Справа № 755/3705/22
№ 1-кп/755/140/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" вересня 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурорів ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000347 від 02.02.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Городище, Туринського р-ну, Свердловської обл., Російської Федерації, українця, громадянина України, не одруженого, із середньо-спеціальною освітою, працюючого неофіційно малярем, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 , у невстановлений досудовим слідством час та у невстановленому досудовим слідством місці, вступив у злочинну змову з особою, яку ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17.02.2023 року оголошено в розшук, та невстановленою досудовим слідством особою, з метою особистого збагачення, шляхом вчинення умисних злочинів, спрямованих на заволодіння чужим майном шляхом шахрайства. У подальшому, вказана група осіб розробила злочинний план незаконного збагачення, шляхом повідомлення особам похилого віку завідомо неправдивої інформацію про те, що їх рідні потрапили до лікарні та необхідно сплати грошові коштів для проведення термінової операції. Невстановлена досудовим слідством особа, будучи безпринципною та байдужою до наслідків вчинення злочинів, здатною чинити протиправні дії проти власності громадян, представившись працівником поліції, мав повідомити потерпілому, нібито, член сім`ї потрапив у ДТП, та через довірену особу отримати від нього грошові кошти, а у подальшому, передати їх іншим співучасникам, шляхом переказу на надану банківську картку. Пошук потенційних потерпілих, безпосереднє спілкування по телефону, а також, координацію дій ОСОБА_7 та особи, яку ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17.02.2023 року оголошено в розшук, взяла на себе невстановлена досудовим розслідуванням особа. На виконання вказаного злочинного плану, невстановлена досудовим слідством особа чоловічої статі, 01.02.2022 року, приблизно о 15 годині 00 хвилин, зателефонувала на домашній телефон потерпілої ОСОБА_8 , 1933 р.н., за номером НОМЕР_1 , представилась працівником поліції та повідомила, що нібито, її донька ОСОБА_9 потрапила у ДТП, знаходиться в лікарні та на проведення лікування потрібні значні грошові кошти, та сказала, що подальше спілкування буде проводити донька. У подальшому, слухавку взяла невстановлена досудовим слідством особа жіночої статі, яка представилась донькою, яка повідомила потерпілій ОСОБА_8 завідомо неправдиву інформацію про те, що вона потрапила у ДТП та необхідна термінова медична допомога, вартість якої становить близько 20 000 гривень, які необхідно зібрати в найкоротший строк та передати довіреній особі працівника поліції, яка приїде за місцем проживання потерпілої. Одночасно з цим, невстановлена досудовим слідством особа, яка вела спілкування з потерпілою, маючи на меті отримати повний контроль над її діями, не дати їй змоги скористатись можливістю зателефонувати доньці, попросила не класти слухавку. Не здогадуючись про злочинні наміри невстановлених осіб, ОСОБА_8 на це погодилась. У подальшому, потерпіла ОСОБА_8 повідомила, що вона має лише 7 000 гривень, які готова надати на лікування доньки. Так, ОСОБА_8 , перебуваючи у шоковому стані від отриманої інформації, будучи впевненою, що спілкується з працівником поліції, у силу свого віку та стану, сприйняла вказану інформацію як реальну, одночасно з цим, потерпіла повідомила невстановленій досудовим розслідуванням особі, що для отримання грошових коштів йому необхідно прийти до кв. АДРЕСА_3 , де вона отримає грошові кошти. ОСОБА_7 , керуючись єдиним умислом на заволодіння грошовими коштами, що належать ОСОБА_8 , діючи за заздалегідь розробленим планом, виконуючи вказівки невстановленої досудовим слідством особи, розуміючи протиправність своїх дій, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з корисних мотивів, 01.02.2022 року, приблизно о 15 годині 10 хвилин, прийшов до кв. АДРЕСА_3 та представився перед ОСОБА_8 , що він є довіреною особою працівника поліції та прийшов задля отримання коштів. Після чого, ОСОБА_8 передала ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 7 000 гривень, з якими останній покинув квартиру. У цей час,особа, яку ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17.02.2023 року оголошено в розшук, знаходилася поряд з квартирою АДРЕСА_3 та спостерігала за навколишньої обстановкою, з метою, щоб їхні злочинні дії не були викриті сторонніми особами. У подальшому, ОСОБА_7 , отримавши вищевказану суму грошових коштів, разом з особою, яку ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17.02.2023 року оголошено в розшук, з місця вчинення злочину зникли, а грошовими коштами розпорядились, згідно заздалегідь розробленого плану. Протиправними діями групи осіб, до складу якої входив ОСОБА_7 з особою, яку ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17.02.2023 року оголошено в розшук, та невстановлена досудовим слідством особа, потерпілій ОСОБА_8 було завдано матеріального збитку на загальну суму 7 000 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину за ч. 2 ст. 190 КК України визнав у повному обсязі та показав, що дійсно, 01.02.2022 року він разом зі своїм знайомим ОСОБА_10 перебував в останнього вдома та йому хтось зателефонував. Після телефонної розмови, ОСОБА_10 сказав йому, що їм необхідно поїхати за адресою: АДРЕСА_4 та забрати гроші у потерпілої ОСОБА_8 , зокрема, ОСОБА_10 йому повідомив, що він повинен представитися потерпілій іншою особою і яку суму коштів йому повинна надати потерпіла. Коли вони приїхали за вказаною адресою, ОСОБА_10 залишився чекати його внизу, а він пішов до квартири потерпілою, зайшов до неї та повідомив останній, що з її донькою дещо трапилося і потрібні кошти на її лікування, зокрема, у той час, потерпіла з кимось розмовляла по телефону, та особа їй повідомила, що до неї прийде людина та забере кошти на лікування доньки. Далі, потерпіла віддала йому 7000 гривень, яким він та ОСОБА_10 у подальшому, розпорядилися на власний розсуд. Зазначив, що він знав про те, що його знайомий ОСОБА_10 займається шахрайським діями і щодо потерпілої ОСОБА_8 він також допоміг останньому, він знав, що кошти, які віддала потерпіла, ні на яке лікування доньки останньої витрачені не будуть та визнає, що вчинив шахрайство, тобто, дії їх були умисними. Зокрема, зазначив, що обставини, зазначені в обвинувальному акті, а саме: місце, час, спосіб вчиненого правопорушення, відповідають дійсності, шкодує про вчинене та щиро розкаюється, зобов`язується у подальшому нічого протиправного не вчиняти, заподіяна ним шкода відшкодована потерпілій у повному обсязі та остання не має до нього будь-яких претензій.

