Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/553/24 Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Категорія ст. 111 КК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2024 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 наухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21.10.2024, якою стосовно підозрюваного

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, з повною загальною середньою освітою, розлучений, на утриманні 1 малолітня дитина, не працює, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до затримання проживав за адресою: АДРЕСА_2 , громадянину України, раніше не судимий,

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000091,за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 113 КК України, строком на 60 днів, тобто з 21.10.2024 по 19.12.2024 включно, без визначення застави.

На підстави п. 1 ч. 6 ст. 206 КПК України зобов`язано посадових осіб ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» та філії ДУ "Центр охорони здоров`я ДКВС України" в Черкаській та Кіровоградській областях забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:

Старший слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ в Кіровоградській області ОСОБА_9 за погодженням з начальником відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18.10.2024 з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0000091,за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 113 КК України.

В обґрунтування свого клопотання слідчий посилається на те, що в ОВС слідчого відділу УСБУ в Кіровоградській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженні № 0000091,за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 113 КК України.

27.08.2024 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч.2 ст. 111 КК України.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28.08.2024 до ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, також встановлено обґрунтованість повідомленої підозри за ч. 2 ст. 28 ч.2 ст. 111 КК України та наявність ризиків, які передбачені 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Відомостей про оскарження ухвали сторонами не надано.

04.09.2024 ОСОБА_8 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч.2 ст. 111, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 113 КК України.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21.10.2024 продовжено строк досудового розслідування до 27.12.2024.

В клопотанні про продовження строків тримання під вартою на 60 діб, зазначено, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні умисних корисливих особливо тяжких злочинів з метою ослаблення держави, в умовах воєнного стану, в період збройної агресії, на замовлення представників іноземної держави агресора розвідувальних органів РФ.

Обвинувачений не працює, постійного джерела заробітку не має, міцних соціальних зв`язку та достатнього рівня репутації, чітко усвідомлює, що він вчинив особливо тяжкі злочини та з метою уникнення від відповідальності за злочин, за вчинення якого передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі, на строк від 7 до 10 років, є підстави вважати, що обвинувачений буде переховуватися від суду, може знищити речі або документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження або вчинити інший злочин тобто має місце ризик передбачений п.1, 2, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховування від суду.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21.10.2024 задоволено вказане клопотання та продовжено підозрюваному ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто з 21.10.2024 по 19.12.2024 включно, в межах строку досудового розслідування.

На підстави п. 1 ч. 6 ст. 206 КПК України зобов`язано посадових осіб ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» та філії ДУ "Центр охорони здоров`я ДКВС України" в Черкаській та Кіровоградській областях забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження ОСОБА_8 .

Вказана ухвала обґрунтована тим, що прокурором та слідчим обґрунтовано наведений перелік ризиків, що передбачені п.п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки обставини, за яких вони були встановлені, не змінились.

Доводи, які наведені стороною захисту про те, що підозрюваному ОСОБА_8 необхідно змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт за станом здоров`я через наявність у нього таких захворювань, як: кіста головного мозку, синдром Клайнфельтера, переконцепція, азооспермія, безпліддя, гіпоплазія яїчок, колоїдний зоб з тенденцією кістоутворення, кісти обох долей щитовидної залози, синусова брадікардія, можливе збільшення лівого передсердя, гіпертрофія лівого шлуночка, епілепсія, є передчасним, оскільки слідчим суддя не є експертом або спеціалістом, який би однозначно міг визначити про те, що вказані захворювання однозначно вказували про можливість/неможливість утримання підозрюваного під вартою в умовах слідчого ізолятору. Більше того, надані медичні документи датовані 2017 роком, а наявність у підозрюваного цих захворювань потребує додатковому діагностуванню відповідним лікарем.

