ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2530/24 Справа № 203/3608/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000659 від 02 липня 2021 року, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні Центральної окружної прокуратури міста Дніпра - ОСОБА_7 на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 червня 2024 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, не одруженого, працюючого на посаді директора ТОВ «Арфіл», раніше не судимого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, одруженого, військовослужбовця - мобілізованого до ЗСУ, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 червня 2024 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_8 повернено прокурору.

Мотивуючи ухвалене рішення, суд посилався на те, що обвинувальному акті неконкретно викладені фактичні обставини справи, не визначено, якими діями саме ОСОБА_9 та ОСОБА_8 порушили громадський порядок, що супроводжувалося особливою зухвалістю, та яким чином, якими діями останні чинили опір представникам громадськості. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що таке обвинувачення є незрозумілим та таким, що не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, у зв`язку з чим обвинувальний акт підлягає поверненню.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, прокурор посилається на істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону та невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження. Прокурор вважає, що оскаржувана ухвала не містить належного обґрунтування того, що наведені в обвинувальному акті фактичні дані у сукупності не дають повного уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, унеможливлюють співставлення фактичної складової та фабули обвинувачення із юридичною формулою. На переконання прокурора, деталі деталі вчинення інкримінованого обвинуваченим злочину доведені до їх відома, а їх сукупності достатньо для повного розуміння суті висунутого їм обвинувачення. З позиції обвинувачення, викладені фактичні обставини містять відображення всіх ознак інкримінованого злочину, які є істотними для вирішення питання про кваліфікацію дій обвинувачених, формулювання обвинувачення відповідає тексту диспозиції відповідної кримінально-правової норми, а формула кваліфікації також наведена правильно. Окрім цього, прокурор посилається на правові висновки ВС та ВАКС, згідно з якими суд до ухвалення вироку не наділений повноваженнями перевіряти обсяг обвинувачення, а під час перевірки обвинувального акта на відповідність вимогам КПК України має оцінювати його форму.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який апеляційну скаргу підтримав, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 314 КПК України, у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 291 КПК України визначено вимоги, яким повинен відповідати обвинувальний акт, до яких, зокрема, належить зазначення у ньому фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та формулювання обвинувачення.

Виходячи з наведених вимог кримінального процесуального закону, обвинувальний акт повинен містити саме ті обставини, які прокурор вважає встановленими, та які з позиції сторони обвинувачення у відповідності з вимогами ст. 91 КПК України підлягають доказуванню під час судового розгляду.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, суд першої інстанції керувався виключно тим, що в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення викладені неповно, зокрема не зазначено, якими саме діями ОСОБА_9 та ОСОБА_8 грубо порушили громадський порядок, що супроводжувалося особливою зухвалістю, та якими діями останні чинили опір представникам громадськості.

На переконання колегії суддів, суд вийшов за межі попереднього судового розгляду, оскільки фактично вдався до оцінки викладених в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального провадження, які підлягають дослідженню виключно на стадії судового розгляду.

З обвинувального акта об`єктивно вбачається, що він відповідає вимогам ст. 291 КПК України, як процесуальний документ, та істотних протиріч не містить, а зазначені у ньому обставини в цілому не суперечать диспозиції ч. 3 ст. 296 КК України.

За таких обставин, визнати обґрунтованими наведені мотиви суду колегія суддів не може, оскільки встановлення відповідності зазначених в матеріалах провадження даних фактичним обставинам кримінального правопрушення не належить до повноважень суду під час підготовчого судового засідання та в розумінні вимог ст. 291 КПК України не є підставою для повернення акта прокурору для усунення недоліків.

При цьому, колегія суддів зазначає, що ч. 4 ст. 291 КПК України виключає надання суду інших документів, окрім обвинувального акта, реєстру матеріалів досудового розслідування, цивільного позову та розписки або інших документів про їх отримання, що й вказує на необхідність встановлення на стадії підготовчого судового засідання лише обставин відповідності обвинувального акта вимогам закону щодо змісту та фактично забороняє суду надавати оцінку правильності зазначених у ньому відомостей а також доказам на їх підтвердження або спростування.

Отже, посилання суду першої інстанції на порушення вимог ст. 291 КПК України, як на підставу повернення обвинувального акта, є необґрунтованими. Інших підстав для його повернення прокурору в ухвалі зазначено не було.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню, з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні Центральної окружної прокуратури міста Дніпра - ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 червня 2024 року про повернення обвинувального акта щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, передбачених ч.2 ст.362, ч.3 ст. 362 КК України, скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4