ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/5832/24 Номер провадження 11-кп/814/1981/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000528 за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 на ухвалу Київського районного суду м.Полтава від 09 вересня 2024 року,

встановила:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора та продовжено відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вірмена, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого, обвинуваченого за ч.2 ст.255, ч.4 ст.28 ч.4 ст.189 ,ч.4 ст.28 ч.3 ст.289 ,ч.4 ст.28 ч.5 ст.185, ч.4 ст.296 КК України,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, тобто до 07 листопада 2024 року включно.

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, останній раз:

- 29.10.2021 року вироком Октябрського районного суду м.Полтава за ч.ч. 2,3 ст.189 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки,

обвинуваченого за ч.2 ст.255, ч.4 ст.28 ч.4 ст.189, ч.4 ст.28 ч.3 ст.289, ч.4 ст.28 ч.5 ст.185, ч.4 ст.296 КК України,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, тобто до 07 листопада 2024 року включно.

Мотивуючи прийняте рішення, суд зазначив про наявність на розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, які є тяжкими та особливо тяжкими, та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

В апеляційних скаргах захисники ОСОБА_9 та ОСОБА_7 просили ухвалу щодо ОСОБА_8 скасувати та постановити нову, якою застосувати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту або визначити заставу у розмірі 240 000 грн.

Вказують, що обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.4 ст.28 ч.4 ст.189, ч.4 ст.28 ч.3 ст.289, ч.4 ст.28 ч.5 ст.185, ч.4 ст.296 КК України, є необґрунтованим та таким, що не підтверджене жодним належним та допустимим доказом.

При цьому, судом не враховано, що ОСОБА_8 проживає за однією адресою, має родину, а саме батьків похилого віку, що свідчить про міцність його соціальних зв`язків. При цьому, батько переніс важку операцію та потребує постійного догляду. Крім того, ОСОБА_8 має незадовільний стан здоров`я та потребує заходів хірургічного втручання.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 просить ухвалу щодо ОСОБА_11 скасувати та постановити нову, якою застосувати відносно ОСОБА_11 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Вказує, що обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.4 ст.28 ч.4 ст.189, ч.4 ст.28 ч.3 ст.289, ч.4 ст.28 ч.5 ст.185, ч.4 ст.296 КК України, є необґрунтованим та таким, що не підтверджене жодним належним та допустимим доказом.

При цьому, судом не враховано, що обвинувачений ОСОБА_11 постійно проживає за однією адресою, має міцні соціальні зв`язки, працевлаштований, має незадовільний стан здоров`я та є особою з інвалідністю.

Інші учасники провадження ухвалу не оскаржували.

Адвокати ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та обвинувачений ОСОБА_11 , будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час слухання, в судове засідання не з`явились. Обвинувачений ОСОБА_11 та ОСОБА_10 просили розгляд провадження провести за їхньої відсутності. Захисник ОСОБА_9 про причини своєї неявки апеляційний суд не повідомив.

Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні скарги, думку прокурора, який вважав ухвалу суду законною і обгрунтованою та просив залишити її без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до такого висновку.

У відповідності до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Розглядаючи питання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу, та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним стороною обвинувачення.

За змістом ст.199 КПК України, при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суд досліджує матеріали провадження на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу, з`ясовує конкретні причини тривалого строку розгляду справи і тримання особи під вартою, інші обставини, необхідні для вирішення справи, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та обрати інший запобіжний захід, тощо.

Суд першої інстанції, оцінивши у сукупності всі обставини, що враховуються при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою, постановив ухвалу з дотриманням приписів статей 177, 183, 197, 199 та 331 КПК України.

Ухвалюючи рішення, суд, проаналізувавши можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, врахував положення наведених вище норм процесуального закону та дійшов правильного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, обґрунтовано пославшись на те, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, ч.1 ст.177 КПК України, які були встановлені під час застосування обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не перестали існувати.

Суд належним чином врахував наявність ризику переховування ОСОБА_8 та ОСОБА_11 від суду, оскільки вони не працевлаштовані, не одружені, тобто не мають міцних соціальних зв`язків та постійного джерела доходу, обвинувачуються у вчиненні тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень, за одне з яких передбачено покарання від восьми до дванадцяти років позбавлення волі, звернувши увагу на можливе покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими в інкримінованих правопорушеннях, так як відповідно до висновків Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків.

При цьому, всупереч доводам апелянтів, існує ризик впливу ОСОБА_8 та ОСОБА_11 на потерпілих та свідків, адреси проживання яких їм відомі, з метою зміни ними своїх показань чи відмови від них. При цьому, в матеріалах провадження містяться факти незаконного впливу на потерпілого ОСОБА_12 з вимогою відмовитися від звинувачень по епізоду за участі ОСОБА_8 та ОСОБА_13 , а також потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_15 з вимогою відмовитися від звинувачень по епізоду за участі ОСОБА_8 та ОСОБА_16 . Також встановлено факти незаконного впливу на інших потерпілих з боку знайомих обвинувачених, що свідчить про те, що і в подальшому ОСОБА_8 чи ОСОБА_11 , знаходячись на свободі, будуть чинити тиск на потерпілих.

Перебуваючи на волі, обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_11 можуть вчинити дії, спрямовані на знищення, приховання або спотворення речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки місцезнаходження предметів, які були застосовані обвинуваченими під час вчинення кримінальних правопорушень, до цього часу залишається невстановленим.

Крім того, ОСОБА_11 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень проти власності із застосуванням насильства, а тому існує вірогідність вчинення ним інших кримінальних правопорушень насильницької спрямованості.

Про можливість перешкоджати здійсненню кримінального провадження свідчить характер кримінальних правопорушень, об`єктами яких є громадська безпека, безпека руху та експлуатація транспорту, громадський порядок та моральність, власність громадян.

Жодний інший, більш м`який запобіжній захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Твердження сторони захисту про недоведеність винуватості обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень повинні оцінюватись судом за результатами розгляду кримінального провадження по суті.

Доводи апелянтів про наявність позитивно характеризуючих особи обвинувачених даних, не спростовують висновку суду про неможливість запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, у разі непродовження строку тримання під вартою.

Також матеріали кримінального провадження не містять доказів, які б підтверджували неможливість застосування запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_11 .

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України №1122 від 21.11.2012 затверджено Порядок надання екстреної медичної допомоги особам, узятим під варту або яким призначено покарання у виді позбавлення волі, відповідно до якого зазначеним особам безперешкодно надається медична допомога у закладах охорони здоров`я відповідно до специфіки захворювання.

Відповідно до роз`яснень ВС №1/0/2-22 від 03 березня 2022 року, як відповідний ризик враховано запровадження воєнного стану та збройну агресію в Україні.

Отже, доводи апеляційних скарг щодо необґрунтованості ухвали є безпідставними, оскільки судом було належним чином перевірено наявні матеріали, а наведені захисниками доводи, не можуть бути безумовними підставами для застосування інших запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою.

Враховуючи наведене, висновок суду про необхідність застосування відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_11 запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою ґрунтується на досліджених у судовому засіданні обставинах, а саме рішення прийняте у відповідності до вимог кримінального процесуального закону. Тому підстав для їх скасування колегія суддів не вбачає, в зв`язку з чим апеляційні скарги захисників задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 405, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 залишити без задоволення, а ухвалу Київського районного суду м.Полтава від 09 вересня 2024 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_11 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4