ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 642/5798/23 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №: 11-сс/818/ 929 /24 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: застосування запобіжного заходу
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні (в режимі відеоконференції) в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 13.08.2024 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_9 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, одруженого, тимчасово непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України.

ОСОБА_7 продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» до 18.09.2024, тобто в межах строку досудового розслідування, із визначенням застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста)гривень.

При внесенні визначеної суми застави, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначено з-під варти звільнити та покласти на нього обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;

- не відлучатися з постійного місця проживання, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування з свідками у вказаному кримінальному провадженню..

Строк дії ухвали встановлено до 18 вересня 2024 року, включно.

. Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

На зазначену ухвалу слідчого судді захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою клопотання слідчого задовольнити частково, визначивши заставу, як альтернативний триманню під вартою запобіжний захід, в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Вважає, що ухвала постановлена безпідставно, без врахування всіх обставин. На переконання захисника відсутні процесуальні підстави для продовження застосування найбільш суворого запобіжного заходу, враховуючи, що підозрюваний співпрацює з органом досудового розслідування, 12.07.2024 під час допиту, щиро розкаявся у вчинені інкримінованих діянь, надав показання про обставини вчинення злочинів та надав викривальні показання щодо інших фігурантів кримінального провадження. Жодних запитань щодо будь-яких інших ймовірно відомих йому епізодів, слідчий не задавала. Крім того, ОСОБА_7 не повідомлено про підозру у вчиненні нових кримінальних правопорушень, з моменту вручення 18.06.2024 року першого повідомлення про підозру. Таким чином, на думку захисника, подальше перебування ОСОБА_7 під вартою з альтернативною заставою непомірного розміру, суперечить приписам п.п,2,3 ч.4 ст.132 КПК України. Просить врахувати, що підозрюваний раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався, має соціальні зв`язки та постійне місце проживання в м. Харкові. Разом з ним мешкає його дружина та малолітній син. Стороною обвинувачення не враховано, що дружина підозрюваного офіційного працевлаштована, а тому, їх родина має хоч і невеликі, але офіційні доходи. Крім того, підозрюваний має батьків-пенсіонерів, які також проживають в м. Харкові, батько має суттєві проблеми зі здоров`ям та потребує постійного піклування. Підозрюваний позитивно характеризується за місцем проживання, нарікань від працівників правоохоронних органів та сусідів не має. Крім того, підозрюваний у 2020 році захворів на гепатит С та його перебування в умовах СІЗО може негативно позначитися на його здоров`ї. Під час тримання в СІЗО підозрюваний не має нарікань та виконує покладені на нього обов`язки.

Наявність ризику, передбаченого п.2 с.1 ст.177 КПК України, вважає безпідставними, оскільки в клопотанні відсутнє належне обґрунтування цього ризику та не наведено жодних реквізитів будь-якого документа, не вказано ідентифікаційних ознак речей чи іншого предмета, на які він може здійснити протиправний вплив.

Доказів навіть ймовірного впливу підозрюваного на свідків чи інших учасників кримінального провадження, матеріали клопотання не містять, а тому, захисник вважає ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, необґрунтованим. Також захисник вважає посилання слідчого судді на ймовірну можливість вчинити підозрюваним іншого злочину, таким, що не відповідає дійсності, оскільки матеріали в судовій справі спростовують указану позицію, оскільки в них наявні відомості про відсутність судимостей та фактів притягнення до кримінальної відповідальності його в інших провадженнях.

Також захисник вважає явно непомірною, обраною судом, заставу, яка не обґрунтована судом в рішенні. На думку захисника, слідчим суддею не враховано особистість та матеріальне становище підозрюваного та його родини і близьких. Крім того, в матеріалах справи є довідки щодо матеріального становища підозрюваного, його хвороб та хвороб його родичів.

Крім того, захисник вважає, що судом не враховано, що розмір одержаної підозрюваним неправомірної вигоди складає загалом 42000 грн. та три інкриміновані епізоди злочинної діяльності, у той же час, розмір визначеної застави, с у 20 разів перевищує розмір неправомірної вигоди, одержаної не особисто ОСОБА_7 , а усіма учасниками групи, разом.

