справа № 208/9871/24
№ провадження 1-кс/208/1703/24
УХВАЛА

Іменем України

21 вересня 2024 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 ,

слідчого СВ Покровського районного РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське Дніпропетровської області клопотання слідчого Покровського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Покровського відділу Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, внесеного в ЄРДР за № 0000772 від 19 вересня 2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рязань, рф, українця, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не має, військовослужбовця військової служби за призивом під мобілізації, на особливий період, який перебуває на посаді начальника групи противоповітряної оборони штабу 81 окремої аеромобільної бригади військової частини НОМЕР_1 , у званні підполковника, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся із даним клопотанням, яким просить застосувати у рамках кримінального провадження внесеного в ЄРДР № 0000772 від 19 вересня 2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, у відношенні ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, не визначати розмір застави.

В обґрунтування клопотання слідчим зазначено, що слідчим відділом СУ ГУНП в Донецькій області за процесуального керівництва прокурор Слідчим відділом Покровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області під процесуальним керівництвом прокурорів Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000772 від 19 вересня 2024 року, за підозрою ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що підполковник ОСОБА_5 будучи призваний на військову службу під час мобілізації, на особливий період, та проходячи її на посаді начальника групи противоповітряної оборони штабу 81 окремої аеромобільної бригади військової частини НОМЕР_1 , 18 вересня 2024 року, близько 21.00 год., отримав пропозицію від військовослужбовця своєї частини солдата ОСОБА_8 з корисних мотивів скоїти таємне викрадення чужого майна, а саме викрадення чорних та кольорових металів, які являються елементами контактної мережі структурного підрозділу «Покровська дистанція електропостачання» регіональної філії «Донецька залізниця», АТ «Укрзалізниця», які в зв`язку з обстрілами з боку окупаційних військ РФ були відключені від мережі джерела живлення, при цьому солдат ОСОБА_8 розуміючи, що самостійно вчиняти такий злочин буде складно, оскільки це потребує довготривалої підготовки та спільних зусиль, залучив ще двох своїх цивільних знайомих ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до скоїння крадіжки за попередньою змовою групою осіб, на що останні відповіли згодою.

Безпосередньо виконуючи свій спільний злочинний умисел, направлений на таємне, умисне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, приблизно об 22 год. 00 хв., 18 вересня 2024 року, ОСОБА_5 використовуючи транспортні засоби марки VOLKSWAGEN, моделі: CARAVELLE 2.5, д.н.з.: НОМЕР_2 , синього кольору, та «VOLKSWAGEN» моделі CRAFTER» білого кольору, на іноземній рєєстрації, будучи обізнаним, щодо місця розташування контактної мережі, відключеної від джерела живлення, яка розташована в м. Покровськ, Донецької області, разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 приїхали на зазначених автомобілях до перегону Покровськ-Гродівка (394 км ПК-4 394 км. ПК 5+70 парна колія опори км 10-14) структурного підрозділу «Покровська дистанція електропостачання» регіональної філії «Донецька залізниця», АТ «Укрзалізниця» акціонерного товариства «Укрзалізниця», яка розташована за адресою: Донецька область, м. Покровськ, вул. Залізнична, після чого скориставшись тією обставиною, що працівники залізниці відсутні, та за їх діями ніхто не спостерігає і вони залишаються непоміченими, дістали раніше підготовлений інструмент та продовжуючи свій спільний єдиний кримінальний протиправний намір на таємне, умисне викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, за допомогою ножиць демонтували 85 метрів несучого тросу марки М-120, після чого використовуючи раніше підготовлені інструменти, порізали його на чотири частини, та 212 метрів контактного проводу марки МФ-100, та таким же чином порізали його на відрізки довжиною від 1-го до 3-х метрів, які завантажили в автомобіль марки «VOLKSWAGEN» моделі CRAFTER» білого кольору, на іноземній реєстрації, але в цей час останні були виявлені працівниками поліції, які завадили доведенню їх неправомірних дій, тим самим дії ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 припинені, а тому останні не виконали усіх дій, які вважали необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, а тому кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від їх волі.

Таким чином, внаслідок протиправних дій ОСОБА_5 структурному підрозділу «Покровська дистанція електропостачання» регіональної філії «Донецька залізниця», АТ «Укрзалізниця» спричинив матеріальну шкоду на суму 190 291, 78 грн. 00 коп. (сто дев`яносто тисяч двісті дев`яносто одна гривня сімдесят вісім копійок).

