ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/4025/24 Номер провадження 11-сс/814/522/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Полтаві матеріали провадження за апеляційною скаргою скаржниці ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Полтави від 15 липня 2024 року , -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб ВП № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання повідомлення про кримінальне правопорушення від 12.06.2024.

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив, що повідомлення ОСОБА_6 від 12.06.2024 не містить викладу обставин, котрі б могли свідчити про вчинення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 182 КК України. Крім того, матеріали скарги не містять жодних доказів того, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було здійснено незаконне розміщення персональних даних заявниці.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвали нову, якою скаргу задовольнити та зобов`язати уповноважену особу ВП № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 12 червня 2024 року.

На переконання апелянта, слідчий суддя дійшов хибного висновку про відсутність викладу обставин, котрі б могли свідчити про вчинення особами кримінального правопорушення, передбаченого ст. 182 КК України, порушив норми матеріального права.

Вказує, що кримінальним процесуальним законодавством не встановлено порядок та зміст викладу відомостей про кримінальні правопорушення в заявах або повідомленнях.

Зазначає, що із заявою про вчинене кримінальне правопорушення звернулася 12 червня 2024 року. Під час розгляду справи у суді просила витребувати матеріали перевірки за зверненням на лінію «102». До суду від ВП № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області надійшов лише рапорт про реєстрацію звернення.

Жодних інших матеріалів уповноваженою особою не було надано. Відтак, з цього вбачається, що перевірка уповноваженими особами ВП № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області звернення не проводилася взагалі, пояснення від заявника та осіб, які розмістили конфіденційну інформацію не відбиралися, що й свідчить про бездіяльність.

У судове засідання ОСОБА_6 не з`явилася, у надісланій на адресу апеляційного суду заяві вказала про розгляд судового провадження за її відсутності. Також зазначила, що підтримує вимоги апеляційної скарги в повному обсязі та просить задовольнити її з наведених в ній підстав.

Прокурор, будучи належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, до апеляційного суду не прибув, причини неприбуття суду не повідомив, із клопотанням про відкладення апеляційного розгляду до суду не звертався.

Відповідно до ч.4 ст.405 КПК України, неприбуття учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду, а тому апеляційна скарга розглядається без участі сторін даного провадження.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

З матеріалів провадження вбачається, що 21 червня 2024 року ОСОБА_6 звернулась до ВП № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області із повідомленням про вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 182 КК України, арбітражним керуючим ОСОБА_7 , який також є головою Житлового кооперативу «Гуртожиток Решетилівська 66», який спільно з громадянкою ОСОБА_8 розмістили на усіх вхідних дверях 5-ти поверхової будівлі гуртожитку, а також у соціальній мережі «Viber» у групі «Гурожиток Решетилівська 66», користувачами якого є близько 90-та осіб, інформацію, де виклали персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, номер кімнати де вона проживає, а також наявність боргу в сумі 55 400 гривень, якого насправді не існує. Вважає, що своїми умисними діями, які виразилися в незаконному поширенні конфіденційної інформації про особу.

Однак, відомості до ЄРДР за її заявою не були внесені, а отже вимоги ст.214 КПК України не були виконані.

Згідно п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, як бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Так, згідно ч.1 ст.11 КК України злочином (кримінальним правопорушенням) є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР.

Однак, до ЄРДР вносяться не будь-які заяви, які надходять до органів досудового розслідування, а лише відомості про кримінальне правопорушення, коли такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення.

При цьому зміст ч.1 ст.214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого, дізнавача, прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема, ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого чинним КК України.

Таким чином, внесенню до ЄРДР підлягають відомості із заяв, в яких міститься виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а не із заяв чи повідомлень про події, у яких немає достатньої інформації, що вказує на вчинення кримінального правопорушення.

Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Відповідно до висновку, викладеного у Постанові Великої палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що слідчий суддя повно і об`єктивно дослідив матеріали провадження та дійшов обґрунтованого висновку відносно відмови в задоволенні скарги ОСОБА_6 щодо бездіяльності уповноважених осіб ВП № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, заявниця вважає, що її персональні дані, зокрема прізвище, ім`я, по батькові, внесені в соціальній мережі «Viber» у групі «Гурожиток Решетилівська 66», а також розміщені у будівлі гуртожитку без її згоди, розголошення яких заборонено, утворює склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.182 КК України. Тому 12.06.2024 звернулася на ВП № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Стаття 182 КК України передбачає відповідальність за порушення недоторканності приватного життя. Зокрема відповідальність за частиною 1 ст. 182 КК України передбачено за незаконне збирання, зберігання, використання, знищення, поширення конфіденційної інформації про особу або незаконну зміну такої інформації, крім випадків, передбачених іншими статтями цього Кодексу.

Об`єктом злочину за ст. 182 КК України є право громадянина на недоторканність приватного життя, особисту та сімейну таємницю.

Відповідно до ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без й згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Згідно ст.11 Закону України «Про інформацію» інформація про фізичну особу(персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу,яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що вказана заява ОСОБА_6 не містить об`єктивних даних, які дійсно свідчать про наявність складу злочину та підтверджують реальні конкретні події кримінального правопорушення, тобто відсутні вагомі обставини, які можуть свідчити про вчинення вказаних кримінальних правопорушень, а тому підстав вважати відомості такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, немає.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя повно і об`єктивно дослідив матеріали провадження та дійшов обґрунтованого висновку відносно відмови у задоволенні скарги ОСОБА_6 щодо бездіяльності уповноважених осіб органу досудового розслідування, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР та надав вичерпні пояснення щодо вимог заяви заявника та повноважень слідчих.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що перевірка заяви про кримінальне правопорушення повинна здійснюватись у кримінальному провадженні після внесення відомостей до ЄРДР, то колегія суддів зауважує, що не будь-яка заява про вчинене кримінальне правопорушення виключно з огляду на її назву набуває статусу цього документа і її подання до правоохоронного органу не тягне за собою процесуальні наслідки у виді внесення відомостей до ЄРДР.

Отже, висновок слідчого судді місцевого суду, що заява ОСОБА_6 не є такою, що підлягає внесенню до ЄРДР є обґрунтованим, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Відтак, колегія суддів апеляційного суду підстав для скасування ухвали слідчого судді місцевого суду та задоволення скарги не знаходить.

На підставі викладеного та керуючись ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу скаржниці ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Полтави від 15 липня 2024 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4