.2022 року, копію специфікації № від 10.09.2022 року, копію специфікації № від 18.09.2022 року, копію специфікації № від 18.09.2022 року, копію специфікації № від 23.09.2022 року, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Речові докази - копію договору про надання фінансового кредиту та застави № ДОН від 13.11.2022 року, який зберігається в матеріалах кримінального провадження, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 5000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Решту вимог про відшкодування моральної шкоди залишити без задоволення.

Прийняти відмову ОСОБА_4 від вимог про відшкодування майнової шкоди.

На вирок суду може бути подана апеляція до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1