Крім того, стороною захисту надано документи, що підтверджують його матеріальне становище. Внести таку суму застави ні у підозрюваного, ні у його близьких, можливості немає. Вважає зловживанням з боку слідства їх прохання не зменшувати розмір застави, оскільки підозрюваний припинив злочинну діяльність за багато місяців до затримання його. А тому, просить задовольнити її вимоги та зменшити розмір встановленої застави до 80 прожиткових мінімумів.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Захисник та підозрюваний підтримали доводи апеляційної скарги, просили задовольнити вимоги апеляційної скарги в повному обсязі.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних вимог, вважав рішення слідчого судді законним та обґрунтованим.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника, який підтримав свою апеляційну скаргу і просив її задовольнити, а також підозрюваного та думку прокурора, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що другим слідчим відділом в ОВС ТУ ДБР проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001357 від 08.07.2023 за підозрою ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368; ч. 3 ст. 368; ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368; ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України.

Згідно відомостей кримінального провадження, як встановлено під час досудового розслідування, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у травні 2023 року, перебуваючи у м. Харкові, точна дата та час в ході досудового розслідування не встановлений, діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив особистого збагачення, не бажаючи займатися законною трудовою діяльністю, не маючи офіційного джерела прибутку погодився на пропозицію свого раніше знайомого ОСОБА_11 , на той час діючого співробітника поліції, увійти до складу створюваної останнім організованої групи та вчиняти тяжкі корупційні кримінальні правопорушення у складі організованої групи, а саме одержання неправомірної вигоди за непритягнення до кримінальної відповідальності осіб, які беруть участь у незаконному обігу наркотичних засобів та психотропних речовин.

В свою чергу, ОСОБА_11 обіймаючи посаду старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 1 Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області, а з 03.05.2023 по 03.08.2023 будучи т.в.о. дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції № 1 Чугуївського районного управління поліції ГУНП в Харківській області, маючи спеціальне звання лейтенант поліції, здійснюючи функції представника влади та відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України, приміток до ст. ст. 364, 368 КК України, будучи службовою особою, наділеною владними повноваженнями, діючи з корисливих мотивів з метою особистого збагачення протиправним шляхом, використовуючи своє службове становище та владні повноваження та зловживаючи ними, будучи діючим працівником органів Національної поліції України (далі - НПУ), обізнаним про встановлений законодавством України порядок реагування працівниками НПУ в разі виявлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення, а також про наслідки застосування санкцій адміністративно- та кримінально-правового характеру за вчинення відповідних правопорушень, на початку травня 2023 року, точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, вирішив зайнятися злочинною діяльністю, а саме скоєнням тяжких корупційних злочинів - одержання неправомірної вигоди за непритягнення до кримінальної відповідальності осіб, які беруть участь у незаконному обігу наркотичних засобів та психотропних речовин.

До здійснення своєї злочинної діяльності ОСОБА_11 вирішив залучити раніше своїх знайомих та довірених осіб, а саме: діючого працівника НПУ старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 1 Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_10 , а також цивільних осіб ОСОБА_13 та ОСОБА_7 , з якими був раніше знайомий та підтримував дружні стосунки.

Так, у травні 2023 року, точна дата, час та місце під час досудового розслідування не встановлені, ОСОБА_11 розповівши свій вищевказаний злочинний план своєму знайомому по службі ОСОБА_10 , а також цивільним особам ОСОБА_7 та ОСОБА_13 та запропонував їм увійти до складу створюваної ним організованої групи, на що останні надали свою згоду та погодилися вчиняти тяжкі корупційні кримінальні правопорушення у складі організованої групи.

Таким чином, ОСОБА_11 створив та очолив організовану групу з чотирьох осіб, до складу якої увійшов останній, у якості організатора та її керівника, співробітник ГУНП в Харківській області ОСОБА_10 , та цивільні особи ОСОБА_7 та ОСОБА_13 , які попередньо зорганізувалися в стійке об`єднання для вчинення тяжких корупційних злочинів, об`єднаних єдиним планом, з розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягнення цього плану, відомого усім учасникам організованої групи.

