12.11.2024
Справа №642/5440/24
Провадження №1-кс/642/3919/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2024 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши винесене в кримінальному провадженні №0000674 від 23.04.2024, клопотання слідчого СВ відділу поліції № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області, старшого лейтенанта ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянина України, українця, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкаючий за адресою АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України раніше не судимий,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

12 листопада 2024 року до Ленінського районного суду м. Харкова звернувся слідчий СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий послався на те, що у провадженні СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000674 від 23.04.2024, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , усвідомлюючи про кримінальну караність злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів, ігноруючи вимоги ст.ст. 7, 12, 17, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 №60-95-ВР (в редакції Закону №530-У від 28.12.2015), Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також зловживання ними» від 15.02.1995, наказу Міністерства охорони здоров`я України №481 від 20.08.2008 та наказу Міністерства охорони здоров`я України №634 від 29.07.2010 «Про внесення змін до Наказу міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 року №188, маючи прямий умисел, спрямований на незаконне придбання, зберігання з метою збуту та незаконний збут наркотичного засобу, обіг якого обмежено метадону, усвідомлюючи суспільно-небезпечний, протиправний характер своїх дій, бажаючи цього, в невстановлений період часу однак не пізніше 17.06.2024, при невстановлених слідством обставинах незаконно придбав у особи (осіб), особистість якої (яких) процесуально встановити в ході досудового розслідування не виявилось за можливе, наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон, який перебував у складі 10 (десяти) таблеток білого кольору плоско циліндричної форми з фаскою та рискою для поділу, що перебували у одній контурній упаковці (блістері), з написом «ТОВ « Харківське фармацевтичне підприємство «Здоров`я народу» «10 таблеток по 25 мг(mg)», «360124 до 01/2029», які почав незаконно зберігати за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 .

Так, 17.06.2024 о 12 годин 41 хвилин, ОСОБА_6 , діючи з умислом, спрямованим на незаконний збут наркотичного засобу, обіг якого обмежено метадону, з метою незаконного особистого збагачення, діючи з корисливим мотивом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у формі збуту наркотичного засобу, обіг якого обмежено метадону, та бажаючи цього, знаходячись за адресою АДРЕСА_3 , в ході проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, незаконно збув громадянину з вигаданими анкетними даними « ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (особисті дані якого змінено в порядку ст. ст. 7, 15 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», 10 (десять) таблеток білого кольору плоско циліндричної форми з фаскою та рискою для поділу, що перебували у одній контурній упаковці (блістері), з написом «ТОВ « Харківське фармацевтичне підприємство «Здоров`я народу» «10 таблеток по 25 мг(mg)», «360124 до 01/2029», за що ОСОБА_6 , отримав від ОСОБА_7 , грошові кошти у сумі 600 (шістсот) гривень.

17.06.2024 року о 12 годині 55 хвилини, поблизу будинку АДРЕСА_4 , у присутності двох понятих, ОСОБА_7 добровільно видав оперуповноваженому СКП ВП № 2 Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області одну контурну упаковку (блістер), з написом «ТОВ « Харківське фармацевтичне підприємство «Здоров`я народу» «10 таблеток по 25 мг(mg)», «360124 до 01/2029», в якій знаходилось 10 (десять) таблеток білого кольору плоско циліндричної форми з фаскою та рискою для поділу, які він придбав в ході проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки у ОСОБА_6 .

Згідно висновку експерта ХНДЕКЦ МВС України за експертною спеціальністю 8.6. «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» для проведення судової експертизи матеріалів, речовин і виробів №СЕ-19/121-24/17718-НЗПРАП від 02.07.2024, надані на дослідження 10 (десять) таблеток містять у своєму складі метадон, який віднесений до наркотичних засобів, обіг яких обмежений. Загальна маса наданих на дослідження 10 (десять) таблеток становить 5,0580 г. Маса метадону в перерахунку на масу таблеток становить 0,2447 г.

Таким чином, ОСОБА_6 всупереч Законів України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживаючи ними» та «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», незаконно придбав, зберігав з метою збуту та збув наркотичний засіб, обіг яких обмежений метадон, масою 0,2447 г., який відноситься до наркотичних засобів, які знаходяться у незаконному обігу, згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000.

12.11.2024 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

В ході досудового розслідування було зібрано достатньо доказів, які вказують на факт вчинення ОСОБА_6 , зазначеного кримінального правопорушення та свідчать про наявність вини.

