Провадження №1-кп/761/504/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2024 року місто Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження №0008170 від 29 липня 2018 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у місті Лисичанськ Луганської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

раніше судимого:

1) вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 17 лютого 2000 року за ст.17 ч.3 ст.81, ч.3 ст.81, ч.3 ст.140, ч.3 ст.141, ст.44, ст.42 КК України (1960 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;

2) вироком Вишгородського районного суду Київської області від 20 вересня 2002 року за ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ст.15 ч.2 ст.289, ч.1 ст.70, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців;

3) вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 19 червня 2008 року за ч.2 ст.187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років з конфіскацією майна;

4) вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 14 лютого 2020 року за ч.3 ст.185, ч.2 ст.190, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

5) вироком Ковпаківського районного суду міста Суми від 05 червня 2020 року за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки; на підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 14 лютого 2020 року, більш суворим покаранням, призначеним за даним вироком, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;

6) вироком Зарічного районного суду міста Суми від 17 червня 2021 року за ч.2 ст.185, ч.3 ст.187, ч.1 ст.357, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років з конфіскацією майна, крім житла; на підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Ковпаківського районного суду міста Суми від 05 червня 2020 року, більш суворим покаранням, призначеним за даним вироком, остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 7 (сім) років з конфіскацією майна, крім житла; Ухвалою Сумського апеляційного суду від 27 січня 2022 року вирок суду першої інстанції від 17.06.2021 року залишено без змін;

7) вироком Ковпаківського районного суду міста Суми від 03 листопада 2023 року за ч.3 ст.190 КК України до позбавлення волі на строк 6 (шість) років; на підставі ст.71 КК України частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Зарічного районного суду міста Суми від 17 червня 2021 року та остаточно призначене покарання у вигляді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 6 (шість) місяців; Ухвалою Сумського апеляційного суду від 02 вересня 2024 року вирок суду першої інстанції від 03.11.2023 року залишено без змін;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України

за участю сторін кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 (у режимі відеоконференції),

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , за невстановлених слідством обставин, вступив у злочинну змову з невстановленою слідством особою чоловічої статі, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, направлену на відкрите викрадення чужого майна із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно та подальше обернення його на свою користь.

З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на відкрите викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, вчинене повторно, ОСОБА_5 разом з невстановленою слідством особою, прибули 28 липня 2018 року, у невстановлений слідством час за адресою: АДРЕСА_3 , та зайшли до під`їзду № 8.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне, відкрите викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб та подальше обернення його на свою користь, ОСОБА_5 разом із невстановленою особою піднялись по сходах та зупинились між 1-м та 2-м поверхами під`їзду № 8 будинку АДРЕСА_3 , де почали очікувати на будь кого з жителів вказаного під`їзду.

28 липня 2018 року приблизно о 20:55 годині, ОСОБА_5 та невстановлена особа, помітили, що до під`їзду зайшов раніше не знайомий їм чоловік та з метою реалізації свого злочинного умислу, оточили потерпілого ОСОБА_6 . В результаті чого невстановлена слідством особа схопила потерпілого за шию стоячи позаду, а ОСОБА_5 в цей час стояв перед потерпілим.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, невстановлена особа, перебуваючи між 1-м та 2-м поверхами під`їзду № 8 за адресою: АДРЕСА_3 , стояла позаду та притримувала ОСОБА_6 за шию, для того, щоб останній не зміг чинити опору, а ОСОБА_5 в цей час перебуваючи перед потерпілим, відкрито витягнув з карману шортів, які були одягнуті на потерпілого, мобільний телефон марки «VIAAN» моделі «V11» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , вартістю 440 гривень, всередині якого знаходилась сім-карта мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_3 , на рахунку якої знаходились грошові кошти у сумі 16 гривень та гаманець вартістю 20 гривень, в якому знаходились грошові кошти у розмірі 500 гривень.

