ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-кп/819/468/24
Номер справи місцевого суду: 650/3561/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2024 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Бериславської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_9 на вирок Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 30 липня 2024 року в кримінальному провадженні №0000093 від 06 червня 2024 року стосовно,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Броди Львівської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених судом першої інстанції обставин.

Вироком Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 30 липня 2024 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначено покарання у виді вісімдесяти годин громадських робіт.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь судового експерта ОСОБА_10 судові витрати на проведення судової експертизи в сумі 320 гривень.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно з вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у тому, що він в кінці вересня 2021 року у вечірній час доби (більш точної дати та часу під час досудового розслідування встановити не вдалося) перебуваючи за адресою свого місця проживання по АДРЕСА_1 , на лавці за парканом домоволодіння помітив портативну безпровідну Bluetooth колонку «Акустичну систему ZQS6201/6202», яку через власну недбалість залишив там ОСОБА_11 , який незадовго до цього приходив щоб віддати борг у вигляді 1000 тис. грн.

Після чого, ОСОБА_8 , переслідуючи прямий умисел, направлений на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, з метою наживи, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, таємно, здійснив крадіжку портативної безпровідної Bluetooth колонки Акустична система ZQS6201/6202, чорного кольору, яка належить ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вартість якої, згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи становить 994,49 гривень, віднісши її до місця свого проживання.

В подальшому, ОСОБА_8 незважаючи на звернення ОСОБА_11 щодо перебування у нього його колонки, приховав даний факт та нічого не повідомив, аж доки 17.05.2024 вона не була у нього виявлена співмешканкою потерпілого ОСОБА_12 , та після чого добровільно видана ним працівникам Бериславського РВП ГУНП в Херсонській області в ході огляду місця події 06.06.2024 в період часу з 14:00 год. по 14:40 год.

Суд кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) (в редакції Кримінального кодексу України від 08.08.2021).

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із вироком суду, прокурор Бериславської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону, просить вирок Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 30 липня 2024 року скасувати та кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 закрити на підставі п.4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України .

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор зазначив, що судовий розгляд вказаного кримінального провадження здійснено відповідно до ст.ст.381,382 КПК України у спрощеному порядку, без виклику учасників кримінального провадження.

Разом із цим, вирішуючи питання про такий порядок розгляду, суд першої інстанції залишив поза увагою, що ОСОБА_8 має психічні вади та перебуває на обліку у лікаря психіатра з діагнозом: змішані розлади особистості.

Таким чином участь захисника в кримінальному провадженні в тому числі і під час судового розгляду є обов`язковою. Однак суд першої інстанції здійснив розгляд справи без участі захисника, чим позбавив можливості сторону захисту під час судового засідання вжити усіх передбачених кримінальним процесуальним законом заходів, спрямованих на прийняття судом більш сприятливого для обвинуваченого рішення.

Крім того, в апеляційній скарзі прокурор звернув увагу на те, що Законом України від 18 липня 2024 року N? 3886-1X "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів", який набрав чинності 09.08.2024, статтю 51 КУпАП викладено у новій редакцій та встановлено, що максимальний розмір викраденого майна для кваліфікації дій особи як дрібне викрадення чужого майна за ч.2 ст. 51 КУпАП не може перевищувати двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Ця сума в 2024 році становить 3 028 грн. (в 2021 році становила 2270 грн.)

Вказаний закон згідно з положеннями ст.58 Конституції України та ст.5 КК України в силу принципу ретроактивності, як такий, що пом`якшує або скасовує відповідальність має зворотну дію в часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили діяння до набрання ним чинності.

Оскільки вартість викраденого обвинуваченим майна становить 994,49 гривень, його дії не є кримінально караним діянням та може бути підставою для притягнення особи лише до адміністративної відповідальності за ст. 51 КУпАП, у зв`язку із чим кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п.4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України оскільки втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

06 листопада 2024 року від Першого заступника керівника Херсонської обласної прокуратури на адресу суду надійшли доповнення до апеляційної скарги прокурора, в яких підтримуючи раніше заявлені вимоги щодо закриття кримінального провадження, Перший заступник керівника Херсонської обласної прокуратури просить також виділити з кримінального провадження матеріали щодо ОСОБА_8 та відповідно до вимог ст.38,51 КУпАП направити їх до ВП №1 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області для прийняття рішення про притягнення ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності.

Також просить вказати, що процесуальні витрати, понесені судовим експертом ОСОБА_10 (свідоцтво від 09 червня 2017 року №1886) на проведення судової товарознавчої експертизи від 10 червня 2024 року №2828/24, витрати на проведення якої склали 320 гривень, підлягають відшкодуванню за рахунок держави.

