УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 року

м. Київ

справа № 466/9851/22

провадження № 51 - 6346 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 29 травня 2023 року щодо нього,

встановив:

За вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 29 травня 2023 року ОСОБА_4 визнано винуватим за ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 71 КК за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 01 листопада 2022 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 72 КК вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 01 листопада 2022 року щодо ОСОБА_4 в частині призначеного покарання у виді штрафу в розмірі 17 000 грн в дохід держави виконується самостійно.

Цим же вироком вирішено питання щодо долі речових доказів.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 18 вересня 2023 вирок місцевого суду залишено без змін.

У касаційній скарзі засуджений порушує питання про перевірку вироку місцевого суду у касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу, колегія суддів вважає, що вона підлягає поверненню, виходячи з наступного.

За положеннями вимог ч. 2 ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартоюв той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Правило дотримання тримісячного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.

Це правило надає особі, яка має право на касаційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати касаційну скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

Ухвала суду апеляційної інстанції постановлена щодо ОСОБА_4 18 вересня 2023 року. Як убачається зі змісту вказаної ухвали, судове засідання відбувалось за участю обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 , що підтверджує обізнаність скаржника із результатом апеляційного розгляду та порядком оскарження судового рішення.

Однак, з даною касаційною скаргою засуджений ОСОБА_4 звернувся 06 вересня 2024 року, тобто поза межами строку на касаційне оскарження. Разом з тим, засуджений не порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження.

Відповідно до вимог кримінального процесуального кодексу, касаційна скарга повертається якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.

Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргу на вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 29 травня 2023 року разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути засудженому ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_6 ОСОБА_2 ОСОБА_3