Справа № 303/3879/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.07.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/323/24 за апеляційною скаргою прокурора Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 травня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 травня 2024 року, клопотання старшого слідчого СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 з визначенням розміру застави, задоволено частково.

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 29 червня 2024 року включно.

Рахується строк запобіжного заходу з дня затримання ОСОБА_7 з 01 травня 2024 року.

Визначено підозрюваному ОСОБА_7 заставу у розмірі 50 (п`ятдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 151400 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста) гривень.

В ухвалі слідчий суддя зазначив, що сукупність фактичних даних, які містяться в матеріалах кримінального провадження, дають підстави вважати пред`явлену ОСОБА_7 підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення є обґрунтованою. Крім того, слідчий суддя зазначив про наявність існування ризиків, передбачених у п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаних ризиків. Разом з тим, слідчий суддя, врахувавши обставини вчиненого злочину та особу підозрюваного, який на даний час ніде не працює, у нього відсутнє джерело доходів, а також є одруженим, на його утриманні знаходиться неповнолітня дитина, суд прийшов до висновку про необхідність обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який зможе повністю забезпечити встановлені ризики та буде достатньою мірою стримуючим фактором від порушення підозрюваним своїх обов`язків.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою, незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що рішення слідчого судді про часткове задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 2 місяці із встановленням застави у розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є необґрунтованим, а тому враховуючи ризики, які наявні, до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням 80 прожиткових мінімумів доходів громадян. Просить суд, ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою відносно підозрюваного ОСОБА_7 обрати запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів із визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів доходів громадян.

Від захисника-адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 надійшла заява про відкладення розгляду справи на інший термін у зв`язку з перебуванням на лікарняному.

Приймаючи до уваги неодноразові відкладення судових засідань, неявку прокурора та адвоката у судове засідання апеляційного суду, колегія суддів не вбачає підстав в черговий раз відкладати розгляд справи, оскільки це не забезпечить дотримання розумних строків апеляційного розгляду справи.

З огляду на викладене, з метою дотримання процесуальних строків, визначених кримінальним процесуальним законом, колегія суддів апеляційного суду, з урахуванням вимог ч. 4 ст. 405 КПК України, вважає за можливе провести апеляційний розгляд без участі учасників судового процесу.

Заслухавши суддю-доповідача про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, перевіривши та дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З апеляційної скарги вбачається, що прокурором не оскаржується вид застосованого запобіжного заходу, строк його застосування та встановлені слідчим суддею ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Суть апеляційної скарги зводиться лише до вирішення питання в частині визначення розміру застави, а тому апеляційний суд розглядає справу лише в цій частині.

Відповідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тобто у сприянні вчиненню незаконного переправленню осіб через державний кордон України порадами, вказівками, наданням засобів, з корисливих мотивів, про що йому 02.05.2024 повідомлено про підозру, відомості внесено до ЄРДР 09.04.2024 за № 0000516.

При розгляді клопотання слідчим суддею належним чином досліджено клопотання слідчого та матеріали провадження, встановлена наявність передбачених законом обставин, які пов`язують можливість застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наявність обґрунтованої підозри, існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, ч. 1 ст. 177 КПК України, встановлено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, і прийнято обґрунтоване рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із застосуванням застави.

Переглядаючи законність прийнятого рішення в межах доводів поданої апеляційної скарги прокурора, колегія суддів вважає, що визначений розмір застави в повній мірі узгоджується з положеннями ст.182 та ч. 3, ч.4 ст. 183 КПК України.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Водночас, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Як вбачається з оскарженої ухвали, слідчий суддя під час її постановлення врахував те, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, максимальне покарання згідно з санкцією дев`ять років позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

З приводу розміру застави, вказаному в клопотанні, слідчий суддя зазначив, що жодних доказів, які б підтверджували матеріальну спроможність підозрюваного сплатити вказану суму чи наближену до такої, суду не представлено.

Із урахуванням обставин у справі, особи підозрюваного, його матеріального становища, виходячи з вимог частини п`ятої ст.182 КПК України слідчий суддя дійшов висновку, що підозрюваному слід визначити заставу в розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Межі розміру застави залежать, зокрема, від ступеня тяжкості злочину, у вчиненні якого особа підозрюється. При чому у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у таких межах не здатна забезпечити виконання підозрюваним у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, покладених на нього обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, що перевищує встановлені в законі граничні розміри.

Виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання підозрюваного під вартою. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги ризик того, що підозрюваний може ухилитися від покарання, обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа.

Отже, обираючи ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя прийшов до вірно висновку щодо застосування до підозрюваного альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, у розмірі, передбаченому п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя, визначаючи розмір застави взяв до уваги обставини, встановлені ст. ст. 177, 178 КПК України, вимоги ст. 182, 183 КПК України, позицію Європейського суду з прав людини та обґрунтовано визначив заставу в розмірі - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який не є найменшою межею, є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів та є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

При цьому покликання прокурора на те, що визначений слідчим суддею розмір застави 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є необґрунтованим, а тому враховуючи ризики, які наявні, до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням 80 прожиткових мінімумів доходів громадян, не ґрунтується на вимогах закону.

Так, згідно з ч. 1 ст. 182 КПК України застава це один із запобіжних заходів, який полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

У випадку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застава є альтернативним запобіжним заходом, що має відповідати двом умовам: 1) розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та 2) не може бути завідомо непомірним для нього.

Тобто застава не є каральним інструментом. Водночас, її надмірний розмір може перетворити заставу на безальтернативне ув`язнення особи. Саме тому законодавцем заборонено визначати підозрюваному, обвинуваченому завідомо непомірний розмір застави.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга прокурора підлягає залишенню без задоволення, а ухвала слідчого суді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.05.2024 року, залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 травня 2024 року, якою обрано відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді