Номер провадження: 11-кп/813/944/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 13.11.2023 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001202 від 06.10.2020 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кривий Ріг, громадянина України, з вищою освітою, тимчасово безробітного, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,-

установив

Зміст оскарженого судового рішення

Вироком Приморського районного суду м. Одеси від 13.11.2023 року ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та йому призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у розмірі 1700,00 грн. (одна тисяча сімсот грн. 00 коп.).

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 до обвинуваченого ОСОБА_7 - задоволено частково.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_10 1 220 (одна тисяча двісті двадцять) гривень, в якості відшкодування матеріальної шкоди, та 2 000 (дві тисяч) гривень, в якості відшкодування моральної шкоди, всього стягнуто з обвинуваченого на користь потерпілого 3 220 (три тисячі двісті двадцять) гривень.

В задоволенні решти позовних вимог цивільного позову ОСОБА_10 відмовлено.

Оскаржуваним вироком встановлено, що 26.08.2020 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , які в ранковий час перебували біля вхідних дверей квартири АДРЕСА_3 , виникла сварка.

В цей час у ОСОБА_7 , на ґрунті особистих неприязних відносин до ОСОБА_10 , виник злочинний намір щодо спричинення тілесних ушкоджень останньому.

Реалізуючи свій злочинний намір, 26.08.2020 року приблизно о 10 годині 45 хвилин ОСОБА_7 перебуваючи біля вхідних дверей квартири АДРЕСА_3 , на ґрунті особистих неприязних відносин, тримаючи ОСОБА_10 лівою рукою за шию, умисно наніс декілька ударів правою рукою в область голови потерпілого, спричинивши тим самим ОСОБА_10 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеним вироком суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання та в частині вирішення цивільного позову. Призначити ОСОБА_7 покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян та стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_10 . 1 220 гривень у якості відшкодування матеріальної шкоди, в іншій частині цивільного позову, зокрема в частині відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що призначене покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_7 на даний час не працевлаштований, є батьком чотирьох неповнолітніх дітей, одна дитина є інвалідом з дитинства і потребує особливого догляду. За таких обставин ОСОБА_7 перебуває у скрутному матеріальному становищі.

Разом з тим, ОСОБА_7 одружений, має вищу освіту, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий і з моменту вчинення кримінального проступку, протягом трьох років, до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягався.

Судом першої інстанції також не враховано, що тяжких наслідків від кримінального проступку не настало, ОСОБА_7 свою вину визнав, щиро розкаявся та виявив готовність відшкодувати фактично заподіяну матеріальну шкоду потерпілому.

При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди потерпілому не враховано, що інкримінованому ОСОБА_7 кримінальному проступку передував конфлікт та ОСОБА_10 не доведено факт заподіяння йому моральних страждань.

Разом з тим, до початку розгляду кримінального провадження по суті захисник ОСОБА_9 звернувся до апеляційного суду із клопотанням про звільнення від

кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_7 у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 05 квітня 2021 року у справі № 328/1109/19, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч.1 ст.49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Відтак суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.

Отже суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження досудове розслідування, підготовче засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження у суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 309/1201/15-к).

Позиції учасників апеляційного розгляду в судовому засіданні.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_7 та прокурор ОСОБА_6 підтримали клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності.

Представник потерпілого ОСОБА_10 - адвокат ОСОБА_8 заперечував проти задоволення клопотання.

Мотиви апеляційного суду

Статтею 2 КПК передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Строк давності - це передбачений кримінальним законом певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Відповідно до вимог ч.4 ст.286 КПК України, у разі, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч.4 ст.49 КК України.

Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа), але до набрання вироком суду законної сили.

Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК України, та за згодою обвинуваченого ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Як установлено з матеріалів кримінального провадження інкримінований ОСОБА_7 кримінальний проступок був вчинений 26 серпня 2020 року.

Судом першої інстанції дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.2 ст.125 КК України.

Санкція ч.2 ст.125 КК України в редакції закону про кримінальну відповідальність станом на дату скоєння кримінального правопорушення передбачає покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправними роботами на строк до одного року, абоарештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.

За приписами ч.4 ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України відноситься до категорії кримінального проступку.

Відповідно до п.2) ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Разом з тим, із матеріалів кримінального провадження убачається, що ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 13 липня 2022 року судове

провадження за обвинувальним актом у кримінальному провадженні

№0001202 від 06.10.2020 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у

вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України було

зупинено до встановлення місцезнаходження обвинуваченого, та оголошено

останнього в розшук.

Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 24 лютого 2023 року

судове провадження у справі за обвинувальним актом у кримінальному провадженні

№0001202 від 06.10.2020 відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у

вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.125КК України

поновлено.

Обвинувачений ОСОБА_7 перебував у розшуку протягом 7 місяців та 11 днів.

Отже, трирічний строк давності для притягнення ОСОБА_7 до кримінальної

відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.

125 КК України, сплив 07 квітня 2024 року.

Оскільки із дня вчинення інкримінованого ОСОБА_7 кримінального проступку минуло понад три роки, він підлягає звільненню від кримінальної відповідальності на підставі п.2) ч.1 ст.49 КК України - у зв`язку із закінченням строків давності.

При цьому апеляційним судом були роз`ясненні обвинуваченому правові наслідки звільнення від кримінальної відповідальності за статтею 49 КК України і обвинувачений погодився з такими підставами для закриття кримінального провадження і не наполягав на розгляді кримінального провадження в загальному порядку

Положеннями п.1) ч.2 ст.284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з положеннями ч.3 ст.288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст.417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

На підставі викладеного апеляційний суд вважає за необхідне задовольнити клопотання захисника ОСОБА_9 , частково задовольнити апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 , вирок суду першої інстанції - скасувати, звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі п.2) ч.1 ст.49 КК України, а кримінальне провадження щодо нього - закрити на підставі п.1) ч.2 ст.284 КПК України закрити.

Крім того у зв`язку зі скасуванням обвинувального вироку у відношенні ОСОБА_7 апеляційний суд вважає за необхідне залишити цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 без розгляду.

При цьому, слід зазначити, що закриття кримінального провадження на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК, тобто з нереабілітуючих підстав, не виключає можливості цивільно-правової відповідальності особи за шкоду, заподіяну нею, і не позбавляє потерпілого права звернутися до суду у порядку цивільного судочинства.

З огляду на наведене, колегія суддів звертає увагу потерпілого, що закриття кримінального провадження, у разі наявності у нього претензій матеріального характеру до обвинуваченого, не позбавляє його права звернутися із цивільним позовом в порядку цивільного судочинства.

Керуючись статтями 284, 288, 404, 405, 407, 409, 417, 419, 532 КПК України, ст.49 КК України, апеляційний суд, -

ухвалив

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 - задовольнити частково.

Клопотання захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - задовольнити.

Вирок Приморського районного суду м. Одеси від 13.11.2023 року, відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, - скасувати.

На підставі п.2) ч.1,ч.2 ст. 49 КК України звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, - у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001202 від 06.10.2020 року, відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, - закрити на підставі п.1) ч.2 ст.284 КК України - в зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Залишити без розгляду цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_10 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4