ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2587/24 Справа № 188/1183/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

в режимі відеоконференції:

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_10 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 на вирок Павлоградськогоміськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2024 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000149, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Мар`їна Роща Дніпропетровської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 153, ч. 6 ст. 152, ч. 2 ст. 156, ч. 2 ст. 301 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2024 рокуОСОБА_7 засуджено до покарання: за ч. 4 ст. 153 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 років, за ч. 6 ст. 152 КК України у виді позбавлення волі на строк 15 років; за ч. 2 ст. 156 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років з позбавленням права обіймати посади чи займатися діяльністю, пов`язаною з вихованням малолітніх і неповнолітніх дітей, та займати будь-які посади у будь-яких закладах освіти і виховання дітей на строк 3 роки; за ч. 2 ст. 301 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років з позбавленням права обіймати посади чи займатися діяльністю, пов`язаною з вихованням малолітніх і неповнолітніх дітей, та займати будь-які посади у будь-яких закладах освіти і виховання дітей на строк 3 роки.

Строк обчислення покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з 24 травня 2024 року.

Зараховано ОСОБА_7 в строк покарання строк попереднього ув`язнення за період з 01 серпня 2022 року по 24 травня 2024 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України включено інформацію про ОСОБА_7 до Єдиного реєстру осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у провадженні.

Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, яка не досягла 14 років, незалежно від її добровільної згоди, будь-яких насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи; у вчиненні особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ч. 4 ст. 153 цього Кодексу, щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, яка не досягла 14 років, незалежно від її добровільної згоди, дій сексуального характеру, пов`язаних із оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій; у вчиненні членами сім`ї розпусних дій щодо малолітньої особи; у розповсюдженні зображень порнографічного характеру серед неповнолітніх, вчинених за наступних обставин.

В період часу з 05 липня 2022 року по 16 липня 2022 року, у вечірній час доби, більш точних дат та конкретної години події встановити в ході досудового розслідування не виявилось можливим, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на вчинення розпусних і насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло власної малолітньої доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди.

Використовуючи безпорадний стан власної малолітньої доньки, а саме психічну та фізичну безпорадність, ОСОБА_7 в період часу з 05 липня 2022 року по 17 липня 2022 року, у вечірній час доби, перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел, використовуючи свою вікову та фізичну перевагу, а також батьківський авторитет, із застосуванням психологічного примусу, в той час коли малолітня ОСОБА_9 знаходилась в ліжку в положенні лежачи, оголив її та торкався пальцями обох рук грудей та статевих органів останньої.

Крім того, 17 липня 2022 року в денний час доби ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , використовуючи безпорадний стан власної малолітньої доньки, а саме психічну та фізичну безпорадність, 17 липня 2022 року в денний час доби вступив з малолітньою ОСОБА_9 в статеві зносини, пов`язані з оральним проникненням в тіло малолітньої ОСОБА_9 з використанням своїх геніталій, внаслідок чого вчинив її зґвалтування.

Крім того, 20 липня 2022 року приблизно о 01:08 годин ОСОБА_7 знаходився за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , будучи обізнаним, що його донька ОСОБА_10 є малолітньою, маючи у користуванні мобільний телефон марки «ZTE А7», імеі-1: НОМЕР_1 , імеі-2: НОМЕР_2 , з номером оператору мобільного зв`язку «ВФ Україна» № НОМЕР_3 , використовуючи меседжер «Viber», шляхом пересилання, почав вести переписку зі своєю малолітньою донькою, яка авторизована у вказаному месенджері за допомогою мобільного телефону марки «DogeeX96 Pro» imei-1 НОМЕР_4 imei-2, НОМЕР_5 , за абонентським номером оператору мобільного зв`язку «ВФ Україна» № НОМЕР_6 на сексуальні теми, що виражались у надсиланні потерпілій повідомлень цинічного характеру на сексуальні теми, розповідей відвертих грубо-натуралістичних сексуальних історій, схилянні малолітньої потерпілої до участі в таких діях, пересиланні з використанням мобільного додатку «Viber» на мобільний телефон малолітньої ОСОБА_9 раніше виготовлених в кількості 9 скриншотів графічних файлів, у яких відображено коїтальні дії групового характеру, сцени вагінальних, анальних та оральних статевих актів, демонстрацію чоловічих статевих органів, які малолітня ОСОБА_9 , перебуваючи у м. Першотравенську Дніпропетровської області, отримала у вільний доступ, відкрила та особисто переглянула.

Крім того, в період часу з 01:08 до 02:23 годин 20 липня 2022 року ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем свого проживання, використовуючи мобільний телефон марки «ZТЕ А7», імеі-1: НОМЕР_1 , імеі-2: НОМЕР_2 з номером оператору мобільного зв`язку «ВФ Україна» № НОМЕР_3 , а також мобільний застосунок (додаток) - месенджер «Vіbеr», під час листування із малолітньою ОСОБА_9 , яка використовувала власний мобільний телефон марки «DogeeX96 Рrо», іmеі 1: НОМЕР_4 , іmеі 2: НОМЕР_5 , з номером оператору мобільного зв`язку «ВФ Україна» № НОМЕР_6 , розповсюдив останній раніше виготовлені фотозображення, в кількості 9 шт., на яких відображено коїтальні дії групового характеру, сцени статевих актів з демонстрацією статевих органів.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

Обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу з доповненнями до неї, в якій вказав, що вирок суду першої інстанції є незаконним. Вказав, що не було проведено судово-медичну експертизу за ст.152 КК України, не було допитано свідків ОСОБА_11 , та ОСОБА_12 , чим було порушено його право на захист.

В апеляційній скарзі захисник просить змінити вирок суду першої інстанції, призначити ОСОБА_7 за ч.2 ст.156, ч.2 ст.303 КК України менш тяжке покарання, яке буде співмірним його вині і його особі, виправдати ОСОБА_7 за ч.4 ст.153, ч.6 ст.152 КК України та в цій частині кримінальне провадження закрити через не встановленість достатніх доказів для доведення винуватості у суді і вичерпання можливостей їх отримання.

Обгрунтовуючи свої вимоги зазначає, що потерпіла надала в певній частині перебільшену неправдиву інформацію з чужих слів, а саме за навітом і перебуваючи під впливом матері, колишньої дружини обвинуваченого, яка має до нього неприязне ставлення. Вважає, що інкриміноване йому хронологічне відображення подій є припущенням сторони обвинувачення. Звертає увагу, що всі показання свідків та спеціалістів, допитаних судом, базувались на їхньому власному ситуативному, емоційному сприйнятті інформації, яку їм повідомила потерпіла (дитина), і тому ці показання не можуть бути об`єктивними. Вказує, що судом не мотивовано необхідності призначення такого суворого покарання за ч.2 ст.156, ч.2 ст.303 КК України. Вважає, що судом не враховано, що обвинувачений жалкує про скоєне, розкаюється, частково визнає вину та перебуваючи під вартою піклується про долю дитини.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_7 уточнив свої апеляційні вимоги та просив змінити вирок суду першої інстанції, призначивши йому менш тяжке покарання за ч.2 ст.156, ч.2 ст.303 КК України, закрити провадження за ч.4 ст.153, ч.6 ст.152 КК України у звязку з відсутністю доказів для доведення його винуватості у скоєнні вказаних злочинів.

Захисник ОСОБА_8 підтримав вимоги поданої ним апеляційної скарги та його підзахисного та з підстав, викладених у них, просив їх задовольнити в повному обсязі.

У судовому засіданні прокурор, потерпіла ОСОБА_9 , законний представник потерпілої ОСОБА_10 заперечували проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та захисника.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скаргах доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, постановлене компетентним судом згідно норм матеріального права із дотриманням вимог кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Оскільки висновки суду першої інстанції стосовно фактичних обставин вчинених кримінальноих правопорушень, доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень та правильність правової кваліфікації його дій за ч.2 ст.156, ч.2 ст.301 КК України обвинуваченим та захисником в апеляційних скаргах не оспорюються, інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг не подавали, то вказані обставини судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Перевіривши доводи апеляційних скарг обвинуваченого та захисника щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.153, ч.6 ст.152 КК України, за обставин, викладених у вироку, апеляційний суд вважає, що їх зроблено на підставі об`єктивного з`ясування обставин, підтверджених доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом у їх взаємозв`язку відповідно до приписів ст. 94 КПК України, тому доводи обвинуваченого та захисника в цій частині є необгрунтованими.

З викладеними в апеляційних скаргах обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 доводами про те, що він не вчиняв кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, будь-яких насильницьких дій сексуального характеру, апеляційний суд не може погодитися.

Так, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, за які його засуджено, за наведених у вироку обставин підтверджено показаннями законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_10 , яка в суді першої інстанції пояснила, що обвинувачений ОСОБА_7 є її колишнім чоловіком та вони мають спільну доньку Долю Віку, ІНФОРМАЦІЯ_2 . З грудня 2011 року по 2018 рік вони проживали разом, потім після їх розлучення ОСОБА_7 проживав окремо. За час спільного проживання вона не помічала у ОСОБА_7 сексуального інтересу по відношенню до доньки і дочка ніколи не скаржилася на батька. За час їх спільного проживання вона декілька разів бачила як ОСОБА_7 переглядав порнографічні фільми. З 12 липня 2022 року її донька ОСОБА_9 проживала у свого батька ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначила, що проживання дитини з батьком було обумовлено тим, що вона на той момент була вагітною та перебувала на стаціонарному лікуванні в м. Павлограді. Пояснила, що 19 липня 2022 року їй зателефонував ОСОБА_7 та повідомив про те, що їх донька ОСОБА_13 втекла. Вона одразу зателефонувала доньці для з`ясування обставин, на що дівчинка пояснила, що батько намагався її зґвалтувати і вона більше не повернеться до нього. Після розмови з донькою вона одразу зателефонувала ОСОБА_7 з вимогою надати пояснення, він відповів, що не чіпав її. Після того, як вона повернулася з пологового будинку , то розпочала розмову з донькою з приводу події, яка сталася. ОСОБА_9 повідомила їй, що батько погрожував їй та хотів зґвалтувати, також дочка розповіла про те, що коли вона спала до неї прийшов батько, ліг біля неї, зняв з неї нижню білизну та торкався своїм половим органом її заднього проходу, після чого вона злякалася та втекла від нього. Про дані події дочка розповідала бабусі, однак вона їй не повірила, тому зараз Віка не спілкується ні з бабусею, ні з дідусем. Також зазначила, що після того, як вона виписалася з пологового будинку, а саме 25 липня 2022 року, то побачила у доньки новий мобільний телефон, в якому були фото порнографічного характеру, які їй надсилав ОСОБА_7 . Донька пояснила, що новий мобільний телефон їй купив батько, після того як розбив її старий, щоб вона не змогла подзвонити матері. Також додала, що її донька ОСОБА_13 не схильна фантазувати і зараз вона перебуває у стресовому стані, вона боїться батька, не бажає про це говорити, тому просить не допитувати дитину в судовому засіданні. Просить суд призначити обвинуваченому суворе покарання.

Свідок ОСОБА_14 , бабуся потерпілої, в своїх показаннях, даних в судовому засіданні, показала, що її онука ОСОБА_9 влітку проживала у її будинку разом з батьком ОСОБА_7 . В будинку дитина спала окремо від батька, також вона самостійно купалася і ніколи не залишалася сама наодинці з батьком. Влітку її онука ОСОБА_9 підійшла до неї та повідомила, що її батько ОСОБА_7 її домагався. Вона не повірила словам дівчинки, тому остання зайшла знову до будинку, помилася та пішла спати. Через деякий час до будинку зайшов ОСОБА_7 та ліг відпочити на ліжко. Онучка, побачивши батька, підійшла та лягла біля нього поруч. Зазначила, що через те, що дівчинка повідомила їй раніше про домагання зі сторони батька, вона сказала їй лягти на своє ліжко. Наступного дня після цієї події її син поїхав до суду на розлучення та не повернувся додому. Пізно вечері його привезли працівники поліції та повідомили, що ОСОБА_7 демонстрував свій статевий орган перед дітьми і його за це побили. Її син був тверезий, однак мав тілесні ушкодження. Їй нічого не відомо про те, що з її телефону відправлялись фото порнографічного характеру, вона писати смс повідомлення не вміє і ніколи їх не відправляла. Вважає що онука оговорює її сина з якихось корисливих мотивів, оскільки чула розмову останньої зі своєю подругою, коли ОСОБА_9 говорила «зрубаємо грошей».

Судом зазначено у вироку показання свідка ОСОБА_15 , котра вказала, що 18 липня 2022 року ОСОБА_10 перебувала у пологовому будинку, а її донька ОСОБА_16 проживала у батька ОСОБА_7 . Цього ж дня їй зателефонувала ОСОБА_10 та повідомила, що до неї, ОСОБА_15 , приїде ОСОБА_13 . 19 липня 2022 року, коли вона повернулася з роботи додому, ОСОБА_16 вже була у неї вдома. Дівчинка розповіла їй, що її батько ОСОБА_7 до неї чіплявся, вчиняв розпусні дії, змушував її займатися з ним оральним сексом та надсилав їй на телефон фото порнографічного характеру. Також дівчинка розповіла, що батько купив їй новий мобільний телефон, щоб остання нічого не розповідала. Після цього, 21 липня 2022 року вона разом з дівчинкою звернулася до поліції. Зазначила, що тілесних ушкоджень на тілі у Долі ОСОБА_17 вона не бачила. Дівчинка розповіла їй, що повідомила по ці події бабі з дідом, але ті сказали, що вона їх обманює.