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у вчиненні незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, вчинене в умовах воєнного стану.

20 вересня 2024 року у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України повідомлено про підозру військовослужбовця ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином останній повідомлений про підозру у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Підставами застосування запобіжного заходу у відношенні підозрюваного є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний з метою уникнення покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення може намагатись:

- переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що підтверджується, тим що начальник ПВО 81 ДШБ ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який, передбачено понесення винною особою покарання у вигляді лише позбавлення волі строком від 5 до 8 років, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання.

Крім того, не можна лишати поза увагою той факт, що підозрюваний ОСОБА_5 , як особа, яка тривалий час знаходилася в районі ведення бойових дій, значно краще ніж пересічний громадянин України володіє інформацією щодо місць проходу на територію, тимчасово непідконтрольну органам державної влади України, і може використати дану інформацію для переховування на вказаній території з метою ухиляння від покарання у разі доведеності його вини.

- незаконно впливати на свідків, у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що підозрюваний може вплинути на свідків, які були очевидцями вчиненого ним кримінального правопорушення та з якими останній проживав і фактично перебував в службових відносинах, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій, враховуючи його посадовий статус, звання та рівень впливу на своїх підлеглих.

Наявність цього ризику зумовлена тим, що підозрюваний має мотив та можливість внаслідок підтримання службових відносин зі свідками, вплинути на їх свідчення. Вказані свідки надали вичерпні покази з приводу обставин вчинення підозрюваним ОСОБА_5 інкримінованого йому злочину, у зв`язку з чим їх покази є основоположними для доведення винуватості останнього перед судом. Однак, підозрюваний ОСОБА_5 з метою уникнення покарання, яке йому загрожує у разі доведення його винуватості перед судом, може почати спроби незаконного впливу на свідків, зокрема шляхом вмовляння, підкупу або погроз, що може призвести до зміни їх показів у судовому провадженні, а це, у свою чергу, може призвести до уникнення підозрюваним законного справедливого покарання. Слід зазначити, що з огляду на положення ст. 23 КПК України (безпосередність дослідження показань судом), судом будуть братись до уваги саме ті покази, які свідки нададуть безпосередньо суду, а не слідчому на стадії досудового розслідування. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України.

Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

-перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином що підтверджується тим, що підозрюваний розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, при цьому як військовослужбовець маючи певну підтримку серед інших військовослужбовців може будь-яким чином здійснювати вплив на свідків. Імовірність впливу на свідків за допомогою насилля складатиме суть ризику вчинити інше кримінальне правопорушення або перешкоджання кримінальному провадженню будь-яким чином. Крім цього, підозрюваний перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, в якому підозрюється, як військовослужбовець може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення досудового розслідування.

- вчиняти інші кримінальні правопорушення підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 вчиняючи злочини у сфері проти власності, розуміючи ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, з метою ухилення від покарання у разі визнання його винним або від кримінального переслідування існує реальна можливість продовження вчинення останнім злочину, передбаченого ст. 408 КК України («Дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини або місця служби з метою ухилитися від військової служби, а також нез`явлення з тією самою метою на службу у разі призначення, переведення, з відрядження, відпустки або з лікувального закладу»).

На думку органу досудового розслідування та прокурора, інший будь-який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та знизити ризики, які є актуальними.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав в повному обсязі, просив обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурором підтримано клопотання за його змістом та обґрунтуванням та зазначено, що підставами застосування запобіжного заходу у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, на підставі зібраних в ході досудового розслідування доказів, а також наявність ризиків передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які за своїй сукупності дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, і що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є єдиним видом запобіжного заходу який зможе запобігти заявленим ризикам, які є реальними.

Підозрюваний ОСОБА_5 в ході розгляду клопотання провину визнав, просив обрати відносно нього більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні просив звернути увагу на процесуальну поведінку підозрюваного, щиро розкаявся, надав правдиві свідчення. Під час проведення судового експерименту відтворив всі події. Щодо ризиків, зазначив, що підозрюваний біля 20 годин після скоєного перебував на свободі та не намагався втекти, має намір компенсувати збитки. Просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі. Також захисник зауважив, що у випадку обрання судом альтернативного запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у вигляді застави, просить визначити розмір застави у розмірі 60 прожиткових мінімумів.

