КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 30 жовтня 2024 року, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 20 вересня 2024 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, громадянина України. зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого у АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

за участі: прокурора захисника в режимі відеоконференцзв`язку підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою частково задоволено клопотання заступника начальника СВ ВП № 1 Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 16 листопада 2024 року включно, одночасно визначено заставу у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 605 600 гривень та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив, ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, а саме цілодобовий домашній арешт або визначити розмір застави у межах норми, передбаченого п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

Вважає оскаржувану ухвалу незаконною, необгрунтованною та невмотивованою, через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

На думку захисника ризики, передбачені ст.177 КПК України відсутні, а стороною обвинувачення не доведено неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Слідчим суддею під час визначення розміру застави не враховано майновий стан ОСОБА_6 , а також те, що у підозрюваного на утриманні двоє малолітніх дітей.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечив проти її задоволення та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, СВ Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 18 вересня 2024 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, під № 0002671, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

18 вересня 2024 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України та того ж дня йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

20 вересня 2024 року заступник начальника СВ ВП № 1 Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів з можливістю внесення застави в розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 20 вересня 2024 року клопотання слідчого задоволено частково та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 16 листопада 2024 року включно, одночасно визначено заставу у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 605 600 гривень та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування запобіжного заходу.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини зазначені у ч.1 ст. 178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я підозрюваної, наявність постійного місця роботи або навчання, її репутацію, наявність судимостей та інше.

Перевіряючи доводи та обставини, на які посилався слідчий у клопотанні, колегія суддів вважає, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_6 з вчиненим кримінальним правопорушенням доводяться наявними у провадженні доказами, які підтверджують, що підозра є обґрунтованою, та дають підстави для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчий суддя приймаючи рішення про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виглядітримання під вартою врахував положення наведених норм закону та дійшов до правильного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених п.п.1, 2, 3 ч.1 ст.194 КПК України, обґрунтовано пославшись на існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Зокрема, ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; вчиняти інше кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя під час розгляду клопотання дійшов обґрунтованого висновку, що прокурором не доведено, що потреби досудового розслідування обумовлюють визначення підозрюваному ОСОБА_6 заставу у розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки такий розмір застави є завідомо непомірним.

Відтак, слідчим суддею визначено заставу у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 605 600 гривень.

На думку колегії судів, слідчий суддя правильно визначив розмір застави підозрюваному ОСОБА_6 оскільки розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

Крім того ЄСПЛ зазначив, що застава має на меті не забезпечення відшкодування шкоди, завданої у справі, а передусім - забезпечення явки особи на судове засідання. Тому розмір застави повинен оцінюватись залежно від особи, про яку йде мова, із урахуванням його/її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь чи проти явки особи до суду. Також, суд повинен так само обережно і ретельно розглядати питання про застосування застави, як і вирішувати, чи є необхідним продовження тримання особи під вартою. Сума шкоди у справі може бути одним із факторів, що виправдовує вищу суму застави, але лише у поєднанні з іншими критеріями - серйозністю вчиненого злочину, ризику втечі та ін.

Доводи апелянта про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, оскільки в даному судовому провадженні слідчим суддею досліджено усі матеріали справи та надано їм належну правову оцінку, що вбачається зі змісту постановленої ухвали слідчого судді.

Посилання захисника на те, що фіксування технічними засобами не застосовувалися під час проголошення повного тексту оскаржуваного рішення, колегія суддів не приймає до уваги.

З журналу судового засідання від 25 вересня 2024 року (а.с. 138) вбачається, що фіксація проголошення повного тексту рішення не відбулося відповідно до положень, передбачених ч. 4 ст. 107 КПК України.

Не направлення підозрюваному ОСОБА_6 повного тексту оскаржуваного рішення, не може бути безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено, відтак ухвала слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 20 вересня 2024 року є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 184, 194, 376 404, 405, 418, 422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 20 вересня 2024 року відносно ОСОБА_6 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11

Єдиний унікальний № 760/23113/24 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_12

Провадженя № 11сс/824/6614/2024 Доповідач: ОСОБА_1

Категорія ст.183 КПК України