Показання обвинуваченого ОСОБА_7 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального проступку, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального проступку, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: протоколу огляду місця події від 01.02.2022 року; протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.02.2022 року; протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 02.02.2022 року; протоколу обшуку затриманої особи від 02.02.2022 року; протоколу проведення слідчого експерименту від 22.02.2022 року та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_7 .

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Зокрема, згідно зі ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Наведені вище докази, в їх сукупності, суд визнає належними та допустимими у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 повністю підтверджується його показаннями, щирим каяттям у скоєному та дослідженими письмовими документами.

Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_7 у тому, що він своїми умисними діями вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, тому, знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 190 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 виду і міри покарання, приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, конкретні обставини кримінального провадження, дані про його особу, зокрема, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, у скоєному щиро розкаявся, вину визнав повністю, раніше не судимий, шкоду відшкодував повністю.

Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючими обставинами щире каяття обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненому та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом визнано вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, але з урахуванням обставин кримінального провадження, його ставлення до скоєного (вину визнав, щиро каявся, повністю відшкодував потерпілій заподіяну шкоду, що було підтверджено останньою у наданій нею до суду розписці), зокрема, прокурор прохав призначити обвинуваченому покарання, не пов`язане із позбавленням волі, суд дійшов висновку, що його перевиховання й виправлення можливе без ізоляції від суспільства, вважає за доцільне застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, визначені п. п. 1-2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Провадження у справі в частині цивільного позову ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди, закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, у зв`язку з повним відшкодуванням шкоди, так як відсутній предмет спору.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені не понесені.

Речові докази у кримінальному проваджені відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати винуватим за ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_7 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_7 не обирався.

Провадження у справі в частині цивільного позову ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди, закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, у зв`язку з повним відшкодуванням шкоди, так як відсутній предмет спору.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені не понесені.

Речові докази у кримінальному проваджені відсутні.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити ОСОБА_7 та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя: