У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/2057/23

Провадження № 1-в/348/57/24

03 жовтня 2024 року Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області у складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Надвірна Івано-Франківської області подання начальника Надвірнянського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Івано-Франківської області ОСОБА_3 про вирішення питання про звільнення від покарання щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в с. Дар`ївка Херсонської області та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

інші учасники: представник органу пробації ОСОБА_5 ,

прокурор ОСОБА_6 ,

встановив:

вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 01.02.2024 ОСОБА_4 засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком два роки. Орган пробації клопоче про звільнення від показання ОСОБА_4 за діяння, караність якого законом усунена, мотивуючи своє подання тим, що вартість викраденого засудженим майна на момент вчинення кримінального правопорушення не перевищувала порогу з якого настає кримінальна відповідальність. Тому відповідно до ч.2 ст.74 КК України особа, засуджена за діянна, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від покарання.

Учасники судового розгляду подання підтримала і просили таке задовольнити.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали особової справи №16/2024, дійшов такого висновку.

Згідно із ч.1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Як встановлено судом, вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 01.02.2024 ОСОБА_4 засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком два роки. Вартість викраденого становить 2500,00 гривень. Кваліфікуюча обставина тільки одна - вчинення кримінального правопорушння в умовах воєнного стану.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно з ч. 6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

09.08.2024 набув чинності Закон України від 18.07.2024 № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону №3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст.51 КУпАП (у редакції Закону №3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП, настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене, аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Частиною 1 статті 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі податкової соціальної пільги з 1 січня 2023 року складав 1342 гривні. Тобто два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян за цей період складають 2684 гривень.

Згідно з вироку суду, ОСОБА_4 вчинив крадіжку майна на суму 2500,00 гривень, що станом на момент вчинення крадіжки складає суму менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, на засудженого ОСОБА_4 розповсюджується дія Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 засуджено за діяння, караність якого законом усунена, суд приходить до переконання, що подання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. 537, 539 КПК України, суд,

постановив:

подання начальника Надвірнянського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Івано-Франківської області ОСОБА_3 про вирішення питання про звільнення від покарання щодо ОСОБА_4 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від призначеного вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 01.02.2024 покарання у виді 5 років позбавлення волі у зв`язку з усуненням караності діяння.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається через суд, який ухвалив оскаржувану ухвалу до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1