Однак, обставини можливості/неможливості перебування підозрюваного під вартою за умови наявності наведених вище захворювань потребують перевірки, а тому, слідчий суддя вважає за необхідне на підстави п. 1 ч. 6 ст. 206 КПК України зобов`язати посадових осіб ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» та філії ДУ "Центр охорони здоров`я ДКВС України" в Черкаській та Кіровоградській областях забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В апеляційній скарзі захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою його підзахисному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або застави.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що за п. З ч. 1 ст. 178 КПК України при обранні запобіжного заходу враховується стан здоров`я підозрюваного. Прошу врахувати наявність у підозрюваного ОСОБА_8 захворювань: кіста головного мозку; синдром Клайнфельтера; преконцепція, азооспермія, безпліддя, гіпоплазія яїчок; колоїдний зоб з тенденцією кістоутворення; кісти обох долей щитовидної золози; синусова брадікардія можливе збільшення лівого передсердя, гіпертрофія лівого шлуночка; епілепсія.

Заслухавши доповідача, підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили застосувати по відношенню до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, прокурора, який просив апеляційною скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши матеріали клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з таких підстав.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ст. 183 ч. 1, 2 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті (тобто недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні), слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути розбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, тощо.

Слід зазначити, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Колегія суддів зазначає, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання або продовження запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.

Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування та судового розгляду, сприяти якому має й тримання під вартою.

Згідно п. 110 рішення ЄСПЛ у справі «Кудла проти Польщі» тривале тримання під вартою може бути виправдане в кожному окремому випадку за наявності конкретних ознак існуючої необхідності захисту інтересів суспільства, незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до особистої свободи, встановлений ст.. 5 Конвенції.

Причетність ОСОБА_8 до повідомленої йому підозри підтверджується доданими до клопотання матеріалами, а саме: протоколом проведення НСРД у вигляді зняття інформації з електронних інформаційних систем, а також Інтернет месенджерів відносно ОСОБА_8 від 13.08.2024, протокол огляду місця події від 26.08.2024, протокол обшуку у невідкладних випадках від 26.08.2024 за місцем проживання ОСОБА_8 , протокол допиту свідка ОСОБА_11 , ОСОБА_12 від 27.08.2024; протокол огляду вмісту спеціального сейф-пакету з надписом «Додаток №3 до протоколу ОМП від 26.08.2024; протокол огляду вмісту спеціального сейф-пакету з надписом «Додаток №5 до протоколу ОМП від 26.08.2024, та іншими матеріалами.

Отже, описані у клопотанні фактичні обставини кримінального правопорушення, у сукупності дають підстави дійти висновку про можливу причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 113 КК України, що виправдовує застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно висновків Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках:

- при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд;

- при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя;

- при ризику вчинення ним подальших правопорушень;

- при ризику спричинення ним порушень громадського порядку.

Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

В рішеннях Європейського суду з прав людини зазначені ризики, які дають підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу, а саме ризик неявки підозрюваного на судовий розгляд у справі «Штегмюллер проти Австрії» від 10 листопаді 1969 року, ризик перешкоджання з боку підозрюваного процесу здійснення правосуддя у справі «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 року, вчинення ним подальших правопорушень у справі «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року.

Доводи про необґрунтованість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 113 КК України колегією суддів не можуть бути враховані.

Не визнання вини та тяжкість злочину у якому підозрюється ОСОБА_8 в сукупності з мірою покарання, яка йому загрожує у разі визнання його винуватим, свідчать про наявність високого ступеню ризиків переховування його від суду, незаконного впливу на іншого підозрюваного, свідків, вчинення нових кримінальних правопорушень в умовах збройної агресії російської федерації проти держави Україна та вплив на обороноздатність країни в цілому.

Санкція статті закону за вчинення злочину у якому обвинувачується ОСОБА_8 , передбачає покарання у виді довічного позбавлення волі.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі « Московенко проти України», «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_8 від органу досудового розслідування та/або суду продовжує існувати та обумовлений тяжкістю ймовірного покарання та суворістю можливого вироку.

Тобто, суддею районного суду належним чином враховано тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні. Врахував, що цілком можливу можливість переховування обвинуваченого від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, шляхом залишення постійного місця проживання.