Всього ОСОБА_5 та невстановлена особа за попередньою змовою групою осіб, повторно, відкрито викрали чуже майно, що належить ОСОБА_6 на загальну суму 976 гривень, чим завдали потерпілому матеріальної шкоди. В подальшому ОСОБА_5 та невстановлена особа чоловічої статі, утримуючи при собі викрадене майно, з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, майном розпорядились на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України, а саме: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні повністю визнав винуватість в інкримінованому злочині та пояснив, що заволодів майном потерпілого за обставинами, викладеними в обвинувальному акті та встановленими в судовому засіданні.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, в звязку з чим, відповідно до положень ст.325 КПК України, судом було визнано можливим з`ясувати всі обставини, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, у відсутність потерпілого.

Прокурор та обвинувачений в судовому засіданні вважали за можливе розглянути зазначене кримінальне провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

За таких обставин, суд вважає недоцільним дослідження доказів відносно тих обставин, які ніким не оспорюються і обмежується допитом обвинуваченого в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України та дослідженням характеризуючих матеріалів. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники процесу зміст обставин, які ніким не оспорюються, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що в такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Судом встановлено, що наявні підстави для визнання винуватості обвинуваченим, оскільки з реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що при досудовому розслідуванні зібрано достатньо доказів для обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, а тому визнання обвинуваченим винуватості є цілком виправданим.

Оцінивши в сукупності всі докази у справі, в межах обраного обсягу та порядку, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 винний у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Згідно із ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

У відповідності до вимог ст. 50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженого та запобігав вчиненню нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_3 раніше судимий, вчинив тяжкий злочин, характеризується посередньо, має на утриманні дочку 2015 року народження.

Суд визнає обставиною, яке пом`якшує покарання ОСОБА_3 : щире каяття.

Суд визнає обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_3 : рецидив злочинів.

З урахуванням обставин справи, особи обвинуваченого, позиції прокурора, суд призначає покарання ОСОБА_3 у вигляді позбавлення волі у межах санкції статті кримінального закону, оскільки вважає, що виправлення обвинуваченого, а також попередження можливості вчинення ним нових злочинів можливо лише в умовах ізоляції від суспільства.

Оскільки ОСОБА_3 скоїв дане кримінальне правопорушення до винесення вироку Ковпаківського районним судом міста Суми від 03 листопада 2023 року, остаточне покарання суд призначає за сукупністю кримінальних правопорушень згідно з положеннями ч.4 ст.70 КК України, застосовуючи принцип визначення остаточного покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Судом досліджені документи щодо притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності, з яких вбачається наступне.

Вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 14 лютого 2020 року ОСОБА_3 засуджений за ч.3 ст.185, ч.2 ст.190, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, початок строку покарання рахується з 14 лютого 2020 року. Під час судового розгляду вказаного кримінального провадження ОСОБА_3 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 10 вересня 2018 року, але 17 вересня 2018 року ОСОБА_3 був звільнений з-під варти, у зв`язку з зміною запобіжного заходу на заставу, яка внесена.

Вироком Ковпаківського районного суду міста Суми від 05 червня 2020 року ОСОБА_3 засуджений за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки; на підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 14 лютого 2020 року, більш суворим покаранням, призначеним за даним вироком, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки; початок строку покарання рахується з 05 червня 2020 року.

Вироком суду ОСОБА_3 зараховано у строк покарання період з 10 вересня 2018 року по 17 вересня 2018 року (включно), а також з 14 лютого 2020 року по 05 червня 2020 року.

Вроком Зарічного районного суду міста Суми від 17 червня 2021 року ОСОБА_3 засуджений за ч.2 ст.185, ч.3 ст.187, ч.1 ст.357, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років з конфіскацією майна, крім житла; на підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Ковпаківського районного суду міста Суми від 05 червня 2020 року, більш суворим покаранням, призначеним за даним вироком, остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 7 (сім) років з конфіскацією майна, крім житла; початок строку покарання рахується з 17 вересня 2019 (дві тисячі дев`ятнадцятого) року;

Вироком суду ОСОБА_3 зараховано у строк покарання період за попереднім вироком Ковпаківського районного суду міста Суми.

