У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2024 року слідчий суддя Слов'янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 11 м. Слов`янська скаргу представника потерпілої адвоката ОСОБА_4 на рішення прокурора, (в порядку ч. 1 ст. 303 КУП України),-

В С Т А Н О В И В:

20 вересня 2024 в провадження слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла скарга захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 на рішення прокурора, (в порядку ч. 1 ст. 303 КУП України).

Скаргу обґрунтовано тим, що ОСОБА_6 є потерпілою у кримінальному провадженні № 0000190 від 26.02.2021 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 190 КК України. На підставі договору про надання правничої допомоги № 9 від 31 липня 2024 року, адвокат ОСОБА_4 здійснює представництво потерпілої ОСОБА_6 .

На адресу Слов`янської окружної прокуратури Донецької області подано клопотання від 19 серпня 2024 року представником потерпілого адвокатом ОСОБА_4 про передачу кримінального провадження № 0000190 від 26.02.2021 року за належною підслідністю до Слідчого відділу Святошинського УП ГУНП у м. Києві.

Була отримана постанова від 21 серпня 2024 року за підписом прокурора Слов`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якою в задоволені клопотання було відмовлено.

Вважає, що вказана постанова не відповідає положенню законодавства та фактичним обставинам справи, оскільки відповідно ч.1 та ч.2 ст. 218 КПК України досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.

Однак в оскаржуваній постанові прокурор ототожнює поняття місце вчинення кримінального правопорушення та предмет кримінального правопорушення (це речі матеріального світу, з приводу яких чи у зв`язку з якими вчиняється кримінальне правопорушення).

ОСОБА_4 звернув увагу, що 29 жовтня 2012 з метою розвитку та реконструкції Лісового готелю «Шервуд» ОСОБА_6 уклала із ПАТ «ПроКредитБанк» рамкову угоду із лімітом кредитування у розмірі 1 000000 доларів США. ОСОБА_7 виступила поручителем перед Банком за вказаною рамковою угодою.

29 жовтня 2018 року ФОП ОСОБА_7 уклала з АТ «ПроКредитБанк» договір про відступлення права вимоги до ОСОБА_6 за рамковою угодою №FW401.504 від 29 жовтня 2012 року. Захисник зазначає, що саме завдяки укладеного договору ОСОБА_7 отримала можливість реалізувати свій злочинний план, направлений на заволодіння майном потерпілої. Адже ОСОБА_8 отримала усі права вимоги за усіма договорами, укладеними між ОСОБА_6 .

Відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи є незаконним, адже для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме кредитор банк або інша фінансова установа. ОСОБА_7 чи ФОП ОСОБА_7 таким суб`єктом не є.

Таким чином укладаючи договір про відступлення права вимоги до ОСОБА_6 і керівництво АТ «ПроКредитБанк» і ОСОБА_7 чітко розуміли незаконність таких дій.

У день укладення договору відступлення 29 жовтня 2018 ФОП ОСОБА_7 укладає з АТ «ПроКредитБанк» кредитний договір №1.45447/FW1.592 згідно якого ФОП Ковтун має отримати 12 744 672 грн. (під 0.01 % річних).

Згідно п. 7.2 даного договору банк зобов`язується протягом 10 банківських днів від дня закінчення 24 місячного строку від дати видачі кредиту відступити за 5 000 грн. будь якій третій особі, визначеній Позичальником, права вимоги, які існують на дату відступлення або можуть виникнути у майбутньому за Кредитним договором.

Вказана умова дозволяє ФОП ОСОБА_9 взагалі не повертати такі кошти.

ФОП ОСОБА_7 необхідно залучити ще кошти близько 2 800 000 грн. для досягнення суми боргу 15 571 392 грн. 24 коп.

АТ «ПроКредитБанк» перерахував кошти на транзитний рахунок № НОМЕР_1 . Фактично ці кошти були перераховані з АТ «ПроКредитБанк» і цей же день повернулись в АТ «ПроКредитБанк» (як плата за відступлення права вимоги).

Таким чином ФОП ОСОБА_7 сплативши всього на всього 2 800 000 грн. отримала права вимоги до ОСОБА_6 у розмірі 15 571 392 грн. 24 коп.

