Справа №463/7378/24
Провадження №1-кс/463/6023/24
УХВАЛА

слідчого судді

08 серпня 2024 року місто Львів

Cлідча суддя Личаківського районного суду міста Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржниці ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

встановила:

Скаржниця Феценець- ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді із скаргою та просить зобов`язати уповноважену особу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, вчинити дію в порядку вимог ст. 214 КПК України за її зверненням (вих. №102-023 від 01.08.2024) щодо внесення в Єдиний реєстр досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінальних правопорушень, про що повідомити заявника у відповідності до ст. 60 КПК України та надати заявнику витяг з ЄРДР.

В обґрунтування поданої скарги покликалася на те, що 01.06.2024 вона звернулася з письмовою заявою до Генерального прокурора України щодо службового недбальства посадовими особами Івано-Франківського міського суду (вих. №102-023 від 01.08.2024). В заяві було зазначено, що 26.01.2022 подала до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області позовну заяву про захист та реалізацію закріплених Конституцією та чинним законодавством прав та свобод: скасування незаконного наказу та поновлення її на роботі. Позовна заява прийнята судом 26.01.2022 за вх. №3596. Не зважаючи на це зазначена позовна заява так і не була передана на автоматизований розподіл щодо визначення судді і в подальшому зникла, що призвело до її не розгляду. Також зазначено, що 27.05.2024 із Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області отримано лист, в якому три рази повторюється фраза, що в рамках судової справи 26.01.2022 рішення не ухвалювалося. В заяві про злочин нею не зазначалося факту вчинення кримінального правопорушення саме суддею, а наводилися факти не розподілу позовної заяви службовими особами суду, тобто вчинення службової недбалості. Заяву від 01.06.2024 було направлено до Генерального прокурора, звідти направлено до Івано-Франківської обласної прокуратури, а звідти до П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові. 30.07.2024 отримано відповідь Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо відсутності підстав для внесення відомостей в ЄРДР з мотивів не зазначення достатніх відомостей про вчинення суспільно-небезпечного діяння, а тому вимушена звернутися до слідчого судді.

Скаржниця ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги скарги підтримала та наполягала на її задоволенні.

Представник Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Львові будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання не прибув, причини не прибуття не повідомив.

Оскільки відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги, а тому слідчим суддею, з урахуванням думки скаржниці, прийнято рішення про розгляд скарги за фактичної явки сторін.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши надані матеріали скарги, слідча суддя дійшла наступного висновку.

Статтею 55 Конституції України кожному громадянину гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових і службових осіб.

Згідно зі ст. 8 Конституції України норми Конституції є нормами прямої дії. Звернення до суду за захистом конституційних прав і свобод людини гарантується.

При розгляді питання про можливість оскарження бездіяльності слідчого під час досудового розслідування суд враховує також положення міжнародно-правових норм, які є частиною національного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожен при вирішенні питання про його права та обов`язки або при висуненні проти нього будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий судовий розгляд протягом розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Одним з основних складових у системі справедливого судочинства є доступ до суду.

Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права і свободи, викладені у Конвенції, порушуються, має право на ефективний спосіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які діяли як офіційні особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 КПК України кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим кодексом.

Главою 26 КПК визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування. Частиною 1 ст. 303 КПК передбачено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора підлягають оскарженню під час досудового провадження та ким (заявником, потерпілим, підозрюваним, володільцем майна тощо) такі рішення, дії або бездіяльність можуть бути оскаржені.

Так, забезпечуючи принцип доступу до правосуддя, в порядку ст. 21 КПК України та ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, слідчим суддею Личаківського районного суду м. Львова 07 серпня 2024 року відкрито провадження та призначено скаргу до розгляду з метою з`ясування фактичних обставин скарги безпосередньо в судовому засіданні за участю сторін.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, під час досудового розслідування можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

Разом з тим, до ЄРДР вносяться не будь-які заяви, які надходять до органів досудового розслідування, а лише ті, що містять відомості про кримінальне правопорушення, коли такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Відповідно до ч. 4 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Разом з тим, зміст ч. 1 ст. 214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого, дізнавача чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого чинним КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Тобто, з врахуванням вищенаведеного, реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення (внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, передбачено положеннями ч. 1 ст. 214 КПК України, а прийняття і реєстрація заяв, передбачено положеннями ч. 4 ст. 214 КПК України).

У межах процедури оскарження бездіяльності щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий, прокурор або інша службова особа, дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Як вбачається з матеріалів скарги, ОСОБА_3 звернулася до Генерального прокурора України (яку направлено до Івано-Франківської обласної прокуратури, а звідти до П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові) із заявою від 01 червня 2024 року про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом вчинення кримінального правопорушення службовими особами Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області. У вказаній заяві ОСОБА_3 повідомляє про обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, службової недбалості службовими особами Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, що проявилося у невнесенні справи до автоматизованої системи, що в подальшому призвело до її не розгляду.

Із листа-відповіді ТУ ДБР у м. Львові від 11 липня 2024 року вбачається, що в даному випадку подана скаржницею заява не містить достатніх відомостей про вчинення кримінального правопорушення.

Крім цього, із долученої до матеріалів скарги відповіді встановлено, що в період 2021-2024 в провадженні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області перебувало три справи ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення, та зобов`язання виплатити заробітну плату за час відсторонення. Відомості про позов від 26.01.2022 відсуні. У перших двох випадках матеріали позову повернуто. У третьому в задоволенні позову відмовлено. Тобто, фактично скаржниця не згідна із результатом розгляду поданих нею позовних заяв про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення. Проте, заміть того, щоб скористатись правом оскарження зазначених рішень до вищих інстанцій, вважає, що звернення із заявою про злочин в більшій мірі відповідатиме захисту її інтересів.

Слідча суддя звертає увагу на те, що наявність в чинному КПК України спрощеного порядку прийняття та реєстрації всіх без винятку заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення (дійсних чи надуманих) може зробити можливим внесення будь-якої інформації до Єдиного реєстру досудових розслідувань і відкриття, іноді безпідставного, кримінального провадження.

Відтак, слідча суддя дійшла висновку, про те, що, заява ОСОБА_3 не містить інформації, яка б вказувала на наявність обставин, що можуть свідчити про вчинення посадовими особами Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області кримінального правопорушення, тому правові підстави для внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінального правопорушення, відсутні.

З огляду на наведене, слідча суддя повно і об`єктивно дослідивши матеріали провадження, дійшла обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_3 , на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки така заява не містить конкретних фактичних даних, які б вказували на наявність обставин, що можуть свідчити про вчинення посадовими особами Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань слід відмовити.

Керуючись ст. 303-304, 307, 309, 376 КПК України, слідча суддя,

постановила:

у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено о 08 год. 30 хв. 12 серпня 2024 року

Слідча суддя ОСОБА_1