На підставі ст.100 КПК України речовий доказ портативну безпровідну Bluetooth колонку Акустична система ZQS6201/6202 (без пульта та мікрофону) циліндричної форми, чорного кольору, вважати повернутим потерпілому ОСОБА_11 .

Позиції учасників апеляційного розгляду.

Прокурор в судовому засіданні підтримала доводи апеляційної скарги з доповненнями.

Обвинувачений ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу прокурора, просили закрити кримінальне провадження.

В судових дебатах учасники кримінального провадження залишилися на своїх позиціях.

В останньому слові обвинувачений ОСОБА_8 зазначив, що більше не вчинятиме протиправних дій.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, позиції сторін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального проступку за який його засуджено за встановлених та викладених у вироку суду першої інстанції обставин в апеляційній скарзі не оспорюються.

Враховуючи викладене, предметом дослідження в даному апеляційному провадженні буде питання дотримання судом першої інстанції вимог кримінального процесуального законодавства під час розгляду у спрощеному порядку кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 , а також наявність підстав для закриття кримінального провадження у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Щодо дотримання права на захист обвинуваченого.

Статтею 59 Конституції України передбачено право кожного на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно.

Згідно підпункту (с) пункту 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 7 та ст. 20 КПК однією із засад кримінального провадження є забезпечення права обвинуваченого на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 КПК слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд зобов`язані не лише роз`яснити підозрюваному, обвинуваченому його права, але й забезпечити право на кваліфіковану правову допомогу з боку обраного ним або призначеного захисника. При цьому кримінальний процесуальний закон чітко окреслив коло суб`єктів надання кваліфікованої правової допомоги в кримінальному провадженні, якими можуть бути лише адвокати (ст. 45 КПК).

У пункті 3 ч. 2 ст. 52 КПК передбачено, що обов`язкова участь захисника забезпечується у кримінальному провадженні щодо осіб, які внаслідок психічних чи фізичних вад (німі, глухі, сліпі тощо) не здатні повною мірою реалізувати свої права, з моменту встановлення цих вад. Згідно зі ст. 324 КПК, якщо в судове засідання не прибув захисник у кримінальному провадженні, де участь захисника є обов`язковою, суд відкладає судовий розгляд, визначає дату, час та місце проведення нового засідання і вживає заходів до прибуття його до суду.

Відповідно до ч. 1ст. 302 КПК України встановивши під час досудового розслідування, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпілий, не заперечує проти такого розгляду, прокурор має право надіслати до суду обвинувальний акт, в якому зазначає клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.ст.381,382 КПК України після отримання обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку суд у п`ятиденний строк, а у разі затримання особи - у порядку, передбаченому частиною четвертою статті 298-2 цього Кодексу, невідкладно призначає судовий розгляд.

Суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

У п`ятиденний строк з дня отримання обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку, а в разі затримання особи у порядку, передбаченому ч. 4ст. 298-2 цього Кодексу, суд невідкладно вивчає його та додані до нього матеріали і ухвалює вирок.

Суд має право також призначити розгляд у судовому засіданні обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, якщо визнає це за необхідне.

Отже, суд першої інстанції за вимогами вищезазначених положень КПК України після отримання обвинувального акта, в якому зазначено клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, повинен невідкладно призначити судовий розгляд та у 5-ти денний строк з дня отримання такого обвинувального акта ухвалити вирок.

Крім того, за приписами зазначених норм закону суд має право призначити розгляд у судовому засіданні обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, якщо визнає це за необхідне.

Вирішення зазначеного питання є проявом дискреційних повноважень суду, оскільки призначення розгляду обвинувального акта в судовому засіданні та виклик для участі у ньому учасників кримінального провадження є правом, а не обов`язком суду.

На думу суду апеляційної інстанції, у даному випадку, суд першої інстанції належним чином виконав вимоги процесуального законодавства під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_8 , адже в даному кримінальному провадженні, під час розгляду справи у спрощеному порядку, відсутня необхідність у забезпеченні участі захисника під час судового розгляду, і такий розгляд не порушує право на захист обвинуваченого.

Так, матеріали провадження свідчать, що 25 липня 2024 року до Великоолександрівського районного суду Херсонської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000093 від 06 червня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України. Вказаний обвинувальний акт надійшов разом із клопотанням прокурора про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні (а.п.9-11).

