В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2024 року селище Магдалинівка

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 (дистанційно),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000020 від 18.01.2024 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дружківка Донецької області, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

- 01.11.2017 року Дружківським міським судом Донецької області за ч.2 ст.121 КК України до 8 років позбавлення волі, звільнений 07.05.2021 року умовно-достроково за ухвалою Селидівського міського суду Донецької області з невідбутим строком покарання 2 роки 7 місяців 5 днів;

- 26 березня 2024 року Магдалинівським судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.125, ст.ст.71,72 КК України до 2 років 7 місяців 25 днів позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , порушуючи вимоги статті 28 Конституції України та Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», умисно, за місцем спільного проживання, за адресою

АДРЕСА_1 , систематично вчиняв психологічне насильство по відношенню до своєї співмешканки ОСОБА_5 , з котрою спільно проживає приблизно з жовтня 2021 року по теперішній час, яке виразилось у словесних образах, висловлюваннях нецензурною лайкою в її бік, приниженні, що призвело до тривалих, інтенсивних психологічних (моральних) страждань у останньої.

В результаті протиправних дій, ОСОБА_4 , протягом року неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім`ї.

Зокрема, 14 лютого 2023 року о 18 годині 20 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи в АДРЕСА_1 , вчинив своїй співмешканці ОСОБА_5 сварку, а саме в ході телефонної розмови погрожував фізичною розправою та виражався нецензурною лайкою, з якою на той час перебував у близьких відносинах, умисно вчинив відносно неї психологічне насильство, а саме висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, що призвело до її психологічних страждань.

28 лютого 2023 року Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області ОСОБА_4 , визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Також, 01 березня 2023 року, о 13 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи в АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство своїй співмешканці ОСОБА_5 , а саме в алкогольному сп`янінні стукав у вікна та двері, з якою на той час перебував у близьких відносинах, умисно вчинив відносно неї психологічне насильство.

04 березня 2023 року о 14 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи в АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру своїй співмешканці ОСОБА_5 , а саме висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, з якою на той час перебував у близьких відносинах, умисно вчинив відносно неї психологічне насильство.

06 березня 2023 року о 14 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи в АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру своїй співмешканці ОСОБА_5 , а саме вигнав ОСОБА_5 разом з дітьми з дому, з якою на той час перебував у близьких відносинах, умисно вчинив відносно неї психологічне насильство.

22 березня 2023 року постановою Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області вищевказані три факти були об`єднані в одне провадження справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 , визнано останнього винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Також, 23 травня 2023 року, о 13 годині 37 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи в АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив своїй співмешканці ОСОБА_5 домашнє насильство, а саме ображав її нецензурною лайкою, з якою на той час перебував у близьких відносинах, умисно вчинив відносно неї психологічне насильство, а саме висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, що призвело до її психологічних страждань.

02 червня 2023 року Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області ОСОБА_4 , визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Також, 08 липня 2023 року, о 15 годині 50 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи в АДРЕСА_1 , вчинив своїй співмешканці ОСОБА_5 домашнє насильство, а саме висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, з якою на той час перебував у близьких відносинах, умисно вчинив відносно неї психологічне насильство, а саме висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, що призвело до її психологічних страждань.

18 липня 2023 року Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області ОСОБА_4 , визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Незважаючи на вжиті заходи реагування щодо недопущення вчинення насильства відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , правильних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і, продовжуючи свою протиправну поведінку, знову вчинив психологічне насильство щодо своєї співмешканки ОСОБА_5 , що призвело до її психологічних страждань.

Так, 17 січня 2024 року о 21 годині 57 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись по місцю свого проживання по АДРЕСА_1 , де проживає разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_5 , вчинив відносно останньої конфлікт, переслідуючи при цьому прямий умисел на заподіяння їй психологічного насильства, що проявилось у словесних образах нецензурними словами, при неповнолітніх дітях, які принижують честь і гідність потерпілої, словесно погрожував вчинити бійку, та погрожував підпалити літню кухню та будинок, чим вчинив систематичне психологічне насильство над потерпілою, що призвело до тривалих, інтенсивних та негативних за своїми проявами психологічних (моральних) страждань останньої.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в обсязі пред`явленого обвинувачення по ст.126-1 КК України визнав в повному обсязі, визнавши всі обставині встановлені в обвинувальному акті. Пояснив, з потерпілою ОСОБА_5 знайомий з 2021 року, разом вони мешкали приблизно 2,5 роки, мали сімейні стосунки, спільних дітей не мають. ОСОБА_5 має чотирьох дітей, які мешкали разом з ними. Після 6 місяців спільного життя між ними почалися непорозуміння та сварки. Ініціатором сварок був він, сварки відбувались із застосуванням фізичного та психологічного насильства. Іноді при сварках були присутні діти. Підтверджує, що відносно нього неодноразово складалися протоколи про адміністративні правопорушення за вчинення домашнього насильства, в чому він визнавав свою провину та неодноразово був притягнутий до адміністративної відповідальності. Також підтверджує, що 17 січня 2024 року між ним та потерпілою також виникла сварка, в ході якої він погрожував спалити літню кухню, щоб налякати потерпілу. Поліцію викликала потерпіла. Зазвичай, сварки відбувалися з причини його перебування у стані алкогольного сп`яніння. На даний час він шкодує та розкаюється у скоєному. Також обвинувачений підтвердив, що цілком розуміє зміст обставин інкримінованого йому кримінального правопорушення, їх не оспорює та повністю визнає свою вину, така його позиція є добровільною, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших негативних обставин.