При цьому, вивченням матеріалів кримінального провадження та даних, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_6 встановлено, що на даний час у кримінальному провадженні мають місце ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, відповідно до ст. 177 КПК України, з метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

-переховуватись від органів досудового розслідування та (або) суду;

-знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

-незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

-перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

-вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється обвинувачується.

ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбачених ч. 1 ст. 307 КК України, тобто незаконному придбані, зберіганні з метою збуту та незаконному збуті наркотичного засобу, за яке передбачено суворе покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років, тобто у вчиненні тяжкого злочину.

Обставини кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_6 свідчить про його схильність до скоєння протиправних дій. Підозрюваний ОСОБА_6 не має законних джерел отримання заробітку, міцних стійких соціальних зв`язків, тобто за місцем його мешкання нічого не утримує, та він усвідомлюючи про незворотність настання покарання, може намагатися уникнути кримінальної відповідальності за скоєне, виїхати за межі Харківської області або навіть покинути територію України, у зв`язку з чим наявний ризик його ухилення від слідства та суду. З огляду на зазначені обставини, в даному випадку існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від органів досудового розслідування та суду.

Окрім того, підозрюваний ОСОБА_6 може вчинити незаконні дії спрямовані на здійснення незаконного психологічного впливу на свідків у кримінальному провадженні, з метою змусити останніх відмовитись від раніше наданих показів щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення, оскільки, маючи процесуальний статус підозрюваного, останньому буде відомо місце проживання свідків у вказаному кримінальному провадженні. Крім того, у органу досудового розслідування наявні підстави вважати, що ОСОБА_6 може умовлянням чи погрозами вчинити протиправний тиск на свідків з метою змусити останніх відмовитись від раніше наданих показів, тобто незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, що вказує на наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконний вплив на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Враховуючи характер скоєного злочину, відсутністю у підозрюваного законних джерел отримання заробітку та зібраними під час проведення досудового розслідування доказами того, що ОСОБА_6 , тривалий час займається незаконною діяльністю у сфері обігу наркотичних засобів, обґрунтовано підозрюється в умисному тяжкому кримінальному правопорушенні злочині та незважаючи на притягнення його до кримінальної відповідальності може вчинити новий злочин у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів. Припинення протиправної діяльності ОСОБА_6 не було добровільним, а є наслідком діяльності правоохоронних органів, що свідчить про те, що ОСОБА_6 має стійку антисоціальну спрямованість, тому в даному випадку наявне існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинення інших кримінальних правопорушень.

Враховуючи викладені вище обставини, на думку слідчого, можна зробити висновок, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язків, тому слідчий звертається до суду з клопотанням про обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, у органу досудового розслідування є обґрунтовані підстави вважати, що до підозрюваного ОСОБА_6 не може бути застосований більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини у п.п. 127-128 рішення від 10 грудня 2019 року по справі «Кавала проти Туреччини» (CASE of Kavala v. Turkey (аpplication no. 28749/18)) наголосив, що "обґрунтована підозра" означає наявність фактів чи відомостей, які б задовольняли об`єктивного спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила правопорушення. Термін "обґрунтованість" також означає поріг, який підозра повинна подолати, щоб задовольнити об`єктивного спостерігача щодо ймовірності звинувачень.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п.48 рішення "Чеботарь проти Молдови" №3561/06 від 13.11.2007р. Європейський Суд з прав людини зазначив" Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст.5,1(с), поліція незобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні підчас перебування заявника під вартою. Також необов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду.

Метою тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання" (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30серпня 1990року,п.32,SeriesA,№ 182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, №300-A).

При вирішенні питання щодо можливості обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, необхідно звернути увагу, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

В судовому засіданні прокурор доводи клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Підозрюваний в судовому засіданні проти задоволення клопотання слідчого заперечував, пославшись, що він не має бажання переховуватись від органу досудового слідства та суду, просив обрати відносно нього більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, у виді цілодобового домашнього арешту, також зазначив, що має зареєстроване та фактичне місце проживання в м. Харків, заробляє в швачному цеху закройщиком, проживає із співмешканкою ОСОБА_8 , яка є інвалідом 3-ої групи з дитинства, та потребує стороннього догляду.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні клопотання слід відмовити виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та як передбачено ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

-переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

-знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

-незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

-перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

-вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім того, згідно з ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, до яких відносяться і запобіжні заходи, сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду всі докази, на які вони посилаються.