До вказаного клопотання долучені добровільна згода обвинуваченого на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, що підписана також його захисником (а.п.12), а також заява потерпілого ОСОБА_11 про розгляд справи у спрощеному порядку (а.п.13).

Виходячи зі змісту вказаних документів стороні захисту (підозрюваному та захиснику), а також потерпілому роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставини, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному поряду вони будуть позбавлені права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Дійсно в матеріалах провадження міститься довідка КНП «Бериславська ЦРЛ» про те, що ОСОБА_8 перебуває на «Д» обліку у лікаря-психіатра з діагнозом «Змішані розлади особистості» (а.п.123).

Разом із цим, на думку суду апеляційної інстанції, у даному випадку вказана обставина не є такою, що зобов`язувала суд першої інстанції викликати для участі в судовому провадженні учасників кримінального провадження, зокрема захисника.

Відповідно до правового висновку, викладеному в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22 квітня 2019 року (справа№ 213/1425/17; провадження № 51-7003кмо18), сам собою факт перебування особи на спеціальних обліках й на стаціонарному лікуванні з діагнозом «розлади психіки та поведінки внаслідок вживання наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» не може автоматично свідчити про нездатність обвинуваченого (засудженого) через фізичні чи психічні вади повною мірою реалізувати свої права, а, отже, і про обов`язковість участі захисника в аспекті п.3 ч. 2ст. 52 КПК України. При здійсненні судового провадження питання про залучення захисника необхідно вирішувати виходячи з конкретних обставин справи з урахуванням установлених характеру розладів, психічного або соматичного стану здоров`я особи, особливостей її поведінки, стилю комунікації з оточуючими тощо.

У матеріалах кримінального провадження наявний висновок судово-психіатричного експерта №72 від 12 липня 2024 року (а.п.131), згідно якого ОСОБА_8 психічними захворюваннями в сенсі ст. 19 ч. 2 КК України, станом на кінець вересня 2021 року, не страждав, і на теперішній час не страждає виявляє змішаний розлад особистості. У період часу, що цікавить слідство, станом на кінець вересня 2021 року, у нього не було будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, тоді міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. У теперішній час він також може усвідомлювати свої дії і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_8 не потребує.

Таким чином, у цьому кримінальному провадженні відсутні дані, які би слугували достатніми підставами для суду ставити під сумнів здатність ОСОБА_8 повною мірою реалізувати свої права.

Враховуючи зміст вказаного висновку експертизи, з огляду на те, що ОСОБА_8 усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними, при цьому в ході досудового розслідування обвинуваченому забезпечено реалізацію права на захист, оскільки залучено захисника та роз`яснено права і обов`язки, у суду апеляційної інстанції відсутні будь-які сумніви щодо добровільності згоди обвинуваченого на розгляд кримінального провадження у спрощеному порядку.

Призначаючи розгляд кримінального провадження у спрощеному порядку, суд першої інстанції врахував наявність такої добровільної згоди обвинуваченого на розгляд справи у спрощеному порядку, що складена в присутності захисника та обґрунтовано здійснив такий розгляд справи (а.п.142).

На думку апеляційного суду, у даному кримінальному провадженні вимоги засади забезпечення права на захист дотримано в повному обсязі, оскільки ОСОБА_8 забезпечено захисника під час досудового розслідування, роз`яснено його права, обов`язки та процесуальні наслідки надання ним згоди на розгляд провадження у спрощеному порядку.

Що стосується формальної участі захисника під час судового розгляду, то в даному випадку, вона не є обов`язковою, оскільки сторона захисту користуючись своїми процесуальними правами надала добровільну згоду на розгляд справи у спрощеному порядку за відсутності учасників судового провадження. При цьому суд виконуючи функцію арбітра, та реалізуючи свої дискреційні повноваження, обґрунтовано зважив на таку згоду та здійснив розгляд справи у спрощеному порядку.

В своїй апеляційній скарзі прокурор посилається лише на факт проведення судом першої інстанції судового розгляду без виклику захисника. Разом із цим, стороною обвинувачення не наведено жодних конкретних доводів щодо того яким чином такий розгляд справи порушив права ОСОБА_8 .

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не вбачає істотних порушень кримінального процесуального законодавства в ході розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_8 .

Щодо наявності підстав для закриття кримінального провадження.

Перевіряючи заявлені прокурором підстави для закриття кримінального провадження, колегія суддів враховує, що 09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХвід 18липня 2024 року (далі-Закон №3886-ІХ від 18 липня 2024року).