Упродовж травня 2023 року до 04.10.2023, учасники організованої групи систематично вимагали та одержали неправомірну вигоду від осіб, які беруть участь у незаконному обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, за не притягнення останніх до кримінальної відповідальності осіб а саме:

27.07.2023 ОСОБА_7 , діючи у складі організованої групи за участю ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_10 , перебуваючи у лісо смузі на перетині АДРЕСА_2 , вимагали та одержали від ОСОБА_14 грошові кошти у сумі 10000 гривень у якості неправомірної вигоди за не реєстрацію відповідно до діючого законодавства факту придбання та зберігання ОСОБА_14 та ОСОБА_15 психотропної речовини;

27.07.2023 ОСОБА_7 , діючи повторно, у складі організованої групи за участю ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_10 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , вимагали та одержали від ОСОБА_16 грошові кошти у сумі 20000 гривень, у якості неправомірної вигоди за не реєстрацію відповідно до діючого законодавства факту незаконного придбання та зберігання ОСОБА_16 наркотичного засобу;

04.08.2023 ОСОБА_7 , діючи повторно, у складі організованої групи за участю ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , та за попередньою змовою з невстановленою у ході досудового розслідування особою, перебуваючи у лісо смузі на перетині АДРЕСА_2 , вимагали та одержали від ОСОБА_17 грошові кошти у сумі 12000 гривень, у якості неправомірної вигоди за не реєстрацію у встановленому законодавством порядку інформації про вчинення ОСОБА_17 та ОСОБА_18 кримінального правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, та, як наслідок, не ініціювання внесення відповідним органом досудового розслідування вказаних відомостей до ЄРДР та не притягнення останніх до кримінальної відповідальності.

18.06.2024 ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208, 615 КПК України, та повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України.

19.06.2024 ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України, тобто пособництво в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе та третьої особи за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду дій з використанням наданого службового становища, вчинене організованою групою, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди, та вчинення вказаних дій повторно.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 20.06.2024 року відносно підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, із визначенням застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста)гривень.

12.08.2027 року старший слідчий звернувся до суду з клопотання про продовження строку дії раніше обраного запобіжного заходу, в обґрунтування якого, посилався на те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, які вчинив в складі організованої групи, до якої входили працівники НПУ, які своїми діями дискредитували звання працівника Національної поліції України, у зв`язку з чим вважав, що не застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може викликати суспільний резонанс, та недовіру суспільства до правоохоронної системи в цілому. Подальша протиправна поведінка ОСОБА_7 може завдати шкоди інтересам держави та суспільства, а також послугувати прикладом вседозволеності та безкарності за злочинні дії для інших осіб.

В обґрунтування клопотання та необхідності продовження строку дії застосованого відносно підозрюваного запобіжного заходу, слідчий посилався на продовження існування ризиків, передбачених п.п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які стали підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Також зазначав про необхідність під час досудового розслідування проведення ряду слідчих та процесуальних дій, зокрема, необхідно встановити повне коло осіб причетних до вчинення кримінальних правопорушень, вчинених у складі ОЗГ створеної ОСОБА_11 ; встановити повне коло осіб постраждалих від злочинної діяльності підозрюваних; призначити судові експертизи аудіо, - звукозапису; призначити молекулярно-генетичні експертизи; отримати висновки раніше призначених молекулярно-генетичних експертиз; після отримання висновків молекулярно-генетичних експертиз призначити експертизи матеріалів, речовин та виробів за експертною спеціальністю 8.6 «дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів»; оглянути магнітні носії інформації, отримані за результатами проведеними ОРЗ та НСРД; розсекретити матеріали, отримані в результаті проведення ОРЗ та НСРД; повідомити про підозру ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_7 в остаточній редакції.

