Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/3011/24
Провадження № 1-в/553/363/2024
У Х В А Л А

Іменем України

24.10.2024м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Полтаві подання ДУ «Полтавська виправна колонія (№64) про приведення у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024, вироку Хорольського районного суду Полтавської області від 22.07.2020 року та вироку Хорольського районного суду Полтавської області від 28.07.2020 року відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, народжений в м.Черкаси, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засуджений:

-22.07.2020 року Хорольським районним судом Полтавської області за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі. Згідно ст.ст. 75,76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 2 роки;

-28.07.2021 року Хорольським районним судом Полтавської області за ч.3 ст. 185, ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі,

в с т а н о в и в:

ДУ «Полтавська виправна колонія (№64)» звернулась до Ленінського районного суду м. Полтави з поданням про приведення вироку Хорольського районного суду Полтавської області від 22.07.2020 року та вироку Хорольського районного суду Полтавської області від 28.07.2020 року відносно засудженого ОСОБА_4 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18.07.2024 (далі за текстом Закон №3886-ІХ).

В судове засідання представник ДУ «Полтавська виправна колонія (№64)» не з`явився, належним чином повідомлявся про час та дату судового засідання, до матеріалів подання долучено заяву про розгляд матеріалів без участі представника установи.

Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не доставлений, належним чином повідомлявся про час та дату судового засідання, до матеріалів подання долучено його заяву про ознайомлення із змістом Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18.07.2024, не заперечення проти клопотання ДУ «Полтавська виправна колонія (№64)» щодо приведення вироків суду у відповідність до вищевказаного Закону, та про проведення судового засідання без його участі.

Відповідно до приписів абз. 2 ч. 5 ст. 539 КПК України неявка належним чином повідомлених представника ДУ «Полтавська виправна колонія (№64)» та засудженого ОСОБА_4 не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Під час судового засідання прокурор не заперечував проти задоволення подання та звільнення засудженого від покарання за ті кримінальні правопорушення, які після набрання чинності Законом України № 3886-ІХ від 18.07.2024 вже не є кримінально караними діяннями.

Вислухавши думку прокурора, перевіривши доводи подання, дослідивши додані матеріали, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями частини 1 статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року.

Судовим розглядом встановлено, що вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 22.07.2020 року ОСОБА_4 засуджений за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі. Згідно ст.ст. 75,76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 2 роки

Також, судом встановлено, що вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 28.07.2021 року ОСОБА_4 засуджений за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України, до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднано не відбуте покарання за вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 22.07.2020 року і за сукупністю вироків ОСОБА_4 призначено остаточне покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі. Строк відбування покарання обчислювати з 28.07.2021 року.

Станом на 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2102 грн.

Вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 22.07.2020 року ОСОБА_4 засуджений за вчинення кримінального правопорушення за епізодом на початку травня 2020, чим завдано матеріальної шкоди на суму 550,28 грн., що станом на день вчинення крадіжки складає суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (менше 2102 грн.).

Станом на 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2270 грн.

Вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 28.07.2021 року ОСОБА_4 засуджений за вчинення кримінального правопорушення 24.05.2021, чим завдано матеріальної шкоди на суму 895,05 грн., що станом на день вчинення крадіжки складає суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (менше 2270 грн.).

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння (ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Таким чином, кримінальні правопорушення, за вчинення якого ОСОБА_4 був засуджений вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 22.07.2020 року (за епізодом на початку травня 2020) за ч. 3 ст. 185 КК України та вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 28.07.2021 року за ч.3 ст. 185 КК України, наразі не можуть вважатися кримінально караними правопорушеннями, оскільки вартість майна не перевищує граничної вартості майна, за заволодіння яким наразі передбачено саме кримінальну відповідальність 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Частиною 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

У зв`язку із зазначеним, оскільки кримінальна караність частини діянь, за вчинення яких засуджено ОСОБА_4 , усунута, суд приходить до висновку про те, що на підставі ч. 2 ст. 74 КК України ОСОБА_5 необхідно звільнити від призначеного покарання за вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 22.07.2020 року (за епізодом на початку травня 2020) за ч. 3 ст. 185 КК України та вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 28.07.2021 року за ч.3 ст. 185 КК України.

Разом із цим, вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 22.07.2020 року (за епізодом кінця березня 2020) ОСОБА_4 був засуджений за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, яке залишається кримінально-караними діянням, з огляду на таке.

Станом на 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2102 грн.

Цим вироком ОСОБА_4 засуджений за ч.3 ст. 185 КК України, за вчинення кримінального правопорушення в кінці березня 2020, чим завдано матеріальної шкоди на суму 2702,64 грн., що станом на день вчинення крадіжки складає суму більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (більше 2102 грн.).

З огляду на викладене, за вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 22.07.2020 року (за епізодом кінця березня 2020) ОСОБА_4 вважається засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, із застосуванням ст.ст. 75,76 КК України.

На підставі викладеного, керуючись вимогами Закону України № 3886-IX від 18.07.2024, ч. 1, ч. 3 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. ст. 372, 376, 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Подання ДУ «Полтавська виправна колонія (№64)» - задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання за вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 22.07.2020 року (за епізодом на початку травня 2020) за ч. 3 ст. 185 КК України та вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 28.07.2021 року за ч.3 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння, за яке особа засуджена.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що засуджений вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 22.07.2020 року (за епізодом в кінці березня 2020) за ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільненим від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 2 роки, з покладенням, відповідно до ст. 76 КК України наступних обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїзджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі ч.2 ст. 74 КК України негайно звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання за вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 28.07.2021 року.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Полтави, а засудженим протягом того ж строку з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 24 жовтня 2024 року.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1