Зазначеним законом ст. 51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна» викладено у новій редакції відповідно до якої дрібним викраденням чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати визначено викрадення майна, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (ч.1 ст.51 КУПАП), або якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч.2 ст.51 КУпАП).

В залежності від вартості майна на момент вчинення правопорушення (до 0,5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян чи від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян) законодавцем диференційовано міру адміністративної відповідальності за вчинення дрібного викрадення чужого майна.

Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18 липня 2024 року хоч прямо і не вносить зміни Кримінального кодексу України, проте фактично скасовує кримінальну протиправність діяння, що раніше передбачалося ст.185 КК України, у випадку таємного викрадення чужого майна, вартість якого на момент вчинення діяння не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У постанові від 07 жовтня 2024 року у справі №278/1566/21 Об`єднана Палата ККС ВС зробила висновок щодо застосування вказаних норм права, та зазначила, що Закон № 3886IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.

Зміни, внесені Законом № 3886-IX від 18 липня 2024року, мають зворотну дію в часі.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст.51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886-IX від 18 липня 2024року, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти мають зворотну дію в часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Такий же принцип неявно гарантований і ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Цей принцип втілюється в правилі про те, що, якщо існують відмінності між кримінальним законодавством, чинним на момент вчинення злочину, та наступними кримінальними законами, прийнятими до винесення остаточного рішення, суди повинні застосовувати закон, положення якого є найбільш сприятливими для обвинуваченого

Згідно з ч. 2, 3ст. 4 КК України, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість, ч. 1 ст. 5 КК України.

Як видно, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка) потерпілого ОСОБА_11 , вартістю 994,49 гривень, що скоєна у кінці вересня 2021 року

З огляду на положення ч.1 ст.5 КК України, ст.51 КУпАП в редакції Закону №3886 від 18 липня 2024 року, в 2021 році кримінально караним викраденням чужого майна є таке викрадення чужого майна, вартість якого на момент вчинення діяння перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян тобто 2270 гривні (50% розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2021 року * 2).

Враховуючи, що ОСОБА_8 обвинувачується у викраденні майна вартістю 994,49 гривень інкриміновані йому діяння не є кримінально караними, у зв`язку із набранням чинності закону №3886 від 18 липня 2024 року.

Згідно з п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Враховуючи імперативні вимоги ст. 479-2 КПК України та положення п. 3 ч. 1 ст. 409, ч.1 ст. 412, 417 КПК України колегія суддів дійшла висновку, що вирок суду від 30.07.2024 року підлягає скасуванню, а кримінальне провадження №0000093 від 06 червня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 185 КК України підлягає закриттю на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Закриваючи кримінальне провадження апеляційний суд має вирішити питання щодо процесуальних витрат у провадженні.

Зважаючи на те, що втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння ОСОБА_8 у зв`язку із чим, кримінальне провадження щодо нього підлягає закриттю, ініціатором проведення судово-товарознавчої експертизи був орган досудового розслідування, тому відповідно до приписів статей 122, 124 КПК витрати на проведення експертизи не підлягають стягненню з обвинуваченого, а мають бути віднесені на рахунок держави.

Цивільний позов оскаржуваним вироком не вирішувався.

Питання про речові докази підлягають вирішенню відповідно до положень ст.100 КПК України.

Що стосується вимоги, яка викладена в доповненнях до апеляційної скарги Першого заступника прокурора Херсонської області про виділення з кримінального провадження матеріалів щодо ОСОБА_8 відповідно до ст.38, 51 КУпАП, та їх направлення до ВП №1 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області то чинні вимоги Кримінального процесуального кодексу України та КУпАП не передбачають повноважень суду на вчинення вказаних дій. Таким чином вказана вимога не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 284, 404,405,407,417,419, ч. 2 ст. 376 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу з доповненнями прокурора задовольнити частково.

Вирок Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 30 липня 2024 року стосовно ОСОБА_8 за ч.1 ст.185 КК України скасувати.

Закрити кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000093 від 06 червня 2024 року стосовно ОСОБА_8 за ч. 1 ст.185 КК України на підставі п.4-1 ч.1ст.284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи №2828/24 від 10 червня 2024 року у розмірі 320 грн віднести на рахунок держави.

Речовий доказ портативну безпровідну Bluetooth колонку Акустична система ZQS6201/6202 (без пульта та мікрофону) циліндричної форми, чорного кольору, повернути потерпілому ОСОБА_11 .

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і з цього часу протягом 3-х місяців може бути оскаржена до Верховного Суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4