Вислухавши сторони, дослідив клопотання, матеріали кримінального провадження, підстави та обґрунтування покладені в його обґрунтування, приходжу до наступного:

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Як встановлено під час розгляду клопотання, 19 вересня 2024 року ОСОБА_5 було затримано на підставі ст. 208 КПК України та 20 вересня 2024 року ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення в межах кримінального провадження внесеного в ЄРДР №0000772 від 19.09.2024 за ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України.

Як вбачається з досліджених судом матеріалів клопотання, обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема:

-допитами свідків,

-допитом потерпілого,

-слідчими експериментами за участю підозрюваних ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

-іншими зібраними під час досудового розслідування доказами в їх сукупності.

Фактичні данні щодо обставин, що мають значення для кримінального провадження, надання їм оцінки та встановлення кваліфікаційних складових злочину або їх спростування, не вирішуються слідчим суддею під час розгляду даного клопотання, а тому і не можуть оцінюватися з зазначених підстав.

Слідчим суддею враховується як обґрунтованість підозри, так і вік та стан здоров`я підозрюваного, який не має будь-яких захворювань, які б мали значення для вирішення питання про обрання запобіжного заходу; тяжкість покарання, у разі доведення його винуватості в межах даного кримінального провадження, яке згідно до санкції ч. 4 ст.185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення полі від 5 до 8 років, тобто реальне покарання.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує як позицію прокурора і слідчого, які посилалися на те, що жодний інший запобіжний захід не зможе запобігти наведеним ризикам, так і позицію захисту щодо характеризуючих даних на особу підозрюваного, наявність постійного місця проживання, соціальних зв`язків, та заявлення як альтернативи застосування цілодобового домашнього арешту.

Але важливим є те, що у разі застосування заявленого альтернативного запобіжного заходу є необхідним встановлення кола осіб, з якими підозрюваний проживає, їх бажання утримувати та піклуватися ним під час знаходження цілодобового домашнього арешту, у разі його застосування. Натомість стороною захисту не підтверджено ані склад сім`ї підозрюваного ОСОБА_5 , ані взяття будь-якої особи на себе зобов`язань щодо його утримання, у разі застосування такого запобіжного заходу, про яких просить сторона захисту.

А тому враховуючи всі встановлені фактичні обставини, обґрунтованість підозри, клопотання та матеріали подані в обґрунтування підозри та клопотання, на підтвердження заявлених ризиків, передбачених п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя приходить до наступного.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Практика ЄСПЛ послідовна в підкреслюванні початку розслідування як етапу, коли цей ризик перешкоджання досудовому розслідування або впливу на свідків чи потерпілих може виправдовувати тримання під вартою. Цей підхід випливає з припущення, що розслідування власне і призначене для того, щоб зібрати та зберегти докази. В рішенні ЄСПЛ від 26.01.93 у справі «W. v. Switzerland», § 35 сформульовано правову позицію, що згодом потреби розслідування недостатньо виправдовують тримання підозрюваного під вартою: зазвичай цей ризик зменшується тою мірою, як просувається розслідування, збираються свідчення та здійснюється перевірка. Наразі стадія збору доказів, встановлення дійсних обставин кримінального правопорушення ще триває, що виправдовує використання найсуворішого запобіжного заходу з метою унеможливлення незаконного впливу підозрюваного на хід кримінального провадження у його "вразливій" стадії. Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Виходячи із приписів ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Підозра ОСОБА_5 повністю обгрунтована прокурором та слідчим в ході розгляду клопотання, а тому оцінюючи в сукупності встановлені в ході розгляду клопотання обставини, а також доведеність слідчим та прокурором заявлених ризиків (п. 1,3,4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України), доцільним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя зазначає, що стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на цей час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного із вчиненням злочину, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Посилання сторони захисту щодо не доведення прокурором та слідчим заявлених ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та можливості перебування підозрюваного на іншому запобіжному заході ніж тримання під вартою, а саме домашньому арешті, передбачає наявність можливості проживати за певною адресою підозрюваного, але як встановлено під час розгляду клопотання, осіб які б заявили намір про його утримання під час перебування на домашньому арешті стороною захисту не підтверджено, що виключає необхідність покладення такого обов`язку на осіб, які не надали такої згоди, а також виключає можливість забезпечення перебування підозрюваного на цілодобовому домашньому арешті своїх життєвих потреб (придбання їжі, ліків, тощо).

Також слідчий суддя бере до уваги, що КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний поза всяким сумнівом здійснюватиме відповідні незаконні дії, проте вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Доходячи до висновку про наявність ризику, слідчий суддя звертає увагу, що ризик не є фактом, а є ймовірністю вчинення певних дій, а тому має бути доведено в судовому засіданні саме ймовірність того, що підозрюваний може їх вчинити і суд вважає, що така ймовірність є доволі високою.

При цьому слідчий суддя враховує і те, що в судове засідання не було надано доказів того, що застосування будь якого іншого, більш м`якого запобіжного заходу забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Також, слідчий суддя, враховуючи характеризуючи данні на підозрюваного, вважає доведеними ризики, заявлені прокурором, як можливість переховування від органу досудового розслідування та/або суду, враховуючи те, що підозрюваний, як особа, яка знаходилася в районі ведення бойових дій, значно краще ніж пересічний українець володіє інформацією щодо місць проходу на територію, тимчасово непідконтрольну органам державної влади України, так і можливого впливу на свідків, так як їх покази під час розгляду кримінального провадження сприймаються судом безпосередньо. Не виключений і ризик продовження своєї злочинної діяльності підозрюваним та перешкоджаня кримінальному провадженню іншим чином .

Практика ЄСПЛ послідовна в підкреслюванні початку розслідування як етапу, коли цей ризик перешкоджання досудовому розслідування або впливу на свідків чи потерпілих може виправдовувати тримання під вартою. Цей підхід випливає з припущення, що розслідування власне і призначене для того, щоб зібрати та зберегти докази. В рішенні ЄСПЛ від 26.01.93 у справі «W. v. Switzerland», § 35 сформульовано правову позицію, що згодом потреби розслідування недостатньо виправдовують тримання підозрюваного під вартою: зазвичай цей ризик зменшується тою мірою, як просувається розслідування, збираються свідчення та здійснюється перевірка. Наразі стадія збору доказів, встановлення дійсних обставин кримінального правопорушення ще триває, що виправдовує використання найсуворішого запобіжного заходу з метою унеможливлення незаконного впливу підозрюваного на хід кримінального провадження у його "вразливій" стадії.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Виходячи із приписів ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, що обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, встановлюється у розмірі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя повинен, врахувавши положення ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину.

Слідчий суддя вважає, що з врахуванням особи підозрюваного, обставин кримінального правопорушення, встановленими під час судового засідання ризиками, обґрунтованої підозрою за ч. 1 ст. 263 КК України, як тяжкого злочину, а тому враховуючи вимоги ч. 3 ст. 183 КПК України, необхідним при обранні запобіжного заходу визначення застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, згідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, що дорівнює 3028* 80 = 242240 гривень 00 копійок, яку підозрюваний має право у будь-який момент внести на спеціальний рахунок у порядку, визначеному КМУ, після чого може бути звільнений з-під варти та на нього можуть бути покладені обов`язки, передбачені в ст. 194 КПК України і буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави. На переконання слідчого судді, застава здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

На підставі вище зазначеного та керуючись ст.ст. 176-179, 184, 186 КПК України, --

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити частково.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 щодо обрання більш м`якого запобіжного заходу - відмовити.

Застосувати в межах кримінального провадження №0000772 від 19 вересня 2024 року відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням на гаупвахті ІНФОРМАЦІЯ_5 , строком до 18 листопада 2024 року включно.

На підставі п. 2 ч. 5 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України визначити ОСОБА_5 розмір застави, який здатний забезпечити виконання покладених на нього обов`язків, у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень 00 копійок, після внесення якої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає звільненню з-під варти в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 202 КПК України.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки, передбачені п. п. 1-3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, строком до 18 листопада 2024 року включно, а саме:

1)своєчасно прибувати за першою вимогою до слідчих слідчої групи, прокурорів групи прокурорів, слідчого судді, суду в межах кримінального провадження №0000772 від 19 вересня 2024 року, залежно від стадії кримінального провадження;

2)не відлучатися за межі м. Краматорська Донецької області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4)не спілкуватися зі свідками в даному кримінальному провадженні без дозволу на це слідчого, прокурора чи суду;

5)здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлено 24.09.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1