Справа № 442/7070/24
Провадження № 1-в/442/338/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2024 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_2 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

представника ДУ ДВК-40 Дем" ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в :

До Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області 28.08.2024 надійшло вказане клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_2 від відбування покарання, як такого, що довів своє виправлення.

В судовому засіданні засуджений клопотання підтримав, просить його задоволити, Зазначив, що в установі заохочень не отримував, стягнень не накладалось, дотримувався умов відбування покарання. Працювати не може за станом здоров`я.

Представник адміністрації пояснила суду, що засуджений не виявив бажання працевлаштуватись в колонії, не приймає участі в заходах, які проводяться в установі, а тому вважає його клопотання передчасним.

Прокурор заперечує щодо задоволення клопотання, вважає таке передчасним, оскільки засуджений за час відбуття покарання жодного разу не заохочувався, не був працевлаштований в установі, а відтак, у нього відсутнє переконання, що засуджений своєю поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення.

Вислухавши учасників судового розгляду, перевіривши матеріали особової справи засудженого, суд доходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. До таких питань відноситься і заміна не відбутої частини покарання більш м`яким або умовно-дострокове звільнення.

Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого, ОСОБА_2 засуджено 03.11.2022 Іваничівським районним судом Волинської області за ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробовуванням зі встановленням іспитового строку терміном на 2 роки. Ухвалою Іваничівського районного суду Волинської області від 05.07.2023 скасовано звільнення від відбування покарання та направлено в місця позбавлення волі. Початок строку покарання 02.08.2023, кінець строку 02.08.2025.

Отже, ОСОБА_2 засуджено за вчинення ним нетяжкого злочину, за який йому було призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі, на даний час фактично відбув більш як половину строку покарання.

Вимогами статті 81 КК України передбачено, що до осіб, які відбувають покарання у виді, зокрема, позбавлення волі, може бути застосоване умовно - дострокове звільнення після фактичного відбуття засудженими не менше як половину строку покарання, призначеного судом, зокрема, за нетяжкий злочин. Застосування умовно - дострокового звільнення є можливим, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Прийняття рішення про умовно дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.

Як вбачається з наданої суду характеристики, затвердженої 17.09.2024 начальником ДУ «ДВК-40» ОСОБА_6 , засуджений ОСОБА_2 з 02.08.2023 знаходиться в місцях позбавлення, а з 15.09.2023 відбуває покарання в ДУ ДВК-40. За час відбування покарання характеризується посередньо, не заохочувався жодного разу, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, не працевлаштований, не навчався. Є інвалідом ІІІ групи. Результати реалізації заходів індивідуальної програми виконані не повністю. Має позитивні плани на майбутнє, але не розуміє як їх виконати. Оцінений як такий, що не довів свого виправлення. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик ймовірної небезпеки для суспільства середній.

Доводи засудженого ОСОБА_2 щодо неможливості працювати за станом здоров`я не підтверджені матеріалами справи.

Крім цього, як встановлено в ході розгляду справи, засуджений ОСОБА_2 участі в організації та проведенні виховних заходів передбачених ст. 123 КВК України, які проводяться в установі не приймає. Участі у реалізації програми диференційованого виховного впливу, не приймає. До підвищення загальноосвітнього рівня та вдосконалення професійно-технічних навичок, не прагне. Участі у роботі самодіяльних організацій, не бере.

Відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як зазначено вище, відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

З аналізу наведених норм закону про кримінальну відповідальність вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.

Під час розгляду даної справи, суд вважає, що засуджений ОСОБА_2 , перебуваючи в місцях позбавлення волі, своєю поведінкою не довів свого виправлення та що така поведінка може бути підставою для його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.

Таким чином, засудженим не доведено і в судовому засіданні не встановлено, що за час відбуття покарання в особистості ОСОБА_2 відбувся процес позитивних змін, який створив у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

З огляду на наведене, беручи до уваги особу ОСОБА_2 , якого засуджено за нетяжкий злочин, а відтак у суду відсутнє переконання про те, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком, а тому клопотання задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. 81 КК України, ст. 107 КВК України, ст. 537 ч. 1 п. 2 КПК України, суд

у х в а л и в:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_2 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення учасники судового провадження можуть подати апеляцію до Львівського апеляційного суду.

Повний текст ухвали проголошений 08.10.2024.

Головуюча суддя ОСОБА_1