Справа № 944/3641/24
Провадження №1-кп/944/1068/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.08.2024м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Яворові обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 квітня 2024 року за № 0000131, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Дубно Рівненської області, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, із середньою спеціальною освітою, працює водієм у Фізичної особи підприємця ОСОБА_6 , не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 15 частиною 2 статті 305 Кримінального кодексу України,

встановив:

ОСОБА_4 28.04.2024 близько 08:00 год., прямуючи автомобілем «Мерседес Бенц», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з України до Республіки Польща через пункту пропуску через державний кордон для автомобільного сполучення «Краківець» митного поста «Краковець» Львівської митниці, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , умисно, незаконно, контрабандним способом, з приховуванням від митного контролю у спосіб, що утруднює виявлення, а саме: у поліетиленовому пакеті, поміщеному в коробці із сірниками, що перебувала в кишені светра, одягнутого на ОСОБА_4 , виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, намагався перемістити через митний кордон України особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, масою 0,0370 грам, однак свій намір до кінця не довів з незалежних від нього причин, оскільки того ж дня в період часу з 08:23 год до 14:15 год вказаний наркотичний засіб виявлено та вилучено працівниками правоохоронних органів в ході проведення особистого огляду та огляду місця події.

Своїми діями ОСОБА_4 здійснив закінчений замах на контрабанду наркотичного засобу, а саме замах на його переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 305 Кримінального кодексу України.

26 червня 2024 року між прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 була укладена угода про визнання винуватості відповідно до ст. ст. 468, 472 Кримінального процесуального кодексу України.

В угоді про визнання винуватості сторони виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 305 Кримінального кодексу України, які ніким не оспорюються, зазначили істотні для даного кримінального провадження обставини. Згідно з угодою ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому провадженні. В угоді про визнання винуватості сторони також узгодили призначення обвинуваченому покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу підозрюваного (повністю визнав винуватість у вчиненому злочині, позитивно характеризується за місцем проживання, вперше притягається до кримінальної відповідальності, критично ставиться до вчиненого), наявності обставин, що пом?якшують покарання (щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину), відсутності обставин, що обтяжують покарання та наслідків вчинення злочину, у кримінальному провадженні відсутній потерпілий і вчиненим підозрюваним злочином завдана шкода лише державним та суспільним інтересам, що в сукупності істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, та свідчить про наявність підстав для призначення на підставі ч. ч. 1, 2 ст. 69 Кримінального кодексу України іншого, більш м?якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 2 ст. 305 Кримінального кодексу України без застосування додаткового покарання у вигляді конфіскації майна. Таким чином, сторони досягли порозуміння щодо призначення ОСОБА_4 узгодженого покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 305 Кримінального кодексу України, враховуючи положення ч. ч. 1, 2 ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400,00 гривень, без застосування додаткового покарання у вигляді конфіскації майна.

Прокурор в судовому засіданні просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання, оскільки при її укладенні були дотримані вимоги Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 просив вказану угоду затвердити і призначити йому узгоджену міру покарання. Також пояснив, що угода укладена добровільно, він повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 Кримінального процесуального кодексу України, характер обвинувачення, норми ч. 5 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України, беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Захисник ОСОБА_7 у судовому засіданні підтримав зазначену угоду про визнання винуватості, просив її затвердити, зазначивши, що угода укладена обвинуваченим добровільно, в його присутності та відповідає вимогам, встановленим нормами Кримінального процесуального кодексу України.

Враховуючи наведене вище, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, суд дійшов висновку, що угоду про визнання винуватості слід затвердити з таких підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 Кримінального процесуального кодексу України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно із ст. 472 Кримінального процесуального кодексу України в угоді про визнання винуватості зазначаються, зокрема, її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, умови застосування спеціальної конфіскації, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

Суд з`ясував, що обвинувачений повністю розуміє свої права, передбачені п. 1 ч. 5 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України, наслідки укладення та затвердження угоди, визначені п. 1 ч. 1 ст. 473 цього Кодексу, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Також суд встановив та переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При перевірці угоди про визнання винуватості на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України судом встановлено, що угода у повному обсязі відповідає вимогам законодавства, дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 305 Кримінального кодексу України як замах на контрабанду наркотичного засобу, а саме замах на його переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.

Умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, відсутні будь-які підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, обвинувачений спроможний виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, узгоджене сторонами покарання, враховуючи положення ч. ч. 1, 2 ст. 69 Кримінального кодексу України, у виді штрафу в розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400,00 гривень, без застосування додаткового покарання у вигляді конфіскації майна, відповідає загальним засадам призначення покарання та санкціям ч. 1 ст. 369 Кримінального кодексу України.

Також зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 Кримінального процесуального кодексу України.

