Провадження №: 1-кс/755/2790/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" серпня 2024 р. м.Київ

Суддя Дніпровського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву адвоката ОСОБА_3 про відвід судді Дніпровського районного суду м.Києва ОСОБА_4 від розгляду кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч.4 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 під час судового розгляду заявив відвід судді Дніпровського районного суду м.Києва ОСОБА_4 , який здійснює розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч.4 ст.185 КК України.

Мотивуючи заяву, адвокат ОСОБА_3 посилається на те, що в Дніпровському районному суді м.Києва під головуванням судді ОСОБА_4 здійснюється судовий розгляд у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч.4 ст.185 КК України. 22.08.2024 року під час судового засідання адвокатом було заявлено клопотання про відкладення судового засідання на іншу дату для узгодження позиції захисту та підготовки питань для потерпілої, разом з тим, суддею ОСОБА_4 було відмовлено в даному клопотанні, у зв`язку із чим адвокат заявив про відвід, оскільки на думку захисника ОСОБА_3 суддею порушено права на захист шляхом можливого тиску на сторону захисту судом, що свідчить про упередженість суду під час розгляду вищезазначеного кримінального провадження, а тому просив суд задовольнити його заяву про відвід судді Дніпровського районного суду м.Києва ОСОБА_4 .

Адвокат ОСОБА_3 , прокурор, обвинувачений та потерпіла, будучи повідомленими про день, час та місце розгляду заяви про відвід, в судове засідання не з`явились, причини неявки не відомі.

Суддя ОСОБА_4 , будучи повідомленим про день, час та місце розгляду заяви про відвід, в судове засідання не з`явився, бажання дати пояснення з приводу заявленого відводу не висловив.

Вивчивши заяву та матеріали по розгляду заяви про відвід, суддя приходить до наступного.

Так, відповідно до вимог ч.1 ст.81 КПК України, у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою ст.35 КПК України.

Згідно положень ст.80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження.

Відвід повинен бути вмотивованим.

Положеннями статті 75 КПК України визначено обставини, що виключають участь судді в кримінальному провадженні, зокрема: якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості .

Разом з тим, згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі "Мироненко і Мартенко проти України" (рішення від 10 грудня 2009 року), наявність безсторонності має визначатися для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія А, № 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland, заява № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII).

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38).

Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна Wettstein), п. 43).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного».

Наведене свідчить, що головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, запобігання упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Безумовною підставою є обставина, побоювання сторін, що суддя є небезстороннім, однак «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими».

В даному випадку, виходячи із предмета та меж судового розгляду провадження, у якому заявлено відвід, згідно заявлених мотивів та наведених обґрунтувань, відсутня залежність чи взаємозв`язок, що прямо чи опосередковано вказували б на упередженість судді ОСОБА_4 щодо учасників провадження або обставин даного кримінального провадження, чи на необ`єктивність судді при його розгляді.

Відповідно до вимог ст.321 КПК головуючий у судовому засіданні керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності та порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками кримінального провадження їхніх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення з`ясування всіх обставин кримінального провадження, усуваючи з судового розгляду все, що не має значення для кримінального провадження.

Головуючий у судовому засіданні вживає необхідних заходів для забезпечення в судовому засіданні належного порядку.

А тому, відсутні підстави вважати проявом упередженості виконання головуючим суддею покладених на нього обов`язків згідно положень ст.321 КПК України.

Сама ж по собі незгода з діями судді у провадженні, чи постановленими суддею процесуальними рішеннями організаційного характеру не є підставою для відводу судді.

Так, у справі №826/14033/17 в ухвалі від 03.07.2019 ВС сформував позицію про те, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Крім того, в ході розгляду даного відводу, Судом не встановлено і інших обставин, передбачених статтями 75, 76 КПК, які б унеможливлювали розгляд справи вказаним суддею та викликали необхідність його відводу.

Поряд з цим слід зазначити, що внутрішні емоційно-вольові відчуття заявника з того чи іншого питання без наявності з цього питання певних доказів чи інформації не є достатньою підставою для констатації факту наявності інших обставин, які можуть бути підставою для відводу судді.

Крім того, поряд цим, не встановлено з боку судді умисних або необережних дій чи висловлювань, які б свідчили про пряму чи опосередковану особисту зацікавленість у вирішенні справи або іншим чином давали б підстави сумніватися в неупередженості судді.

У зв`язку з наведеним суд, не вбачає передумов для відводу судді з підстав наведених у заяві заявника, у порядку ст.75 указаного Кодексу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-29, 75, 76, 80, 81, 369-372, 376 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву адвоката ОСОБА_3 про відвід судді Дніпровського районного суду м.Києва ОСОБА_4 від розгляду кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч.4 ст.185 КК України - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: