Дата документу 15.10.2024 Справа № 317/5068/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1082/24 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №317/5068/24Доповідач у 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 25 вересня 2024 року про продовження запобіжних заходів щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Запоріжжя, зареєстрована у АДРЕСА_1 ),

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИЛА

Вказаною ухвалою районного суду до 23.11.2024 року включно продовжено строк тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі захисник просив ухвалу суду скасувати, постановити нове судове рішення, яким застосувати до обвинуваченої ОСОБА_8 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту або визначити розмір застави. Свої вимоги мотивував тим, що існування передбачених ст.177 КПК ризиків відносно ОСОБА_8 та обґрунтованість підозри не доведено. Тяжкість пред`явленого обвинувачення не може слугувати єдиним обґрунтуванням продовження тримання під вартою. На переконання захисника, покладенням на обвинувачену передбачених ст.194 КПК обов`язків можливо нівелювати встановлені ризики та доцільно застосувати більш м`який запобіжний захід до ОСОБА_8 , в тому числі заставу у мінімальному розмірі або цілодобовий домашній арешт за місцем реєстрації обвинуваченої.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; з`ясувавши позицію захисника, який повністю підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні; прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги та просив ухвалу суду залишити без змін; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

В провадженні Запорізького районного суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні передбаченого ч.2 ст.121 КК кримінального правопорушення.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченій ОСОБА_8 строку тримання під вартою.

Суд першої інстанції, продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченого, виходив з того, що у справі існують ризики того, що обвинувачена, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, тому необхідно продовжити строк тримання під вартою обвинуваченої, оскільки більш м`який запобіжний захід не здатний запобігти настанню встановлених ризиків.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.177 КПК підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим ст.177 КПК ризикам.

За змістом ст.199 КПК, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Під час вирішення питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності зазначених у ст.177 КПК ризиків, зобов`язаний оцінити та врахувати й передбачені ст.178 КПК обставини, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи та дані, які його характеризують.

На переконання колегії суддів, рішення суду про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_8 ґрунтується на зазначених вимогах процесуального закону.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності передбачених ст.177 КПК ризиків, суд першої інстанції правильно встановив, що заявлені ризики переховування від суду, а також незаконного впливу на потерпілого, свідків об`єктивно існують, і для їх запобігання необхідно продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_8 .

На підтвердження існування передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК ризику свідчать ті обставини, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти життя та здоров`я, у відношенні особи похилого віку, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

Фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_8 злочину, від якого настала смерть ОСОБА_9 , 1939 року народження, що не мала змоги самостійно пересуватися, з якою обвинувачена перебувала в родинних стосунках та проживала разом за однією адресою, вказують про підвищену суспільну небезпеку ОСОБА_8 .

Наведені обставини у сукупності дають достатні підстави для висновку, що обвинувачена, будучи обізнаною про суворість покарання, яке може бути їй призначено у разі визнання її винуватою, опинившись на волі, потенційно може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміноване кримінальне правопорушення.

Також встановлено, що судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_8 наразі триває і не завершено.

А тому, з огляду на конкретні обставини вчинення інкримінованого злочину, який поставлено у провину ОСОБА_8 , існують достатні підстави стверджувати про наявність ризику незаконного впливу на потерпілого та свідків, яких ще не допитано у судовому засіданні.

Зазначений ризик посилюється й тим, що вказані особи є родичами та сусідами ОСОБА_8 .

Відтак, з урахуванням конкретних обставин даного кримінального провадження, колегія суддів, усупереч доводам апеляційної скарги захисника, вважає, що прокурором доведено обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_8 перебувати на волі.

Колегія суддів вважає, що сама по собі тяжкість інкримінованого злочину не є достатньою підставою для продовження строку тримання під вартою обвинуваченої, натомість судом першої інстанції враховано сукупність усіх встановлених у даній справі обставин, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою особи.

Наведені вище обставини у їх сукупності дали суду достатні підстави для висновку, що передбачені ст.177 КПК ризики продовжують існувати, а підстави для застосування до обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу відсутні.

Апеляційний суд акцентує увагу на тому, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства, наслідком якого стала смерть людини.

Відтак, із урахуванням положень ч.4 ст.183 КПК, апеляційний суд не вбачає правових підстав для визначення обвинуваченій розміру застави, що є однією із вимог апеляційної скарги сторони захисту.

Разом з тим, судова колегія відхиляє заперечення захисника проти обґрунтованості підозри, оскільки під час апеляційного перегляду ухвали про продовження строку тримання особи під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, апеляційний суд аналізує лише наявність передбачених ст.177 КПК ризиків, необхідність та доцільність застосування щодо неї обмежувального заходу.

Відтак, на переконання колегії суддів, рішення суду про продовження строку тримання ОСОБА_8 під вартою відповідає характеру і тяжкості інкримінованого діяння, даним про особу обвинуваченої та не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, а також відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченої, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Даних, які би безумовно унеможливлювали подальше утримання ОСОБА_8 під вартою, надані матеріали провадження не містять.

Отже, колегія суддів, виходячи з наведених в апеляційній скарзі захисника, не знаходить законних та обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали чи зміни запобіжного заходу обвинуваченій за наслідками апеляційного розгляду.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою безумовне скасування ухвали суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 25 вересня 2024 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4