Ризики слідчий обґрунтовував тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі. Окрім того, санкція вказаних злочинів передбачає конфіскацію майна. Розуміючи можливість призначеного їй покарання ОСОБА_7 може вчиняти дії спрямовані на переховування від органів досудового розслідування чи суду. Вказані обставини, в сукупності з його негативним способом життя, що виразився у вчиненні злочину в умовах воєнного стану введеного на території України та в злочинній співучасті з працівниками Національної поліції України, підтверджує можливість ОСОБА_7 вчиняти дії, що будуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Крім того, на переконання слідчого, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у пособництві працівникам Національної поліції України у вчиненні корупційних злочинів з використанням наданого службового становища, тобто які останні вчинили будучи співробітниками правоохоронного органу, та ОСОБА_7 був достовірно обізнаний, що працівники НПУ ОСОБА_11 та ОСОБА_10 порушують присягу поліцейського та основоположні принципи правоохоронної діяльності, їх поведінка порочить звання поліцейського, а пособництво останнім у вчиненні корупційних злочинів із використанням службового становища, свідчить про нехтування останньою загально прийнятими принципами моралі та людяності. Тож вказані обставини в сукупності дають підстави вважати, що перебуваючи на свободі ОСОБА_7 може продовжити вчиняти інші злочини.

Оскільки ОСОБА_7 тривалий час вчинював злочини в складі організованої групи, у співучасті з працівниками правоохоронного органу НПУ ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , які під час підготовки складу організованої групи до вчинення злочинів, проводили інструктажі про методи та способи ведення досудового розслідування, проведення оперативно-розшукових заходів, негласних слідчих(розшукових) дій, то, розуміючи подальший процес досудового розслідування, він може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, а також шляхом обману та корупційних зв`язків серед правоохоронних органів створити штучні докази щодо своєї непричетності до вчиненого злочину. Вказане обгартовував тим, що ОСОБА_7 має закордонний паспорт, не має офіційного працевлаштування та джерел доходу, що в сукупності з його фінансовим становищем дає підстави вважати, що розуміючи можливе призначене йому покарання, він може вчинити дії спрямовані на зміну місця проживання або переїзду до іншої країни (в тому числі, шляхом незаконного перетинання кордону, в умовах воєнного стану, шляхом використання корупційних зав`язків).

Крім того, слідчий зазначав що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочинів у час, воєнного стану, що в свою чергу свідчить про явну неповагу ОСОБА_7 до суспільних інтересів та цінностей, нехтуванням законодавством України, в складний для суспільства час.

Вищевказані обставини на переконання органу досудового слідства свідчать про підвищену суспільну небезпеку ОСОБА_7 що унеможливлює застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

У зв`язку з тим, що строк дії запобіжного заходу закінчується, виникла необхідність у вирішенні питання щодо продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

Постановою першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури строк досудового розслідування продовжено до 3 (трьох) місяців, а саме до 18.09.2024.

Ну переконання слідчого, менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, нададуть змогу переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також негативно вплинуть на об`єктивне розслідування кримінального провадження, у зв`язку з чим, слідчий просив продовжити щодо підозрюваного ОСОБА_7 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, із визначенням застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908 400 гривень.

Задовольняючи клопотання слідчого про продовження раніше обраного ОСОБА_7 виду запобіжного заходу, слідчий суддя суду першої інстанції вважав обґрунтованою підозру, повідомлену йому у вчиненні злочинів, передбаченихч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України, а саме у пособництві в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе та третьої особи за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду дій з використанням наданого службового становища, вчинене організованою групою, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди, та вчинення вказаних дій повторно.Слідчий суддя, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 , прийшов до висновку про наявність в долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження достатніх фактичних даних ( фактів та інформації), які свідчать про можливу причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень тапогодився з прокурором, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вищевказаним ризикам, також суворість покарання за кримінальне правопорушення та особистість підозрюваного свідчить про те, що наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнані ним менш небезпечними ніж кримінальне переслідування та процедура виконання покарання.

Суд вважав, що ступінь ризиків, які стали підставою для обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час не зменшились.Врахувавши обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, слідчий суддя дійшов висновку, щона даний час не всі ділянки державного кордону України контролюються українською владою, а тому, підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування, суду, зокрема незаконно перетнути державний кордон України з метою уникнення кримінальної відповідальності, тому альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку підозрюваного.