Судом першої інстанції також наведено у вироку показання свідка ОСОБА_18 , яка вказала, що обвинуваченого ОСОБА_7 вона особисто не знає. Її донька ОСОБА_19 , якій на той час було 12 років, товаришувала з Долею Вікою. Влітку 2022 року її дочка спілкувалася з ОСОБА_20 і вони домовилися зустрітися на дитячому майданчику у м. Першотравенську. Вони з чоловіком відвезли дочку на автомобілі до парку, де вже були ОСОБА_16 з батьком. Через декілька годин їй подзвонила донька і сказала, що вони з ОСОБА_21 йдуть до них. Під час розмови було чути, що вона біжить. Коли дочка та ОСОБА_9 прийшли, то розповіли, що коли вони гуляли на дитячому майданчику і пішли в кафе, то Долі Вікі на мобільний телефон почали приходити смс повідомлення від батька. В смс повідомленнях було написано, щоб вона привела свою подружку за адресою, текст повідомлень був еротичного характеру. Потім ОСОБА_13 почала розповідати, що батько неодноразово до неї чіплявся, торкався її інтимних частин, роздягав її і розповіла, що вона про це розповідала бабусі, але та їй не повірила. Також розповідала діду, після чого він пішов до туалету та почав плакати. Мамі дівчинка нічого не казала. За час, поки ОСОБА_9 була у них, її батько направляв їй смс повідомлення, писав щоб дівчинка нікому нічого не казала та писав, що чекає її у парку. ОСОБА_9 подзвонила батькові та сказала, що не хоче його бачити. Потім ОСОБА_9 повідомила, що боїться батька і попросила залишитися, а через деякий час дівчинка пішла до подруги її матері.

Суд апеляційної інстанції не знаходить підстав сумніватися в достовірності цих показань свідків, вони є логічними, послідовними і узгодженими як між собою, так і з іншими письмовими доказами у провадженні.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження та технічного запису судового процесу, свідки перед допитом попереджалися судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, приводилися до присяги.

Під час вивчення матеріалів кримінального провадження також не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що свідки з будь-яких причин обмовили чи могли обмовити обвинуваченого у зазначеному кримінальному правопорушенні.

Надаючи оцінку цим доказам у сукупності апеляційний суд вважає їх належними та допустимими для доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, та не вбачає підстав визнати наведені у вироку висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Крім того, судом першої інстанції було допитано спеціаліста ОСОБА_22 , яка показала, що вона працювала з малолітньою ОСОБА_9 при проведенні опитування в умовах «Кімнати дружньої до дитини». Під час проведення опитування ОСОБА_9 розповіла їй про те, що батько вчиняв стосовно неї дії сексуального характеру: він пропонував їй гратися та торкався її статевих органів, пропонував їй сидіти у нього на руках та дивитися мультики і в цей час торкався її статевих органів та показував порносайти. Також ОСОБА_9 повідомила, що батько змушував її до орального сексу. Все відбувалося в кімнаті батька, їй це не подобалося, вона намагалася пручатися та прибирала його руки. Про ці події вона розповіла бабусі, але остання їй не повірила. За допомогою використання методу проекції подій методики шаблону «силует людини» ОСОБА_9 позначила частини тіла, до яких торкався батько, це були: груди, статеві органи та рот. Також зазначила, що в поведінці ОСОБА_9 фіксуються такі прояви пережитих травмуючих подій як: сухість ротової порожнини, сильне напруження та скутість, емоційна скованість, замкненість, підвищена тривожність, уникання візуального контакту, сильне відчуття сорому. Ці прояви свідчать про те, що дитина зазнала психологічної травми внаслідок взаємодії з батьком. Допит ОСОБА_9 у судовому засіданні може призвести до повторного травмування дитини. Також спеціаліст зазначила, що дитина повідомляла достовірну інформацію, під час опитування не було ніяких ознак того, що дитина в чомусь заінтересована.

Також в судовому засіданні судом першої інстанції було допитано експерта ОСОБА_23 , який роз`яснюючи висновок судово-психіатричної експертизи № 382 від 09 вересня 2022 року щодо психічного стану ОСОБА_9 , показав, що під час проведення експертизи було взято до уваги всі обставини щодо стану обвинуваченого, було надано відповіді на всі питання, і жодних суперечностей, які б могли вплинути на повноту і об`єктивність висновку не було.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_7 також підтверджується письмовими доказами, які були досліджені під час судового розгляду у суді першої інстанції.

Так, судом першої інстанції досліджено та враховано протокол огляду предмета від 25 липня 2022 року з відеозаписом до нього, відповідно до якого проведено огляд мобільного телефону марки «DogeeX96 Рrо», який належить малолітній ОСОБА_9 .