Ухвалою Сумського апеляційного суду від 27 січня 2022 року вирок суду першої інстанції від 17.06.2021 року залишено без змін.

Ухвалою Зарічного районного суду міста Суми від 24 квітня 2024 року виправлена описка у вироці Зарічного районного суду міста Суми від 17 червня 2021 року, а саме вказано, що початок строку покарання ОСОБА_3 рахується з 17 вересня 2018 (дві тисячі вісімнадцятого) року. В ухвалі зазначено посилання, що згідно з протоколом затримання від 17 вересня 2018 року ОСОБА_3 був затриманий на підставі ухвали Ковпаківського районного суду міста Суми від 06 вересня 2018 року (справа №592/5878/18).

Вироком Ковпаківського районного суду міста Суми від 03 листопада 2023 року ОСОБА_3 засуджений за ч.3 ст.190 КК України до позбавлення волі на строк 6 (шість) років; на підставі ст.71 КК України частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Зарічного районного суду міста Суми від 17 червня 2021 року та остаточно призначене покарання у вигляді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 6 (шість) місяців; початок строку покарання рахується з 03 листопада 2023 року.

Під час судового розгляду вказаного кримінального провадження ОСОБА_3 запобіжний захід не обирався, оскільки ухвалою Ковпаківського районного суду міста Суми від 17 лютого 2022 року ОСОБА_3 був тимчасово залишений у ДУ «Сумський слідчий ізолятор» на час судового розгляду даного кримінального провадження, тобто відбував покарання за попереднім вироком.

Ухвалою Сумського апеляційного суду від 02 вересня 2024 року вирок суду першої інстанції від 03.11.2023 року залишено без змін.

Таким чином, суд зараховує у строк відбуття покарання за даним вироком, покарання, до якого зараховані:

1) Вироком Ковпаківського районного суду міста Суми від 05 червня 2020 року строк з 10 вересня 2018 року по 17 вересня 2018 року (включно), а також з 14 лютого 2020 року по 05 червня 2020 року;

2) Вироком Зарічного районного суду міста Суми від 17 червня 2021 року строк з 17 вересня 2018 року, строк покарання рахується з 17.06.2021 року;

3) Вироком Ковпаківського районним судом міста Суми від 03 листопада 2023 року, строк покарання рахується з 03.11.2023 року,

а саме строк відбування покарання за вказаними вироками в період з 10 вересня 2018 року по 09 жовтня 2024 року, включно.

Цивільний позов не заявлявся, процесуальні витрати - відсутні.

Речові докази: 2 (два) диски з відеозаписами, на яких зафіксовано ОСОБА_3 та іншу особу, матеріали у відношенні якої виділені в окреме провадження, які 28.07.2018 року за допомогою банківської картки ОСОБА_6 в банкоматі намагалися отримати грошові кошти, а 29.07.2018 року заклали в кредитній установі мобільний телефон мобільний телефон ОСОБА_6 марки «VIAAN» моделі «V11», зберігаються в матеріалах виділеного кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним за ч.2 ст.186 Кримінального кодексу України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, застосувавши принцип визначення остаточного покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим поглинути покарання, призначене даним вироком, покаранням, призначеним вироком Ковпаківського районним судом міста Суми від 03 листопада 2023 року та остаточно призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 6 (шість) місяців.

Строк покарання засудженому ОСОБА_3 рахувати з 10 жовтня 2024 року.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 не обирався, оскільки він відбуває покарання у ДУ «Сумський слідчий ізолятор».

Зарахувати у строк відбування покарання термін знаходження ОСОБА_3 під вартою з 10 вересня 2018 року по 09 жовтня 2024 року, включно.

На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошенням може бути подана апеляція до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Києва, а засудженим, що тримається під вартою, у той же строк з моменту вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1