Справа № 352/1288/24
Провадження № 1-кп/352/189/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000041 від 10.04.2024 р. по обвинуваченню :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, працюючого неофіційно на приватних новобудовах різноробочим, не одруженого, утриманці відсутні, українця, громадянина України, військовозобов`язаного, депутатом будь-якої ради не обирався, раніше судимого ; 28.12.2011 р. Тисменицьким райсудом за ст.ст. 186 ч. 2, 296 ч. 1 КК України до 4 років позбавлення волі умовно-достроково звільненого на підставі ч. 81 КК України згідно ухвали Коломийського міськрайонного суду від 14.05.2014 р., невідбута частина покарання 1 рік 3 місяці 10 днів; 22.05.2015 р. Тисменицьким районним судом за ст.. 121 ч. 1 КК України із застосуванням ст.. 71 КК України та призначенням остаточного покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі, звільнений 28.01.2020 р. по відбуттю строку покарання , якому пам`ятку про його права та обов`язки вручено,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України, -

в с т а н о в и в :

підсудний ОСОБА_5 , умисно заподіяв потерпілій ОСОБА_6 легке тілесне ушкодження.

Вказане кримінальне правопорушення підсудний вчинив при наступних обставинах:

07.04.2024 року приблизно о 16 год 30 хв ОСОБА_4 перебував разом із ОСОБА_6 поблизу домогосподарства останньої, що за адресою АДРЕСА_2 , де між ними виник словесний конфлікт на побутовому ґрунті, в ході якого в ОСОБА_4 виник неправомірний умисел на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 .

Реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки щодо здоров`я потерпілого, бажаючи їх настання, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, ОСОБА_4 наніс декілька ударів кулаком правої руки в ділянку голови ОСОБА_6 , умисно спричинивши потерпілій тілесні ушкодження.

Внаслідок протиправних насильницьких дій, ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді синця в завушній ділянці зліва, які відповідно до висновку експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 свою вину у вчиненні пред`явленого йому в обвинувальному акті проступку визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся і вибачившись перед потерпілою дав суду показання, в яких повністю підтвердив обставини скоєного ним кримінального правопорушення вищенаведеного у вироку. Вкрай негативно ставиться до скоєного. Підсудний просить суд суворо його не карати.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину визнав повністю, а також те, що він не оспорює фактичні обставини вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів, розуміє неможливість в подальшому оскаржувати дані фактичні обставини в апеляційному порядку, а тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним та обмежено обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом підсудного та дослідженням доказів, які характеризують його особу. Обвинувачений та учасники процесу не заперечували проти обмеженого порядку дослідження доказів, при цьому суд переконався, що останні правильно розуміють зміст ст. 349 КПК України.

Таким чином, оцінивши та проаналізувавши здобуті в судовому засіданні всі докази по даному кримінальному провадженню їх сукупності - з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, суд приходить до переконання, що дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України, так як він умисно заподіяв потерпілій ОСОБА_6 легке тілесне ушкодження.

У ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 р. «Про виконання рішеньта застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

При цьому суд обгрунтовано посилається на практику Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, суд при призначенні покарання обвинуваченому, відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинувачених та попередження вчинення ним нових проступків, як і те, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

До обтяжуючих відповідальність підсудного обставин суд відносить рецидив злочинів.

До пом`якшуючих обставин суд відносить те, що підсудний в скоєному щиро розкаявся, активно сприяли розкриттю проступку.

Крім того, вирішуючи питання про призначення підсудному покарання, суд приймає до уваги думку потерпілої, яка не наполягала на суворості призначуваного обвинуваченому покарання, а також враховує і те, що останній вкрай негативно ставляться до вчиненого; маює постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо; раніше неодноразово судимий; працюючи хоч і неофіційно проте займається суспільно-корисною працею; на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває; тобто є особою із низьким рівнем соціальної зрілості, яка не має регулярного легального доходу та міцних соціальних зв`язків, що збільшує передумови для його подальшої протиправної поведінки.

Таким чином, беручи до уваги всі вище перелічені обставини, дані про особу ОСОБА_4 , суд вважає, що до обвинуваченого слід застосувати покарання у виді штрафу, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження скоєння нових проступків.

На переконання суду, призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідає також принципу співрозмірності конкретного неправомірного діяння, вчиненого ним, з покаранням призначеним останньому.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.

Речові докази та судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст.ст. 342 - 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні проступку передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в твердій грошовій сумі становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Підстави для обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу відсутні.

Речові докази та судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.

На вирок протягом 30 днів з моменту його проголошення може бути подана апеляційна скарга до судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку суду вручити прокурору, обвинуваченому та потерпілій негайно, після його проголошення.

Суддя ОСОБА_7