При цьому, в умовах, які наразі існують в Україні, викликаних військовою агресією російської федерації проти України, у ОСОБА_8 збільшуються можливості для ухилення від суду, адже у держави наразі з об`єктивних причин відсутні можливості належним чином контролювати поведінку обвинуваченого та його місцезнаходження.

При цьому ОСОБА_8 має сталі зв`язки з представниками іноземної держави агресора - рф, тому, може їх використати для виїзду за кордон або на тимчасово окуповані території України, таким чином може переховуватись від органів досудового розслідування, та враховуючи, що на всій території України введено військовий стан, вказаний ризик є реальним, а не є уявним.

Ризик вчинення нових кримінальних правопорушень підтверджується матеріалами справи, а саме матеріалами справи відповідно до яких в ході листування з абонентом підписаний, як ОСОБА_13 , ОСОБА_8 виявив бажання за грошову винагороду надати інформацію про місця дислокації будівлі СБ України, військових баз на території м. Кропивницький та заводу на якому виготовляється військова техніка.

А тому, у разі обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою останній може, з метою збагачення, вчинити повторні дії проти суверенітету України.

Окрім цього, особисте зобов`язання не може бути застосоване до обвинуваченого

ОСОБА_8 оскільки даний запобіжний захід є найбільш м`яким, а кримінальне правопорушення, яке вчинив останній є особливо тяжким.

Особиста порука, яка полягає у наданні особам, яких суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків і зобов`язуються за необхідністю доставити його до органу досудового розслідування чи суду на першу про те вимогу, так в ході розслідування даного провадження таких осіб не встановлено.

Що стосується тверджень обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника про те, що можливо застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою,то такі доводи на переконання колегії суддів не спростовують висновок судді про наявність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та не можуть бути самостійною підставою для відмови у задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та доданих ініціатором клопотання доказів на підтвердження його обґрунтованості.

В той же час, доводи сторони захисту про зміну запобіжного заходу зводиться до того, що у ОСОБА_8 не задовільний стан здоров`я, однак обставини можливості/неможливості перебування підозрюваного під вартою за умови наявності наведених вище захворювань потребують перевірки. Будь-яких протипоказань щодо утримання обвинуваченого під вартою не встановлено.

При цьому, слідчий суддя на підстави п. 1 ч. 6 ст. 206 КПК України зобов`язав посадових осіб ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» та філії ДУ "Центр охорони здоров`я ДКВС України" в Черкаській та Кіровоградській областях забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження ОСОБА_8 .

Більш того, вказані доводи не можуть бути враховані оскільки вказане жодним чином не забезпечить забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а навпаки підозрюваний може вчинити дії направленні на ухилення від органу досудового розслідування та суду, та вчинити нові кримінальні правопорушення.

Отже, у справі наявна реальна можливість обвинуваченого ухилятись від кримінальної відповідальності шляхом переховування від органів досудового розслідування та/або суду шляхом залишення постійного місця проживання зумовлена наявністю можливості і засобів, в тому числі здійснення виїзду за межи території України.

З цих же підстав, колегія суддів залишає без задоволення доводи апеляції про недоведеність ризиків.

Враховуючи наведене, беручи до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення, а також те, що інший більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою - не забезпечить належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи захисту про необхідність обрання підозрюваним запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Враховуючи обґрунтованість підозри підозрюваному ОСОБА_8 а також наявність ризиків передбачених п.п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України колегія суддів приходить до висновку про те, що у разі застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за обставин цієї справи та серйозності висунутої проти нього підозри, з урахуванням встановлених ризиків, на думку колегії, не буду надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

На підставі викладеного, із урахуванням того, що доводи апеляційної скарги під час апеляційного перегляду, свого підтвердження не знайшли, підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 183, 376, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21.10.2024, якою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 ,продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000091,за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 113 КК України, строком на 60 днів, тобто з 21.10.2024 по 19.12.2024 включно, без визначення застави, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4