Також суд вважав, що ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом, оскільки свідки ще не допитані судом.

Слідчий суддя вважав, що слідчим та прокурором доведена наявність обставин, які об`єктивно перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про обрання запобіжного заходу і є встановленим факт недостатності застосування інших більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного, а обраний відносно ОСОБА_7 запобіжний захід, з урахуванням його тривалості, не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та визначення розміру застави слідчим суддею було враховано особу підозрюваного, тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , суть пред`явленої підозри, кількість епізодів та тривалість протиправної діяльності, роль підозрюваного ОСОБА_7 в організованій групі, а тому слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність визначення розміру застави, яка перевищує межі, встановлені КПК України для тяжких злочинів, та вважав, що достатня застава у даному випадку для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, є в розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 908 400 грн.

Слідчий суддя вважав, що підстави для зменшення розміру застави, на даний час відсутні, адже такий розмір застави відповідає меті застосування запобіжного заходу, що не ставить під сумнів його дієвість, оскільки, виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь яким чином перешкоджати становленню істини у кримінальному провадженні. Вважав встановлені під час обрання запобіжного заходу ризики дійсними та триваючими, а тому, вони виключають, на даний час, можливість зміни міри запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 на більш м`який, у зв`язку з чим наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу як тримання під вартою, з раніше визначеним розміром застави.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком слідчого судді з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно практики Європейського суду з прав особи, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав особи, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав особи зазначив "що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання". (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, №182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_19 підозри,підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами та вказує на те, що він може здійснити дії, запобігання яким шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим. Докази, що надані суду, вказують на доведеність вказаних у клопотанні ризиків, передбачених п.п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Враховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим, маючи закордонний паспорт та, не маючи офіційного працевлаштування та джерел доходу, розуміючи можливе призначене йому покарання, яке передбачає конфіскацію майна, підозрюваний може вчинити дії, спрямовані на зміну місця проживання або переїзду до іншої країни (в тому числі, шляхом незаконного перетинання кордону, в умовах воєнного стану, шляхом використання корупційних зав`язків).

При цьому, колегія суддів бере до уваги, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Також підозрюваний може незаконно впливати на свідків, враховуючи, що їх не допитано судом абоперешкоджати іншим чином кримінальному провадженню, беручи до уваги його корупційні зв`язки серед правоохоронних органів, може створити штучні докази щодо своєї непричетності до вчиненого злочину.

Враховуючи, що ОСОБА_7 тривалий час вчинював злочини в складі організованої групи, є висока вірогідність що він може вчинити інше кримінальне правопорушення..

Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав особи та практиці Європейського суду з прав особи, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Мотиви прийнятого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка відповідає вимогам ст.196 КПК України.

З висновками слідчого судді суду першої інстанції щодо доведеності обґрунтованості підозри, наявності ризиків, передбачених п.п. 1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України та необхідності застосування до ОСОБА_7 саме такого запобіжного заходу, у вигляді тримання під вартою, із визначенням застави, погоджується і апеляційний суд.

За таких обставин, висновки слідчого судді належним чином мотивовані та наведені обґрунтовані підстави для продовження застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави, оскільки застосування до нього іншого, більш м`якого виду запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не буде достатнім для запобігання вказаним ризикам.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від суду або незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, колегія суддів бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину, може вдатися до відповідних дій.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

З урахуванням конкретних обставин вчинення злочину, який інкримінується підозрюваному, колегія суддів вважає, що у цьому провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту інтересів суспільства і держави в цілому.

А тому, враховуючи вищенаведені відомості, у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності підстав та обставин необхідності застосування саме такого запобіжного заходу, як тримання підозрюваного під вартою, оскільки, зважуючи на такий обсяг відомостей, матеріали судового провадження об`єктивно свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, як вжиття запобіжних заходів, у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, так як наявні у матеріалах провадження докази, формують внутрішнє переконання причетності ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, згідно підозри.