Суд першої інстанції безпосередньо дослідив на предмет допустимості та обгрунтовано послався у вироку й на протокол огляду предмета від 25 липня 2022 року з фототаблицею до нього, відповідно до якого проведено огляд мобільного телефону марки ZТЕ модель А7 імеі-1: НОМЕР_1 , імеі-2: НОМЕР_2 , який добровільно надала для огляду ОСОБА_14 , та пояснила, що даним телефоном інколи користувався її син ОСОБА_7 . Під час огляду встановлено: в папці корзина серед зображень було виявлено фото невстановлених жінки та дівчини невстановленого віку в оголеному стані.

Крім того, на підтвердження винуватості обвинуваченого суд першої інстанції послався на висновок спеціаліста від 15 серпня 2022 року за результатами роботи з малолітньою ОСОБА_9 , відповідно до якого при проведенні опитування в умовах «Кімнати дружньої до дитини» слідує, що дитина отримала психотравму, яка має ознаки сексуального насильства та інтелектуального розбещення з боку батька. Розуміння ситуацій та правдивість слів дитини підтверджується синхронним перебігом невербальних та вербальних проявів у поведінці та стані дитини. Такі стани потребують проведення відповідної колекційної роботи з травматерапевтом.

Суд першої інстанції безпосередньо дослідив на предмет допустимості та обгрунтовано послався у вироку й на дані висновку експерта № СЕ-19/104-22/21992-КТ від 29 липня 2022 року за результатами проведення компютерно-технічної експертизи, відповідно до якого серед інформаційного наповнення мобільного телефона марки «ZTE», моделі «ZTE Blade А7 2020» переписки в месенджері «Viber» між абонентом НОМЕР_3 та абонентом НОМЕР_6 за період з 19 липня 2022 року по 20 липня 2022 року включно не виявлено і відновити не виявилось можливим. Серед інформаційного наповнення Sim-карт, вилучених з корпусу мобільного телефону марки «ZTE», модель «ZTE Blade А7 2020», переписки в месенджері «Viber» між абонентом НОМЕР_3 та абонентом НОМЕР_6 за період з 19 липня 2022 року по 20 липня 2022 року включно не виявлено. Серед інформаційного наповнення мобільного телефона марки «ZTE», моделі «ZTE Blade А7 2020» файлів відео форматів із збереженою датою створення/завантаження за період з 01 липня 2022 року по 20 липня 2022 року, не виявлено. Серед інформаційного наповнення Sim-карт, вилучених з корпусу мобільного телефону марки «ZTE», модель «ZTE Blade А7 2020», відеофайлів, зокрема знищених або пошкоджених, які були записані даним телефоном, завантажені, зокрема в період часу з 01 липня 2022 року по 20 липня 2022 року не виявлено.

Крім того, на підтвердження винуватості обвинуваченого суд першої інстанції послався на висновок експерта № СЕ-19/104-22/21844-МЗ від 28 липня 2022 року, складений за результатами проведення судової мистецтвознавчої експертизи, згідно з яким інформація, що міститься на оптичному диску з фотознімками чату з месенджеру «Vіbеr» між абонентом НОМЕР_7 та абонентом НОМЕР_3 під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 », має порнографічний характер.

Суд першої інстанції безпосередньо дослідив на предмет допустимості та обгрунтовано послався у вироку й на дані висновку експерта № 3316 від 25 липня 2022 року за результатом проведення судово-психологічної експертизи, з якого слідує, що процес відтворення малолітньою ОСОБА_9 обстановки та обставин подій (за матеріалами відеозапису слідчих дій, проведених за участю малолітньої ОСОБА_9 ), характеризується наявністю психологічно значимих умов, що відповідають особливостям активної комунікативної діяльності підекспертної та спрямовані на уточнення, конкретизацію її відповідей. У ході зазначеної слідчої дії ОСОБА_9 задано більшість відкритих питань, які сформульовані по фабулі справи, спрямовують побудову основних алгоритмів повідомлень під експертної відповідно до методичної специфіки опитування. Альтернативні питання є уточнюючими, сформульованими услід за наданою ОСОБА_9 інформацією, - що не змінило зміст її подальших відповідей. У наданому на дослідження відеозаписі опитування малолітньої ОСОБА_9 . комунікативна діяльність останньої у процесі відтворення нею подій, які містять ознаки сексуального насильства та інтелектуального розбещення з боку її батька, під час проведення 29 липня 2022 року її опитування, характеризується наявністю стійко виражених індивідуально-психологічних особливостей: ознаками довільного керування процесом свого реконструювання; схильністю до надання детальних відповідей; комунікативною ініціативністю; змістовною узгодженістю повідомлень, які насичені специфічними деталями; емоційною включеністю у процес відтворення. У процесі відтворення ОСОБА_9 обстановки та обставин усіх подій, у її вербальній продукції наявні лексичні засоби, що відображають наочні ознаки та властивості реконструйованих нею об`єктів, суб`єктів та дій, містять посилання на зорові, слухові, моторні (рухові) відчуття, а також посилання на сприймання часу та простору, на власний психічний стан та на зміст власного усвідомлення під час указаних подій, - що свідчить на користь фіксування у свідомості ОСОБА_9 минулого досвіду за умов обстановки та обставин подій, які вона реконструює. Невербальні засоби комунікативної діяльності ОСОБА_9 у процесі відтворення подій, є активними та не властивими для проявів вимушеного спонукання до спілкування. Вербальна та невербальна продукція ОСОБА_9 у процесі відтворення вказаних подій має ознаки психологічної узгодженості (конгруентності). У наданому на дослідження відеозаписі опитування, у поведінці ОСОБА_9 наявні психологічні особливості, які у ході всього опитування властиві для самостійного відтворення нею подій, які містять ознаки сексуального насильства та інтелектуального розбещення з боку її батька. У відеозаписі відтворення обстановки та обставин подій 29 липня 2022 року за участю малолітньої ОСОБА_9 відсутні ознаки здійснення на неї психологічного впливу з боку осіб, які брали участь у проведенні опитування.

