27.08.2024
справа №642/5060/24
провадження №1-кс/642/2679/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2024 року м. Харків

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова (діє на підставі п.3 розділу ХІІ прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 30.09.2016р.) ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харків клопотання прокурора Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за №0000328 від 22.08.2024 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Ленінського районного суду м. Харкова звернувся прокурор з клопотанням про арешт майна. В обґрунтування зазначено, що в провадженні СД ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження №0000328 від 22.08.2024 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за фактом того, що 21.08.2024 за адресою: АДРЕСА_1 , невідома особа, на підгрунті раптово виниклих неприязних відносин, спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1

21.08.2024 в період часу з 19 години 15 хвилин до 19 години 50 хвилин, старшим дізнавачем СД ВП № 2 Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області капітаном поліції ОСОБА_5 , за участі понятих, проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_1 . Присутня під час огляду жінка, яка представилась як ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка видала співробітникам поліції балончик «PFE FFER KO JET», IPJO 30423, GARANTIE 04.2027. Після чого балончик «PFE FFER KO JET», IPJO 30423, GARANTIE 04.2027, було поміщено до паперового конверту коричневого кольору, опечатано, на якому всі учасники процесуальної дії поставили свої підписи, та вилучено до ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області.

Вказане майно визнано речовим доказом та можливо використанні як засіб вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди, що відповідає критеріям, зазначеним у ст. 167 КПК України.

Крім того, вилучене майно зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, а також містять інші відомості, які можуть бути використані під час досудового розслідування та свідчити про протиправну діяльність невстановлених на даний час осіб, що відповідає критеріям, зазначеним у ч.1 ст. 98 КПК України.

Прокурор подав до суду заяву, в якій просить суд розглядати справу у її відсутність, вимоги клопотання підтримує.

У судове засідання особа у володінні якої знаходилось майно, не викликався відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, оскільки слідчий та прокурор довів наявність достатніх підстав та необхідність накладення арешту.

На підставі ч.4 ст.107 КПК України, враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, вважає його обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно вимог ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно з ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

При цьому, відповідно до ч.ч.4, 6, 9-11 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України.

Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у п.п.1-4 ч.1 ст.96-2 КК України.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Вказані обставини є достатніми підставами, передбаченими ст. 167 ч. 2 п. 1 КПК України, для арешту тимчасово вилученого майна.

Таким чином, враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення злочину, можливість зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про арешт майна є доведеним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 167, 267, 170, 172-173 КПК України, суд, -

ухвалив:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене в ході проведення огляду місця події 21.08.2024 в період часу з 19 години 15 хвилин до 19 години 50 хвилин за адресою: АДРЕСА_1 , який гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , добровільно видала під час огляду, а саме: балончик «PFE FFER KO JET», IPJO НОМЕР_1 , GARANTIE 04.2027.

Визнати місце зберігання вказаного майна камера схову ВП №2 ХРУП №3 ГУ НП в Харківській області, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Зброярська, 1.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1