Провадження № 1-кс/947/8812/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000725 від 09.06.2024 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Санжійка, Одеської області, громадянина України, українця, не одруженого, з середньо-спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, який на момент ймовірного вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу на посаді оператора відділення автоматизованих засобів управління роти зв`язку першого батальйону зв`язку військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_4 проходить військову службу за призовом під час мобілізації на посаді оператора відділення автоматизованих засобів управління роти зв`язку першого батальйону зв`язку військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат».

Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Батьківщини, незалежності і територіальної цілісності України є обов`язком громадян України та ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовці зобов`язані свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати і виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати і утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.

Згідно із вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника), на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.

Відповідно до вимог ст. ст. ст. ст. 11, 16, 127-130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 14 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно та неухильно виконувати накази командирів (начальників) у встановлений термін, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Згідно із ст. 13 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 2014 року №548-ХІV, кожен військовослужбовець повинен додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобіганню захворюванню та травматизму.

Так, ОСОБА_4 , 09 червня 2024 року, у невстановлений слідством час, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння (2,23 ‰ етилового спирту), достеменно знаючи, що керування транспортними засобами під впливом алкоголю заборонено, приступив до керування автомобілем ««HONDA ACCORD», реєстраційний номер НОМЕР_2 , тим самим позбавив себе можливості правильно орієнтуватися в дорожній обстановці, чим порушив вимоги п/п «а» п. 2.9. Правил дорожнього руху України (введені в дію 01.01.2002 постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, далі Правила), що зобов`язують водія:

- п. 2.9. «Водієві забороняється:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння чи перебуваючи під впливом наркотичних або токсичних речовин».

У подальшому, в зазначений день, приблизно о 15:50, водій ОСОБА_4 , діючи в порушення вимог п.п. 1.3; 1.5; 2.3 «б», «д»; 12.1, 13.1, 13.3 «Правил дорожнього руху України», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, якими передбачено, що:

- п. 1.3: учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими;

- п. 1.5: дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- п. 2.3 підпунктів «б», «д», б) для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

- п. 12.1: під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

- п. 13.1: водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу;

- п. 13.3: під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

Порушення виразилось в тому, що у зазначений вище день та час, ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем «HONDA ACCORD», реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснював рух по сухому чистому асфальтобетонному дорожньому покриттю проїзної частини автодороги М-27 «Одеса Чорноморськ», зі сторони міста Одеса у напрямку міста Чорноморськ.

Під час руху у вказаному напрямку, на 22 км вказаної автодороги, що проходить в межах АДРЕСА_2 , проїзна частина якої передбачала двосторонній рух з однією смугою для руху до у кожному напрямку, рухаючись зі на даний час не встановленою швидкістю руху, в світлу пору доби, в умовах необмеженої видимості, водій ОСОБА_4 не врахував дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, проявив неуважність та не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух «HONDA ACCORD», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та безпечно керувати ним, внаслідок чого при наближенні до перешкоди у вигляді рухомого транспортного засобу автомобіля марки «MERCEDES-BENZ S500», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який здійснював рух попереду у попутному напрямку, маючи реальну можливість об`єктивно виявити дану перешкоду для свого руху, не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу, в результаті чого здійснив зіткнення передньою правою частиною керованого ним автомобіля із задньою лівою частиною автомобіля марки «MERCEDES-BENZ S500», реєстраційний номер НОМЕР_3 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди:

пасажир автомобіля «HONDA ACCORD», реєстраційний номер НОМЕР_2 , - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження від яких загинув на місці пригоди;

пасажир автомобіля «HondaAccord», р/н НОМЕР_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому правого плеча з якими доставлений до КНП «Чорноморська лікарня».

Допущенні водієм ОСОБА_4 порушення вимог п.п. 1.3; 1.5; 2.3 «б», «д»; 12.1, 13.1, 13.3 «Правил дорожнього руху України», знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної події та настанням суспільно-небезпечних наслідків, у вигляді спричинення смерті пасажира автомобіля «HONDA ACCORD», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За вищевказаних обставин, 29.06.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогог ч. 3 ст. 286-1 КК України, за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані сп`яніння, якщо вони спричинили смерть потерпілого.

Слідчий за погодження з прокурором звертається до слідчого судді з клопотанням про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтовуючи клопотання наявністю необхідності запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні:

-прокурор клопотання про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав у повному обсязі, при цьому просив застосувати вказаний запобіжний захід з утриманням на Гаупвахті ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

-захисник заперечувала проти задоволення клопотання сторони обвинувачення, посилаючись на наступні обставини. Під час дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого переломовивиха правого кульшового суглобу, у зв`язку з травмою останній знаходився на постійному скелетному ви тяжінню, після зняття якого продовжує амбулаторне лікування, пересуватися може лише за допомогою милиць, обмежений у пересуванні, так як рекомендовано лікарями обмежуватися навантаження до загоєння травми. Крім того, адвокат ОСОБА_5 зауважила, що ОСОБА_4 повністю визнав свою провину у скоєному злочині, щиро кається, дав правдиві покази, сприяє розкриттю злочину, не може і не буд спливати на свідків чи потерпілих, так як за допомогою членів своєї родини приймає активну участь у відшкодуванні збитків потерпілим, до матеріалів провадження долучена заява потерпілого ОСОБА_10 про відсутність будь-яких претензій до підозрюваного ОСОБА_4 . Разом з тим, захисник зазначила, що ОСОБА_4 за час проходження військової служби характеризується виключно позитивно, що підтверджується наданою у судовому засіданні службовою характеристикою. Просила застосувати відносно підзахисного запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою. Адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні долучила письмові заперечення з додатками у вигляді службової характеристики, заяви потерпілого ОСОБА_8 , виписки-епікризу, які просила слідчого суддю врахувати;

-підозрюваний зазначив, що з підозрою згоден, щиро розкаявся у скоєному, просив суд застосувати відносно нього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, а також матеріали, надані сторонами в судовому засіданні, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» слідчий суддя застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 29.06.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1КК України.

Згідно п. 32 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Так, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України підтверджується стороною обвинувачення наступними матеріалами кримінального провадження: протоколом огляду місця події від 09.06.2024 року та схемою до нього, протоколом допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , протоколом огляду відеозапису на якому відображені обставини та механізм ДТП, висновок судової автотехнічної експертизи технічного стану ТЗ, висновком судової токсикологічної експертизи з дослідження вмісту етилового спирту в крові ОСОБА_4 та іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри, слідчий суддя враховує те, що діючий Кримінальний процесуальний кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» («Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

Долучені матеріали кримінального провадження, на даній стадії досудового розслідування є достатніми для висновку щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_4 , при цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі долучених до клопотання доказів, вирішує питання наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінальних правопорушень.

На підставі зазначеного, слідчий суддя суд вважає, що надані прокурором докази, які долучені до клопотання, на даній стадії досудового розслідування повністю доводять обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Вирішуючи питання наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, про які в своєму клопотанні зазначає сторона обвинувачення, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, суспільно-небезпечний характер, правопорушення слідчий суддя вважає доведеним стороною обвинувачення існування ризику передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризику можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

Крім того, слідчий суддя вважає наявним існування в рамках даного кримінального провадження ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України у вигляді можливого незаконного впливу підозрюваного ОСОБА_4 на свідків в рамках даного кримінального провадження.

Зокрема показаннями свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , на теперішній час в тому числі обґрунтовується пред`явлена ОСОБА_4 підозра. При цьому, у випадку подальшого направлення обвинувального акту відносно останнього до суду, з великою вірогідністю можливо припускати допит таких осіб безпосередньо в судовому засіданні судом, позаяк суд не може обґрунтовувати свої судові рішення показаннями, отриманими на стадії досудового розслідування стороною обвинувачення (за винятком випадків, передбачених ст. ст. 225, 615 КПК України).

Слід зауважити, що з огляду на специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні яких на теперішній час обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , процесуальні джерела доказів у вигляді показань відіграють надзвичайно важливу роль, що на переконання слідчого судді додатково підтверджує вірність доводів сторони обвинувачення відносно існування в рамках такого кримінального провадження наведеного ризику.

Крім того, слідчий суддя враховує, що першочергово стороною обвинувачення дане клопотання було скеровано до суду 02.07.2024 та у судовому засіданні 03.07.2024 за клопотанням прокурора розгляд такого клопотання про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 було відкладено на 05.08.2024, у зв`язку із перебуванням останнього на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні КНП «Чорноморська лікарня». При цьому, станом на теперішній час прокурором у судовому засіданні не надано відомостей щодо здійснення незаконного впливу з боку підозрюваного на свідків та потерпілих. В цьому ж розрізі, слідчий суддя вважає доцільним зауважити, що з огляду на тривалість часу, який сплинув з моменту дорожньо-транспортної пригоди, стороною обвинувачення не зафіксовано й дій з боку підозрюваного, спрямованих на переховування або ухилення від органу досудового розслідування. Крім того, попри нестабільний стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_4 , останній самостійно з`явився у судове засідання для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу відносно нього.