Крім того на підтвердження винуватості обвинуваченого суд першої інстанції послався на висновок судово-психіатричного експерта № 382 від 09 вересня 2022 року, відповідно до якого ОСОБА_7 в період інкримінованого йому діяння на хронічне психічне захворювання, недоумство, тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності або інший хворобливий стан психіки не страждав і в теперішній час не страждає. ОСОБА_7 у період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. У теперішній час ОСОБА_7 також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Суд першої інстанції також послався на висновок судово-психіатричного експерта № 66 від 09 лютого 2024 року, з якого слідує, що ОСОБА_7 будь-який психічний розлад в період інкримінованого йому діяння не виявляв і в даний час також не виявляє. ОСОБА_7 у період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. В даний час іспитований також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Висновкам експертиз суд дав належну оцінку з точки зору законності, повноти, всебічності, наукової обгрунтованості, відповідності матеріалам справи й дані, що містяться в таких висновках, обгрунтовано поклав в основу вироку як допустимі й достовірні докази.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 щодо категоричного невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 153, ч. 6 ст. 152 КК України апеляційний суд вважає неспроможними, а доводи в цій частині розцінює як обраний спосіб захисту з метою ухилитися від передбаченої законом відповідальності й пом`якшити передбачене покарання, оскільки вони є суперечливими, такими, що не відповідають встановленим по справі обставинам і спростовуються наведеними доказами.

Вказана позиція обвинуваченого спростовуються висновками судових експертиз, які були підтверджені судовим експертом, та які категорично стверджували, що будь-які інші особи в клінічній картині, тобто в розповіді малолітньої потерпілої ОСОБА_9 були відсутні. Дитина під час бесіди проектувала саме образ батька як особи, яка здійснювала відносно неї сексуальне насилля.

Допитаний в суді першої інстанції спеціаліст ОСОБА_22 надала пояснення, аналіз яких дозволяє стверджувати про об`єктивну неможливість проведення допиту малолітньої потерпілої, зокрема, згідно висновку спеціаліста від 15 серпня 2022 року у ОСОБА_9 було виявлено наявність ознак психотравмування дитини, пов`язаних із діями батька, та спостерігається посилення невротичних реакцій під час спогадів про їхнє спілкування. Крім того, спеціаліст ОСОБА_22 в судовому засіданні у суді першої інстанції підтвердила, що допит ОСОБА_9 щодо досліджуваних подій може мати негативний вплив на психічне здоров`я дитини та призвести до ретравматизації дитини.

Так, з дослідницької частини висновку спеціаліста від 15 серпня 2022 року вбачається, що потерпіла ОСОБА_9 під час проведення експертного дослідження виклала послідовність обставин скоєних проти неї кримінальних правопорушень, які не розходяться з відомостями, наявними в матеріалах кримінального провадження.

В своїх поясненнях малолітня потерпіла ОСОБА_9 виклала обставини вчинених кримінальних правопорушень у властивій дитячому вікові та відповідному дитячому рівню розвитку і формі.

Окрім того, згідно відеозапису допиту малолітньої потерпілої та висновку спеціаліста від 15 серпня 2022 року малолітня потерпіла ОСОБА_9 надала цілком послідовні показання про обставини вчинених щодо неї обвинуваченим кримінальних правопорушень. Дитина розповіла про ситуації, коли батько торкався її статевих органів руками, а також статевим органом до її тіла та змушував її до орального сексу. Дані вчинки батька, як розповіла ОСОБА_9 у більшості часу відбувались в квартирі, в його кімнаті. Дівчинка зазначає, що батько пропонував їй «грати в ігри». Далі мовою дитини: « ОСОБА_24 я бывает мультики смотрю, то он может меня или на руки взять или сказать «давай поиграеемся». Это трогать меня или делаать мне что - то» нуу.. может такое было, если я засыпаю или сплю такая, а он может за сиську трогать, за трусы лез. Но если я просыпаюсь, то я быстро говорю «иди спать, тебе на работу». … а если мы одни дома, то я быстро на улицу бегу, шоб он.... нуу.. он говорит «давай поиграем, я сделаю тебе массаж».... я думала это щекотно а нет ... а это было не щекотно... насиловал». Дитина описує неоднократні дії стосовно неї, які мають сексуальний характер. Дівчинка усвідомлює дії торкання до її інтимних частин тіла, торкання до її тіла статевим органом батька, перегляд порнографічного відео/фото контенту, але не усвідомлює в повному обсязі, що це сексуальне насильство та інтелектуальні розпусні дії. Насилля стосовно ОСОБА_9 з боку інших осіб виявлено не було.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що вказані вище докази підтверджують психічний стан малолітньої потерпілої ОСОБА_9 під час вчинення щодо неї злочинних дій та підтверджують її здатність правильно сприймати зовнішню сторону досліджуваних подій, а також відсутність у неї ознак схильності до фантазування.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що підстав не довіряти показам малолітньої потерпілої не встановлено, як і не встановлено підстав оговорювати обвинуваченого останньою, а навпаки з показань свідка ОСОБА_14 , та показів самого обвинуваченого, слідує, що відносини між ним та малолітньою потерпілою були довірливі і доброзичливі. Враховуючи викладене, немає сумнівів у достовірності показів потерпілої ОСОБА_9 під час відтворення нею обстановки та обставин подій.

Крім того, такі пояснення малолітньої потерпілої об`єктивно узгоджуються з показаннями законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_10 та свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 щодо обставин вчинення обвинуваченим інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а саме: часу та місця вчинення злочинів, способу їх вчинення.

Апеляційний суд зазначає, що під час їх допиту було дотримано вимоги, передбачені КПК України. Вказані особи надали свої вільні показання, відповіли на питання прокурора, обвинуваченого та захисника. Під час проведення допиту, як і після його проведення, а також під час дебатів, сторона захисту не заявляла та не ставила під сумнів показання свідків, не вказувала на те, що надані відомості є неправдивими, викривлені чи в інший спосіб спотворені.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що стороною захисту не було надано будь-яких об`єктивних підстав вважати, що свідки є недоброчесні чи в інший, будь-який, спосіб зацікавлені в результатах розгляду даного кримінального провадження, або перебувають у неприязних стосунках з обвинуваченим, через що можуть чи бажають оговорити останнього. Законним представником малолітньої потерпілої не заявлено до обвинуваченого через розгляд справи будь-яких вимог матеріального характеру, чи інших вимог, які стосуються надання їй, чи отримання нею, як законним представником малолітньої потерпілої, благ або в інший спосіб отримання будь-якої вигоди для себе.

При цьому обвинувачений у судових дебатах у суді апеляційної інстанції хоч і заперечував свою вину та наполягав на тому, що з потерпілою ОСОБА_9 він не скоював жодних дій сексуального характеру, а лише торкався та чіпляв її, проте не гвалтував, що апеляційний суд розцінює як часткове визнання своєї вини у вчиненні сексуальних дій щодо потерпілої ОСОБА_9 .

Апеляційний суд також не приймає доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що не було проведено судово-медичну експертизу, оскільки відповідно до обставин справи не було встановлено факту спричинення пошкоджень статевих органів потерпілої ОСОБА_9 , які б були підставою для призначення судово-медичної експертизи.

Апеляційний суд не приймає доводи обвинуваченого, щодо того, що не було допитано свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , оскільки судом першої інстанції у судовому засіданні 01.04.2024 року було частково задоволено клопотання обвинуваченого та вирішено допитати свідка ОСОБА_11 . Проте під час розгляду справи 11.04.2024 року захисник ОСОБА_8 надав суду першої інстанції пояснення, що свідок ОСОБА_11 за станом здоровя не може зявитися, а обвинувачений ОСОБА_7 в суді першої інстанції відмовився від вказаного клопотання. При цьому свідок ОСОБА_12 не був очевидцем подій, та його допит було визнано недоцільним.

З огляду на викладене рішення суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 за ч.4 ст.153, ч.6 ст.152 КК України, на думку апеляційного суду, прийнято згідно з критерієм доведеності «поза розумним сумнівом», який застосовується Європейським судом з прав людини («Яллох проти Німеччини» від 11 липня 2006 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, «Веренцов проти України» від 11 липня 2013 року), та підстав для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та захисника за обставин, викладених ними у скаргах, не має.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», § 84).