Отже, враховуючи встановлені обставини, суд дійшов до висновку, що укладена між прокурором та підозрюваним угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання, суд враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не перебуває на обліку у психіатра та нарколога, повністю визнав винуватість у вчиненому злочині, позитивно характеризується за місцем проживання, вперше притягається до кримінальної відповідальності, критично ставиться до вчиненого, а також ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Як обставини, які пом`якшують покарання, передбачені до ст. 66 Кримінального кодексу України, суд визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставин, які відповідно до ст. 67 Кримінального кодексу України обтяжують покарання, судом не встановлено.

Положення ст. 69 Кримінального кодексу України дозволяють за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, з урахуванням особи винного, призначити інший, більш м`який вид покарання, не зазначений в санкції статті.

На підставі викладеного, враховуючи обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також враховуючи особу обвинуваченого, суд вважає за можливе призначення покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 305 Кримінального кодексу України із застосуванням положень ст. 69 Кримінального кодексу України у виді штрафу.

Крім того, постановою слідчого в ОВС І відділення слідчого відділу Управління СБУ України у Львівській області від 29 квітня 2024 року визнано речовими доказами: светр кольору хакі із написом «Vintage co Original», що належить ОСОБА_4 ; коробку з-під сірників, із зображенням козака, із сірниками; поліетиленовий зіп-пакет, у якому поміщена речовина рослинного походження зеленого кольору (канабіс), вагою брутто 0,3 грама; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 28.04.2024 на 1 арк.; митну декларацію ОСОБА_4 від 28.04.2024 на 1 арк.; завірену копію контрольного талону №097492 від 28.04.2024 на 1 арк.

Також ухвалою слідчого судді Галицького районного суду Львівської області від 02 травня 2024 року накладено арешт на описані вище речові докази.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 Кримінального процесуального кодексу України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що слід скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду Львівської області від 02 травня 2024 року на описані вище речові докази.

Згідно з нормами ч. ч. 9, 10 ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. При цьому, гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку; майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується; документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що светр кольору хакі із написом «Vintage co Original», що належить ОСОБА_4 слід повернути ОСОБА_4 , коробку з-під сірників, із зображенням козака, із сірниками; поліетиленовий зіп-пакет, у якому поміщена речовина рослинного походження зеленого кольору (канабіс), вагою брутто 0,3 грама, слід знищити, акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 28.04.2024 на 1 арк.; митну декларацію ОСОБА_4 від 28.04.2024 на 1 арк.; завірену копію контрольного талону №097492 від 28.04.2024 на 1 арк., слід залишити в матеріалах кримінального провадження.

Також у кримінальному провадженні здійснено процесуальні витрати на проведення судових експертиз у загальному розмірі 1893 грн 20 коп, що підтверджується відповідною довідкою Львівського НДЕКЦ МВС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Кримінального процесуального кодексу України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Отже, з ОСОБА_4 слід стягнути витрати на залучення експерта в розмірі 1893 грн 20 коп.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Керуючись ст. ст. 100, 394, 424, 468, 469, 471, 472, 473, 474, 475 Кримінального процесуального кодексу України,

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 26 червня 2024 року, укладену в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 квітня 2024 року за № 0000131, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 15 частиною 2 статті 305 Кримінального кодексу України, між підозрюваним ОСОБА_4 і прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 15 частиною 2 статті 305 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання із застосуванням статті 69 Кримінального кодексу України у виді штрафу в розмірі 1200 (одна тисяча двісті) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 (двадцять тисяч чотириста) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 1893 (одна тисяча вісімсот дев`яносто три) гривні 20 копійок.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду Львівської області від 02 травня 2024 року, на речові докази: светр кольору хакі із написом «Vintage co Original», що належить ОСОБА_4 ; коробку з-під сірників, із зображенням козака, із сірниками; поліетиленовий зіп-пакет, у якому поміщена речовина рослинного походження зеленого кольору (канабіс), вагою брутто 0,3 грама; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 28 квітня 2024 року на 1 арк; митну декларацію ОСОБА_4 від 28 квітня 2024 року на 1 арк; завірену копію контрольного талону № 097492 від 28 квітня 2024 року на 1 арк.

Речовий доказ светр кольору хакі із написом «Vintage co Original», що належить ОСОБА_4 - повернути законному володільцю ОСОБА_4 .

Речові докази: коробку з-під сірників, із зображенням козака, із сірниками, поліетиленовий зіп-пакет, у якому поміщена речовина рослинного походження зеленого кольору (канабіс), вагою брутто 0,3 грама - знищити.

Речові докази: акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 28 квітня 2024 року на 1 арк; митну декларацію ОСОБА_4 від 28 квітня 2024 року; завірену копію контрольного талону № 097492 від 28 квітня 2024 року на 1 арк - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Яворівський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених частиною 3 статті 394 Кримінального процесуального кодексу України, а саме:

- обвинуваченим і його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_1