З матеріалів поданого клопотання встановлено, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

Підставами для застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий вважає, що фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_6 умисного тяжкого кримінального правопорушення, свідчать про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу підозрюваного, свідчать про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України та спростовують можливість застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу.

Разом з тим, твердження про те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інші кримінальні правопорушення ґрунтується на припущеннях.

Небезпека переховування підозрюваного не може бути оцінена виключно на основі тяжкості покарання за злочин. Наявність небезпеки переховування повинно бути оцінено з посиланням на ряд інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки втечі, або зробити її настільки незначною, що вона не може виправдати тримання під вартою («Строган проти України»).

Сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту (рішення ЄСПЛ у справі "Ніколова проти Болгарії"). Відповідно до рішення ЄСПЛ по справі "Ноймайстер проти Австрії" позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при обранні запобіжного заходу повинні враховуватись:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання;

6) репутація підозрюваного;

7) майновий стан підозрюваного;

8) наявність судимостей у підозрюваного;

9) дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше.

За таких обставин, враховуючи те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років, обставини злочину, в якому підозрюється ОСОБА_6 та данні про його особу свідчать про його схильність до скоєння протиправних дій. Законних джерел отримання заробітку він не має, відсутні у останнього стійкі міцні соціальні зв`язки. Крім цього, підозрюваний усвідомлює незворотність настання покарання, та може, намагаючись уникнути кримінальної відповідальності за скоєне, покинути місце мешкання, проте ОСОБА_6 має постійне місце проживання, є особою раніше в силу ст. 89 КК України не судимою, підробляє заробітками, чого вистачає йому для проживання.

Тому з наданих суду доказів не вбачається доведеності прокурором обставин, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час, який в повній мірі забезпечить запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Отже, необхідності обмеження права особи на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним кодексом України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження, немає.

Враховуючи мотиви клопотання та обґрунтування його слідчим, оцінивши потреби досудового розслідування, слідчий суддя вважає необхідним відмовити в задоволенні клопотання щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби у відповідності до ст. 181 КПК України.

Домашній арешт, за нормами ст.181 КПК України, полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Крім того, в клопотанні слідчого формально обґрунтовано про неможливість застосування іншого виду запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Слідчий суддя вважає, що наявність підозри не може бути підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки цей запобіжний захід є винятковим.

Згідно з уставленою практикою Європейського суду з прав людини встановлюється існування презумпції на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення від 24.07.2003 у справі «Смирнова проти Росії»). В усіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення від 23.09.2008 у справі «Вренчев проти Сербії»).

Більш того, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 15.11.1996 у справі «Чахла проти Сполученого Королівства», «будь-яке позбавлення волі має здійснюватися не тільки відповідно до основних процесуальних норм національного права, а також відповідати меті ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом №11, тобто захищати людину від свавільного позбавлення волі».

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя дійшов до переконання про відсутність підстав для обрання найбільш суворого запобіжного заходу у виді взяття під варту внаслідок відсутності фактичних даних, які б свідчили про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належну поведінку підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених КПК України.

Отже, оскільки прокурором не доведено обставини, передбачені пунктом 3 частини першої ст. 194 КПК України, у задоволенні клопотання про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід відмовити.

При цьому, згідно зі ст. 181 КПК України домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту, суд вважає необхідним, відповідно до ст. 194 ч.5 КПК України покласти на нього на строк не більше двох місяців такі обов`язки: 1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду; 2) цілодобово не покидати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Отже, суд вважає, що в результаті застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний час доби буде забезпечена належна процесуальна поведінка ОСОБА_6 , а також те, що зазначений запобіжний захід буде запобігати вчиненню підозрюваним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України і буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, з покладанням обов`язків, визначених ст. 194 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 131, 132, 176-79, 181, 183, 193, 194, 196, 201, 309, 376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заборонити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , цілодобово залишати житло, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_2 .

Покласти на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:

1) Прибувати за вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді і суду;

2) Не відлучатися за межі м. Харкова без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

3) Повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну місця свого проживання;

4) Утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

5) Здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали до 10 січня 2025 року.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , що в разі не виконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід.

Ухвалу для виконання згідно до вимог ст. 181 КПК України направити до відділу поліції № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області для постановки на облік ОСОБА_6 , про що повідомити слідчому.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1