Під час досудового розслідування та при судовому розгляді були встановлені і досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для правильного вирішення кримінального провадження, проведені необхідні експертизи, належним чином з`ясовані обставини, що характеризують об`єкт і об`єктивну сторону кримінальних правопорушень.

Не встановлено й істотних порушень кримінального процесуального закону, які б призводили до скасування вироку, при порушенні вказаного кримінального провадження, його розслідуванні та під час судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.

За таких обставин не має підстав вважати, що у справі допущена однобічність та неповнота судового розгляду, які викликають необхідність скасування вироку, на чому наполягає в своїй апеляційній скарзі захисник.

У процесі перевірки матеріалів кримінального провадження апеляційним судом не виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання й закріплення доказів у провадженні, які б ставили під сумнів обгрунтованість висновків суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 та правильність кваліфікації його дій. Наявні у провадженні докази відповідають вимогам закону щодо належності та допустимості доказів.

Таким чином, у апеляційного суду відсутні підстави вважати, що розгляд провадження щодо ОСОБА_7 вівся упереджено, з обвинувальним ухилом. Так, з матеріалів кримінального провадження слідує, що судом кожному з доказів дана належна оцінка.

Доводи ж обвинуваченого в апеляційній скарзі про те, що деякі обставини кримінального провадження всебічно не досліджені, зокрема, не проведено судово-медичну експертизу, не допитані свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , є безпідставними, оскільки на підставах тих доказів, які були предметом перевірки в судових засіданнях, з достатньою повнотою з`ясовано всі обставини зазначених у вироку злочинів.

Та обставина, що органи досудового розслідування та суд по-іншому оцінюють докази, порівняно з оцінкою їх обвинуваченим та захисником, не свідчить про необ`єктивність чи упередженість слідчих органів і суду.

З огляду на те, що вивченням матеріалів провадження не встановлено даних, які б свідчили про неповноту чи необ`єктивність дослідження судом обставин кримінальних правопорушень, не має підстав вважати, що в ньому допущена суттєва неповнота судового розгляду, про що заявляє у своїй апеляційній скарзі захисник.

Таким чином, твердження захисника та обвинуваченого ОСОБА_7 про недоведеність його винуватості у зазначеному кримінальному правопорушенні, а також доводи про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, належно перевірялися в судовому засіданні й обгрунтовано визнані безпідставними.

Відтак, доводи апеляційних скарг апеляційний суд розцінює як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_7 відповідальності за скоєне, так як вони повністю спростовуються вищенаведеними доказами.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 щодо призначення обвинуваченому менш тяжкого покарання, то апеляційний суд зазначає наступне.

Під час апеляційного перегляду апеляційним судом не було встановлено достатніх обставин, які б суттєво пом`якшували покарання та істотно знижували ступінь тяжкості вчинених злочинів, а тому судом апеляційної інстанції встановлено відсутність достатніх підстав для пом`якшення покарання, про що прохав в апеляційній скарзі захисник, з огляду на наступне.

При призначенні ОСОБА_7 покарання суд відповідно довимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчинених правопорушень, дані про його особу, а також усі обставини провадження. Суд також не встановив обставин, які помякшують та обятжують покарання обвинуваченому.

З урахуванням сукупності перелічених даних, тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких, особливо тяжкого та нетяжкого злочинів, та конкретних обставин їх вчинення, а також даних про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, під наглядом у лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно, суд дійшов висновку про необхідність призначення покарання у виді позбавлення волі.

Посилання захисника про те, що обвинувачений ОСОБА_7 жалкує про скоєне, розкаюється у вчиненому, перебуваючи під вартою піклується про долю дитини, не знаходять свого підтвердження в матеріалах кримінального провадження.

З огляду на фактичні обставини кримінального провадження, положення кримінального закону, мету покарання призначене судом покарання ОСОБА_7 за своїм видом та розміром є обгрунтованим та необхідним.

Підстав для застосування до обвинуваченого при призначенні покарання пом`якшення призначеного покарання з мотивів, про які йдеться в апеляційній скарзі захисника, апеляційний суд не вбачає.

З огляду на це наведені в апеляційній скарзі захисника доводи про те, що призначене покарання ОСОБА_7 не відповідає ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого і за своїм видом є явно несправедливим внаслідок суворості, не впливають на відповідність призначеного покарання і не містять достатніх даних про призначення ОСОБА_7 більш м`якого покарання, про що наполягав в своїй апеляційній скарзі захисник.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність у провадженні, які були б підставами для скасування оскаржуваного судового рішення, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що вирок суду є законним та обґрунтованим, та не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 .

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2024 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а особою, яка перебуває під вартою, в той самий строк з дня отримання копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4