Крім того, згідно відомостей, що є наявними в матеріалах судового провадження, вбачається, що на час розгляду вказаного клопотання органом досудового розслідування по кримінальному провадженню не проведено усіх необхідних слідчих дій, у зв`язку з чим, є обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, які можуть перешкодити досудовому розслідуванню, внаслідок чого, такі обмежувальні заходи є виправданими.

Враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими слідчий обґрунтовує в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді, необхідність продовження застосування такого запобіжного заходу, як тримання підозрюваного під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваного та обставин кримінального провадження.

За таких обставин доводи захисника підозрюваного про недоведеність ризиків, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на наявних матеріалах провадження.Доказів того, що підозрюваний за станом здоров`я не може перебувати в умовах слідчого ізолятора суду не надано. Тому ці посилання не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги захисника.

Щодо застосування слідчим суддею відносно ОСОБА_7 застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, то, колегія суддів зазначає наступне.

Закон визначає сукупність обставин, а також критерії, якими повинен керуватися слідчий суддя, суд при визначенні у кожному конкретному випадку розміру застави. Такими обставинами є: 1) всі обставини кримінального правопорушення; 2) майновий та сімейний стан підозрюваного, обвинуваченого; 3) інші дані про його особу (наприклад, поведінка під час кримінального провадження); 4) ризики, передбачені в ст. 177 КПК, а критеріями - те, що розмір застави: а) достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та, водночас, б) не буде завідомо непомірним для нього. Це означає, що, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати за рішенням суду про звернення застави у дохід держави утримувала підозрюваного, обвинуваченого від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого - її внесення не призвело до втрати ним та його утриманцями засобів для гідного проживання людини.

Виходячи з мети застави, головним критерієм, за яким має бути визначений розмір застави є його достатність для забезпечення виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків. Саме така позиція міститься в рішеннях Європейського суду з прав людини.

Згідно з рішенням у справі «Мангурас проти Іспанії» суд зазначив, що суму застави необхідно оцінювати за ступенем впевненості, що можлива перспектива втрати застави буде діяти як достатній стримуючий фактор, щоб розвіяти будь-яке бажання втекти.

Аналогічної думки ЄСПЛ дотримався в справі «Істоміна проти України» де зазначив, що, гарантії передбачена пунктом 3 статті 5 Конвенції має на меті забезпечити не відшкодування будь-яких збитків, а лише присутність обвинуваченого на судовому засіданні.

Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Метою визначення такого альтернативного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, з тим щоб орган досудового розслідування зміг виконати завдання передбачені ст. 2 КПК України.

А тому, враховуючи підстави та обставини, визначені ч.ч.4,5 ст.182 КПК України, а також відомості щодо особи підозрюваного, суть пред`явленої підозри, кількість епізодів та тривалість протиправної діяльності, а також, беручи до уваги роль підозрюваного ОСОБА_7 в організованій групі, та враховуючи його майновий стан, колегія суддів дійшла висновку що саме такий розмір застави у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 908 400 грн. зможе достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених кримінальним процесуальним законом України, є співмірним та відповідає меті і завданням кримінального провадження.

Такий розмір застави є прийнятним з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Так, зокрема у рішенні від 20.11.2010 р. у справі «Мангурас проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені пунктом 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити явку обвинуваченого в судове засідання. Сума застави повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку. Іншими словами, розмір застави повинен визначатись тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Підстав вважати визначений розмір застави завідомо непомірним для підозрюваного, колегія суддів не вбачає. Більше того, під час апеляційного розгляду в судовому засіданні будь-яких нових доказів, ніж ті, які були досліджені слідчим суддею, стосовно непомірності вказаного розміру застави, стороною захисту не надано.

З огляду на значимі для цього провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції постановив рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких постановив відповідне рішення.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та відсутності на цей час підстав для зміни чи скасування судового рішення за доводами апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст. 376, 392, 393, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 13.08.2024 року щодо продовження щодо підозрюваного за ч.5 ст.27, ч.3 ст.28 ч.3 ст.368 КК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до 18.09.2024 року, включно, залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ _______________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4