Потерпіла ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд кримінального провадження без її участі, просила призначити покарання на розсуд суду.

Прокурор та обвинувачений не заперечували проти розгляду кримінального провадження за відсутності потерпілої. Тому суд на підставі ст. 325 КПК України, враховуючи думку учасників судового провадження, можливість за відсутності потерпілої з`ясувати всі обставини під час судового розгляду для прийняття рішення, ухвалив про проведення судового розгляду без участі потерпілої.

Згідно до ч. 3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

У судовому засіданні суд з`ясував, що обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст обставин кримінального правопорушення, добровільно визнає себе винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, і роз`яснив, що погодившись на визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обвинувачений і прокурор будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи показання обвинуваченого ОСОБА_4 , його повне визнання своєї провини, а також те, що останній не оспорює фактичні обставини справи, зазначені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, і не наполягає на дослідженні інших доказів по справі, то у відповідності до положень ч. 3 ст.349 КПК України суд визнає недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення та винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у його вчинені.

Оскільки сторони кримінального провадження вважають, що фактичні обставини кримінального провадження доведені зібраними доказами, які не вимагають дослідження в ході судового розгляду, суд також визнає їх доведеними.

До таких фактичних обставин відносяться обставини щодо дати, часу, місця, способу здійснення кримінального правопорушення, форми вини, заподіяної шкоди.

Досліджена у судовому засіданні правова кваліфікація кримінального правопорушення відповідає дійсним обставинам скоєного діяння.

На підставі викладеного, суд визнає доведеною винуватість ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, і кваліфікує його дії за ст.126-1 КК України, як умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у близьких відносинах, що призвело до психологічних страждань потерпілої особи.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, відповідно до якої особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При призначенні покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше неодноразово судимий, у тому числі за кримінальні правопорушення, пов`язані з насильством, не одружений, малолітніх або неповнолітніх дітей на утриманні не має; офіційно не працевлаштований; за місцем мешкання на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, групи інвалідності не має; характеризується за місцем мешкання формально.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи наведені вище обставини, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції ст.126-1 КК України у виді позбавлення волі.

Судом також встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 26 березня 2024 року за ч.1 ст.125, ст.ст.71, 72 КК України до 2 років 7 місяців 25 днів позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 26.04.2024 року.

На виконання вироку Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 26 березня 2024 року, 15 травня 2024 року ОСОБА_4 затримано та етаповано до Дніпровської установи виконання покарань (№4), 27 травня 2024 року ОСОБА_4 , направлено для відбуття покарання до державної установи «Софіївська виправна колонія (№45» (а.с.43).

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Враховуючи, що кримінальне правопорушення за даним вироком вчинено ОСОБА_4 до постановлення вироку Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 26.03.2024 року, суд визначає обвинуваченому остаточне покарання із застосуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався, на теперішній час відсутні підстави для його обрання.

Відповідно до ст.ст.122, 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_4 в доход держави підлягають стягненню витрати на залучення експерта для проведення судово-психологічної експертизи №73 від 13.03.2024 у сумі 3786,40 грн.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст. ст. 349, 368-370, 373- 374, 392, 395 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та вироком Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 26 березня 2024 року, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді 2 (двох) років 10 місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з 30 липня 2024 року.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_4 частково відбуте покарання за вироком Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 26 березня 2024 року, а саме з 15 травня 2024 року по 29 липня 2024 року включно.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати, пов`язані із залученням експерта для проведення судово-психологічної експертизи у сумі 3786,40 грн. (три тисячі сімсот вісімдесят шість грн. 40 коп. ).

Речові докази: два дискових накопичувача формату DVD+R з аудіо- та відеозаписами залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області на протязі 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою - у той же строк з дня отримання копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1