ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1781/24 Справа № 932/5568/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000698 від 04 червня 2023 року, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 на вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2024 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2024 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Згідно з обставинами, встановленими судом, 03.06.2023 року приблизно о 20.05 год. ОСОБА_7 , перебуваючи у гіпермаркеті «Епіцентр К», розташованому по вул. Запорізьке шосе, 62-к у м. Дніпро, достовірно знаючи, що на всій території України з 24.02.2022 року Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року введено воєнний стан, строк дії якого Указом Президента України від 02.05.2023 року № 3057-ІХ продовжено строком на 90 діб, реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, таємно, вчиняючи злочин в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу викрав майно, яке належить ТОВ «Епіцентр К», а саме: віскі «Ballantines Finest» об`ємом 1 л. та віскі «Jim Beam White» об`ємом 0,7 л. на загальну суму 1716,70 грн.

Після цього, ОСОБА_7 , утримуючи викрадене майно, вийшов за межі касової зони гіпермаркету та намагався залишити місце скоєння кримінального правопорушення, однак, виконавши всі дії, які він вважав необхідними для доведення злочину до кінця, не зміг його закінчити з причин, що не залежали від його волі, оскільки був зупинений працівниками охорони гіпермаркету з викраденим майном.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок змінити, звільнивши ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, адвокат посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину та його особі, внаслідок суворості.

На переконання захисника, призначаючи обвинуваченому покарання, суд помилково не встановив обставин, що пом`якшують покарання, а також дійшов необґрунтованого висновку про те, що процесуальна поведінка обвинуваченого та його показання у суді щодо обставин вчинення злочину не можуть бути розцінені як щире каяття. Захисник зазначає, що суд хоча і констатував наведені обставини, однак не розкрив у вироку їх змісту. При цьому, суд не навів у вироку мотивів неможливості виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства. Адвокат звертає увагу суду на те, що після викриття злочину ОСОБА_7 добровільно видав викрадене та запропонував сплатити грошові кошти, під час досудового розслідування та судового провадження надавав послідовні показання, а також визнав свою вину. Окрім цього, обвинувачений раніше не судимий, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягався, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце мешкання та реєстрації, займається підприємницькою діяльністю. При цьому, цивільний позов у справі заявлено не було, представник потерпілого під час судового розгляду вказав на відсутність претензій до нього, а прокурор у судових дебатах просив призначити обвинуваченому покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України. Що стосується кваліфікуючої ознаки вчинення злочину в умовах воєнного стану, то вона хоча і має місце, проте обстановка, в якій було вчинено злочин, не характеризувалась як така, що пов`язана з воєнними діями, та відомості про те, що обвинувачений будь-яким чином використовував умови воєнного стану, відсутні.

Серед іншого захисник зауважує, що під час досудового розслідування та судового розгляду свої права ОСОБА_7 захищав сам та не розумів в повній мірі такої обставини, як щире каяття. Більш того, ст. 75 КК України не передбачає обов`язкової наявності пом`якшуючих покарання обставин, на відміну від ст.ст. 69, 69-1 КК України.

Під час апеляційного розгляду від захисника обвинуваченого надійшло клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п.4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та захисника, які клопотання підтримали, прокурора, який проти закриття кримінального провадження не заперечував, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи клопотання, колегія суддів приходить до таких висновків.

Як вбачається з матеріалів провадження, висновки суду щодо правильності кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України прокурором не оскаржуються, а тому апеляційним судом не переглядаються.

З урахуванням цих обставин, суд надає оцінку виключно доводам захисника про необхідність закриття кримінального провадження на підставі п.4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України та при цьому доводи апеляційної скарги останнього не перевіряє.

Так, відповідно до ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Частиною 1 статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Законом України № 3886-ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набрав чинності 09.08.2024, внесено зміни до ст.51 КУпАП, відповідно до яких збільшено розмір суми збитків для настання кримінальної відповідальності за ст.185 КК України, оскільки розмір завданої майнової шкоди, має перевищувати 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп.169.1.1 п.169.1 ст.169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Колегією суддів встановлено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України було вчинено ОСОБА_7 03 червня 2023 року.

Враховуючи зміст положень Податкового кодексу України та Закону №3886-IX, розмір збитків, необхідний для притягнення до кримінальної відповідальності за крадіжку, вчинену у 2023 році, становить 2684 грн.

Як вбачається з матеріалів провадження, кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України ОСОБА_7 завдав збитки у розмірі 1716, 70 грн.

Таким чином, з огляду на те, що вартість майна, яким заволодів ОСОБА_7 , є меншою за розмір, з якого відповідно до Закону №3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, вчинене ним діяння не є кримінально караними.

Згідно з п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

З урахуванням наведених обставин, колегія суддів вважає слушними доводи захисника та приходить до висновку про необхідність задоволення його клопотання та скасування вироку щодо ОСОБА_7 із закриттям кримінального провадження на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Керуючись ст.ст.284, 407, 417, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2024 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 185 КК України, скасувати.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 185 КК України, закрити на підставі п.4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлена кримінальна відповідальність.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4