Щодо доводів сторони обвинувачення про існування в рамках означеного кримінального провадження ризиків, передбачених п. п. 2, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає, що зазначені ризики є не обґрунтованим, так як ОСОБА_4 в судовому засіданні з підозрою, пред`явленою йому органом досудового розслідування, погодився у повному обсязі, щиро розкаявся, крім того, прокурором ні в судовому засіданні, ні слідчим у клопотанні не доведено які саме речі, що не встановлені наразі органом досудового розслідування, враховуючи специфіку та характер інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, останній може спотворити, знищити або сховати та яким саме чином підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню.

Разом з тим, попри встановлені в судовому засіданні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, сторона обвинувачення, всупереч п. 6 ч. 1 ст. 184 КПК України, жодним чином не обґрунтовує неможливість запобігання таким ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання встановленим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки останнього впродовж досудового розслідування кримінального провадження, натомість, одна лише тяжкість кримінального правопорушення, у якому підозрюється особа, та тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою у вчиненні інкримінованого злочину, не можуть бути єдиною підставою для застосування відносно ОСОБА_4 виняткового та найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Так слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Як вбачається з п. 62 рішення ЄСПЛ у справі «Боротюк проти України», у всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів.

Так, слідчий суддя надає належну правову оцінку обставинам ймовірного вчинення підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також відомостей щодо його особи, а саме як встановлено в судовому засіданні підозрюваний є військовослужбовцем, за місцем проходження військової служби характеризується виключно позитивно, має постійне місце проживання на території Одеського району та раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Крім того, слідчий суддя при вирішенні питання міри запобіжного заходу враховує стан здоров`я підозрюваного, що в силу конституційних принципів є основоположною гарантією останнього. Так, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 під час означеної дорожньо-транспортної пригоди отримав травму закритого переломовивиха правого кульшового суглобу, унаслідок чого 09.06.2024 був госпіталізований до відділення анестезіології з палатами інтенсивної терапії, 10.06.2024 переведений до травматологічного відділення КНП «Чорноморська лікарня». Наразі підозрюваний може пересуватися лише за допомогою милиць, а також продовжує амбулаторне лікування.

На переконання слідчого судді наведені відомості та документи свідчать не тільки про стан здоров`я підозрюваного, але й вказують на те, що останній потребує отримання належної медичної допомоги.

При цьому, слідчий суддя не може не враховувати, що така медична допомога не обов`язково може надаватися за місцем фактичного мешкання підозрюваного, оскільки кожна особа має право самостійно обирати місце отримання такої медичної допомоги. Тобто слідчий суддя не виключає, що особа може звернутися за отриманням медичної допомоги в іншому місті (населеному пункті), що відповідно може викликати потребу у відлученні від власного місця проживання. Про вказане додатково свідчать й ті обставини, що звернення за наданням медичної допомоги іноді може носити незапланований характер.

Більше того, слідчий суддя не може залишити поза увагою й те, що з повідомленою підозрою ОСОБА_4 погоджується у повному обсязі, визнає вину та щиро кається у скоєному, при цьому, згідно наданої заяви від потерпілого ОСОБА_8 , останній до підозрюваного претензій не має, а ОСОБА_4 в свою чергу здійснює заходи щодо відшкодуванні збитків потерпілим.

Вищевказане у сукупності, на думку слідчого судді, свідчить про можливість запобігання встановленим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Зокрема, зобов`язання підозрюваного цілодобово не залишати приміщення власного домоволодіння, унеможливить вчинення підозрюваним дій, спрямованих на переховування від органів досудового розслідування та суду та незаконного впливу підозрюваним на свідків.

В свою чергу покладення на підозрюваного обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, в повній мірі забезпечуватиме належну процесуальну поведінку підозрюваного.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до переконання, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який відповідно до ст..184 КПК України полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, оскільки вказаний запобіжний захід є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та в повній мірі здатний запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 183, 194, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погодженого прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000725 від 09.06.2024 відносно ОСОБА_4 відмовити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 28.08.2024, в межах строку досудового розслідування, із забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням необхідності залишити житло під час оголошення повітряної тривоги та відвідування закладів охорони здоров`я.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 строком до 28.08.2024, в межах строку досудового розслідування, наступні процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

1. прибувати до органу досудового розслідування та суду за першою вимогою;

2. не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора та/або суду;

3. повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4. утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

5. здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

6. носити електронний засіб контролю.

Копію ухвали про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання до органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1