Справа № 760/1824/24 Суддя в І-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/4115/2024 Суддя в 2-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника (в режимі ВКЗ) - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0000229 від 12.12.2023 року за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 26 березня 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 26 березня 2024 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Видне Московської області Російської Федерації, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого,

засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років;

вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати.

Відповідно до вироку, ОСОБА_8 12.12.2023 приблизно о 16:00 год., перебуваючи на території залізничного вокзалу «Центральний», розташованому за адресою: м. Київ, пл. Вокзальна, 1, познайомившись з раніше невідомим йому ОСОБА_9 , який мав при собі сумку чорного кольору з матеріалу, схожого на шкіру, яка матеріальної цінності не становить, всередині якої був мобільний телефон «Nokia С21», синього кольору, вартістю 2155 грн. 25 коп. (згідно з висновком експерта №СЕ-19/111-23/67289-ТВ від 18.12.2023), з сім-картами «Київстар», номер НОМЕР_1 , та «Лайф», номер НОМЕР_2 , які матеріальної цінності не становлять, грошові кошти в кількості 1000 гривень, однією купюрою, окуляри оптичні з темною оправою, які матеріальної цінності не становлять, пачка цигарок «Честерфілд», яка матеріальної цінності не становить, зошит з особистими нотатками, який матеріальної цінності не становить, зарядний пристрій білого кольору, який матеріальної цінності не становить, юсб-кабель, який матеріальної цінності не становить, навушники білого кольору, які матеріальної цінності не становлять, зарядний пристрій «Nokia», який матеріальної цінності не становить, і в цей момент в ОСОБА_8 виник злочинний корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна з метою особистого збагачення, повторно, в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна з метою особистого незаконного збагачення за рахунок чужого майна, діючи повторно, в умовах воєнного стану, спілкуючись із потерпілим ОСОБА_9 на різні теми, ОСОБА_8 запропонував останньому попити кави біля кіоску «Ідеаліст» за столиком, що за вищевказаною адресою, в ході чого у потерпілого ОСОБА_9 відстебнувся ремінець на його сумці чорного кольору, на що ОСОБА_8 , з метою послаблення пильності, запропонував йому покласти дану сумку до рюкзака потерпілого, на що потерпілий, не здогадуючись про злочинні наміри ОСОБА_8 , погодився. В подальшому ОСОБА_8 , нагнувшись до рюкзака потерпілого ОСОБА_9 , який знаходився на підлозі, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, імітуючи поміщення сумки потерпілого до його рюкзака, непомітно для потерпілого повісив вищевказану сумку собі на плече, сховавши сумку потерпілого у себе за спиною, після чого, відійшов від потерпілого під приводом придбати кави, та утримуючи при собі викрадене майно, належне потерпілому ОСОБА_9 , місце вчинення злочину покинув, завдавши потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму 3155 гривень 25 копійок.

В апеляційній скарзі захисник вважає вирок незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказав на такі обставини, як молодий вік обвинуваченого, щире каяття, незначний предмет правопорушення, повернення викраденого майна потерпілому, відсутність претензій з боку потерпілого до обвинуваченого. Також вказав на сумнівність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки в м. Києві не ведуться бойові дії з квітня 2022 року, а тому вважає правильною кваліфікацію за ч. 2 ст. 185 КК України. Відтак, просив вирок змінити в частині призначеного покарання, призначивши ОСОБА_8 мінімально можливе покарання та звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ч. 1 ст.75 КК України з мінімально можливим іспитовим строком.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити; прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів провадження та оскаржуваного вироку, судовий розгляд вказаного кримінального провадження проводився в суді першої інстанції в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому висновки суду в частині встановлених фактичних обставин вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, які не оспорювались і стосовно яких докази судом не досліджувались та в частині доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 апеляційним судом не перевіряються.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника в частині неправильної кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.4 ст. 185 КК України за кваліфікуючою ознакою «вчинення злочину в умовах воєнного стану», то вони є безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати ККС Верховного Суду від 15.01.2024р. у справі № 722/594/22, за ч. 4 ст. 185 КК України кримінальна відповідальність передбачена за вчинення кримінального правопорушення в умовах воєнного або надзвичайного стану на території, на якій він введений.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указами Президента України №64/2022 від 24.02.2022, №133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, №341/2022 від 17.05.2022, №573/2022 від 12.08.2022, №757/2022 07.11.2022 та № 58/2023 від 06.02.2023 затвердженими відповідно законами України №2402-ІХ від 24.02.2022, №2119-ІХ від 15.03.2022, №2212-ІХ від 21.04.2022, №2263-ІХ від 22.05.2022, №2500-IX від 15.08.2022, № 2738-IX від 16.11.2022 та №2915-ІХ від 07.02.2023, № 3057-IX від 02.05.2023, № 451-IX від 18.08.2023, №734/2023 від 06.11.2023 в Україні діє правовий режим воєнного стану з 24.02.2022 по теперішній час.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 було вчинено ним 12.12.2023р., тобто під час дії правового режиму воєнного стану на території України.

Отже доводи захисника щодо неправильної кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.4 ст. 185 КК України за кваліфікуючою ознакою «вчинення злочину в умовах воєнного стану», оскільки на території м. Києва активні бойові дії не ведуться, є безпідставними.

Також не ґрунтуються на вимогах законодавства доводи захисника щодо можливості застосування до обвинуваченого мінімально можливого покарання та можливості звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ч. 1 ст.75 КК України.

За змістом ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, поведінка обвинуваченого, спосіб та характер вчиненого, дані про особу обвинуваченого, які містяться в матеріалах провадження, а саме те, що він на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, офіційно не працевлаштований, що свідчить про відсутність в нього постійного джерела доходу, за місцем проживання характеризується посередньо, за місцем відбуття покарання характеризується негативно, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих кримінальних правопорушень, за які відбував покарання в місцях позбавлення волі, після звільнення з місць позбавлення волі, маючи незняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, через невеликий проміжок часу знову вчинив умисне кримінальне правопорушення, наявність лише однієї пом`якшуючої покарання обставини, а саме щирого каяття, на думку колегії суддів, вказують на підвищену суспільну небезпеку обвинуваченого ОСОБА_8 та неможливість досягнення мети покарання, зокрема виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень за умови звільнення від відбування покарання з випробуванням. З урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для застосування положень ст. 75 КК України при призначенні обвинуваченому покарання за ч. 4 ст. 185 КК України.

Також відсутні підстави для зменшення розміру призначеного обвинуваченому покарання, оскільки покарання призначено ОСОБА_8 в мінімальних межах санкції ч.4 ст. 185 КК України.

Наведене у своїй сукупності указує на необґрунтованість апеляційної скарги захисника та відсутність підстав для її задоволення.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що ті обставини, на які посилається захисник в апеляційній скарзі як на підстави для застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України, були належним чином враховані судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання за ч. 4 ст. 185 КК України та не приводять колегію суддів до переконання про можливість застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України. Більше того, колегія суддів звертає увагу на те, що відсутність претензій потерпілого та повернення йому викраденого майна зумовлене не діями самого обвинуваченого, який самостійно повернув викрадене майно та вибачився перед потерпілим, а діями правоохоронних органів, які при затриманні обвинуваченого ОСОБА_8 вилучили викрадене майно та повернули його потерпілому ОСОБА_9 .

Враховуючи викладене, вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 26 березня 2024 року щодо ОСОБА_8 є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування не вбачається, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за необхідне залишити вирок без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 26 березня 2024 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвалу може бути оскаржено у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в той же строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4