АТ «ПроКредитБанк» перерахував кошти на «транзитний рахунок». ФОП Ковтун вказані кошти не отримувала. Фактично ці кошти були перераховані з АТ «ПроКредитБанк» і в цей же день повернулись в АТ «ПроКредитБанк» (як плата за відступлення права вимоги).

Такими узгодженими діями між ОСОБА_7 та керівництвом АТ «ПроКредитБанк» для ОСОБА_7 було сформовано право вимог із ОСОБА_10

Договір був укладений за адресою місцезнаходження АТ «ПроКредитБанк» (03115, м. Київ, просп. Перемоги, буд. 107а) у Святошинському районі міста Києва.

Всі події, які свідчать про незаконне формування права вимоги для ОСОБА_7 із ОСОБА_10 відбулись за місцем знаходження АТ «ПроКредитБанк» (03115, м. Київ, просп. Перемоги, буд. 107а) у Святошинському районі міста Києва.

З переліченого вбачається, що місцем вчинення кримінального правопорушення є Святошинський район у місті Києва.

У зв`язку з викладеним просить скаргу задовольнити, скасувати постанову прокурора та передати кримінальну справу за підсудністю до Слідчого відділу Святошинського УП ГУНП у м. Києві.

Представник заявника у судовому засідання надав суду пояснення згідно скарги та наполягав на її задоволені.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги.

Ознайомившись з матеріалами, доданими до скарги, вислухавши пояснення сторін в судовому засіданні, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Під час судового засідання встановлено, що слідчим відділенням відділу поліції №4 Краматорського РУП ГУНП України в Донецькій області здійснювалося досудове розслідування у межах кримінального провадження № 0000190 від 26.02.2021 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.

Постановою Слов`янської окружної прокуратури Донецької області від 21 серпня 2024 відмовлено у задоволені клопотання захисника ОСОБА_4 від 19.08.2024 року про визначення підслідності кримінального провадження № 0000190.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ). Окрім цього, згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Частиною 2 статті 9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У свою чергу, слідчий, під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.

Частиною 1 ст.21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ч.3 ст.26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Частина 1 ст. 304 КПК України передбачає, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою копії.

За правилом п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено право на оскарження під час досудового розслідування рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, нездійснення інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, дізнавач прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Слідчий суддя приходить до переконання, що прокурором, при прийнятті процесуального рішення у вигляді відмови у задоволені клопотання представника потерпілої адвоката ОСОБА_4 про визначення підслідності у кримінальному провадженні № 0000190 від 26.02.2021 року, не були у повному обсязі з`ясовні всі обставини кримінального правопорушення, що належать до вирішення даного клопотання, що позбавило можливості прокурора прийняти законну, обґрунтовану та вмотивовану постанову, в зв`язку з чим, остання підлягає скасуванню.

Слідчий суддя вважає за можливе зобов`язати прокурора повторно розглянути питання щодо визначення підслідності у кримінальному провадженні № 0000190 від 26.02.2021 року у відповідності до норм КПК України та фактичних обставин, які підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність підчас досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги. Отже, вимога заявника про визнання протиправної постанови від 21 серпня 2024 року прокурора Слов`янської окружної прокуратури не входить до повноважень слідчого судді, у зв`язку з чим скарга в цій частині задоволенню не підлягає.

Таким чином, слідчий суддя доходить до висновку про необхідність часткового задоволення скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 93, 110, 284, 303, 306, 307, 309, 372 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Скаргу представника потерпілої адвоката ОСОБА_4 на рішення прокурора, (в порядку ч. 1 ст. 303 КУП України) задовольнити частковою.

Скасувати постанову від 21 серпня 2024 року прокурора Слов`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 про відмову в задоволені клопотання представника потерпілої адвоката ОСОБА_4 про визначення підслідності у кримінальному провадженні № 0000190 від 26.02.2021 року.

Зобов`язати прокурора Слов`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 повторно розглянути клопотання від 19 серпня 2024 року подане представником потерпілої адвокатом ОСОБА_4 про передачу кримінального провадження № 0000190 від 26.02.2021 року, за належною підсудністю до Слідчого відділу Святошинського УП ГУНП у м. Києві.

У задоволені інших вимог відмовити.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Ухвалу складено і підписано у нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Слідчий суддя

Слов'янського міськрайонного суду ОСОБА_1