Справа № 456/1499/24
Провадження № 1-кп/456/285/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю : секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001021 від 01.12.2023 та обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000088 від 14.03.2024, об`єднані в одне провадження, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, інваліда ІІ групи, учасника бойових дій, відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ст. 390-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з обвинувальним актом 23.11.2023 близько 13 год. 27 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу банкомату АТ КБ «ПриватБанк», що знаходиться у м. Стрию Львівської області по вул. Б.Хмельницького, 16, та побачивши в картоприймачі банкомату банківську картку AT КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яку помилково залишила ОСОБА_6 після здійснення нею банківських операцій у вищевказаному банкоматі цього ж дня о 13 год. 26 хв., в цей час у нього виник умисел на привласнення банківської картки з метою подальшого зняття грошових коштів для власних потреб без відома ОСОБА_6 , що знаходились на її рахунку, при цьому усвідомлюючи, що пластикова банківська картка видається банківськими установами та згідно зі ст. 1 Закону України «Про інформацію», ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та ч 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом.

Надалі ОСОБА_4 , реалізовуючи свій умисел, спрямований на привласнення офіційного документа, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно привласнив банківську картку, видану AT КБ «ПриватБанк», № НОМЕР_1 , власником якої є ОСОБА_6 , з метою подальшого зняття грошових коштів для власних потреб без її відома та розпорядився нею на власний розсуд.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано як привласнення офіційного документа з корисливих мотивів, тобто як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України.

Окрім цього, органом досудового розслідування встановлено, що 23.11.2023 близько 13:33 ОСОБА_4 перебував у приміщенні аптеки № 247 «Перша соціальна аптека» TOB « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою: АДРЕСА_2 , де маючи при собі раніше привласнену банківську картку, видану AT КБ «ПриватБанк», № НОМЕР_1 , власником якої є ОСОБА_6 , в нього виник умисел на вчинення крадіжки чужого майна.

Надалі ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, без відома та дозволу ОСОБА_6 , таємно, перебуваючи на касі вказаної аптеки, скориставшись послугами платіжного POS терміналу, провів безконтактну оплату банківською карткою шляхом застосування чіпу на банківській картці без підтвердження коду банківської картки, в період з 13:33 по 13:34 здійснив два розрахунки за товар на загальну суму 782 гривні, яким розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 завдав матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_6 на загальну суму 782 гривні.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену в умовах воєнного стану, тобто як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Окрім цього, органом досудового розслідування встановлено, що 23.11.2023 близько 13:38 ОСОБА_4 перебував у приміщенні аптеки № 18 «Подорожник», що за адресою: АДРЕСА_2 , де маючи при собі раніше привласнену банківську картку, видану AT КБ «ПриватБанк», № НОМЕР_1 , власником якої є ОСОБА_6 , в нього виник умисел на вчинення крадіжки чужого майна.

Надалі ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, без відома та дозволу ОСОБА_6 , таємно, повторно, перебуваючи на касі вказаної аптеки, скориставшись послугами платіжного POS терміналу, провів безконтактну оплату банківською карткою шляхом застосування чіпу на банківській картці без підтвердження коду банківської картки, в період з 13:38 по 13:39 здійснив два розрахунки за товар на загальну суму 726,98 грн, яким розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 завдав матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_6 на загальну суму 726,98 грн.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, в умовах воєнного стану, тобто як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Окрім цього, органом досудового розслідування встановлено, що 23.11.2023 близько 13:51 ОСОБА_4 перебував у приміщенні аптеки « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що за адресою: АДРЕСА_3 , де маючи при собі раніше привласнену банківську картку, видану AT КБ «ПриватБанк», № НОМЕР_1 , власником якої є ОСОБА_6 , в нього виник умисел на вчинення крадіжки чужого майна.

Надалі ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, без відома та дозволу ОСОБА_6 , таємно, повторно, перебуваючи на касі вказаної аптеки, скориставшись послугами платіжного POS терміналу, провів безконтактну оплату банківською карткою шляхом застосування чіпу на банківській картці без підтвердження коду банківської картки, в період з 13:51 по 13:52 здійснив два розрахунки за товар на загальну суму 437,50 грн, яким розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 завдав матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_6 на загальну суму 437,50 грн.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, в умовах воєнного стану, тобто як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Окрім цього, органом досудового розслідування встановлено, що 23.11.2023 близько 13:55 ОСОБА_4 перебував у приміщенні аптеки «Пульс» № НОМЕР_2 ТОВ «Декада-2000» що за адресою: АДРЕСА_4 , де маючи при собі раніше привласнену банківську картку, видану AT КБ «ПриватБанк», № НОМЕР_1 , власником якої є ОСОБА_6 , в нього виник умисел на вчинення крадіжки чужого майна.

Надалі ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, без відома та дозволу ОСОБА_6 , таємно, повторно, перебуваючи на касі вказаної аптеки, скориставшись послугами платіжного POS терміналу, провів безконтактну оплату банківською карткою шляхом застосування чіпу на банківській картці без підтвердження коду банківської картки, о 13:55 здійснив два розрахунки за товар на загальну суму 608,00 гривень, яким розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 завдав матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_6 на загальну суму 608,00 гривень.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, в умовах воєнного стану, тобто як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Окрім цього, органом досудового розслідування встановлено, що 23.11.2023 близько 14:01 ОСОБА_4 перебував у приміщенні аптеки «Перша соціальна аптека», що за адресою: АДРЕСА_4 , де маючи при собі раніше привласнену банківську картку, видану AT КБ «ПриватБанк», № НОМЕР_1 , власником якої є ОСОБА_6 , в нього виник умисел на вчинення крадіжки чужого майна.

Надалі ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, без відома та дозволу ОСОБА_6 , таємно, повторно, перебуваючи на касі вказаної аптеки, скориставшись послугами платіжного POS терміналу, провів безконтактну оплату банківською карткою шляхом застосування чіпу на банківській картці без підтвердження коду банківської картки, в період з 14:01 по 14:03 здійснив два розрахунки за товар на загальну суму 857,80 гривень, яким розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 завдав матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_6 на загальну суму 857,80 гривень.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, в умовах воєнного стану, тобто як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Окрім цього, органом досудового розслідування встановлено, що 23.11.2023 близько 14:09 ОСОБА_4 перебував у приміщенні аптеки « ІНФОРМАЦІЯ_4 », яка належить ПП «Соломія Сервіс», що за адресою: м. Стрий Львівської області, вул. Кравецька, 2-4, де маючи при собі раніше привласнену банківську картку, видану AT КБ «ПриватБанк», № НОМЕР_1 , власником якої є ОСОБА_6 , в нього виник умисел на вчинення крадіжки чужого майна.

Надалі ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, без відома та дозволу ОСОБА_6 , таємно, повторно, перебуваючи на касі вказаної аптеки, скориставшись послугами платіжного POS терміналу, провів безконтактну оплату банківською карткою шляхом застосування чіпу на банківській картці без підтвердження коду банківської картки, в період з 14:09 по 14:10 здійснив два розрахунки за товар на загальну суму 999,98 гривень, яким розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 завдав матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_6 на загальну суму 999,98 гривень.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, в умовах воєнного стану, тобто як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Окрім цього, органом досудового розслідування встановлено, що 23.11.2023 близько 14:14 ОСОБА_4 перебував у приміщенні аптеки «Перша соціальна аптека», що за адресою: АДРЕСА_5 , де маючи при собі раніше привласнену банківську картку, видану AT КБ «ПриватБанк», № НОМЕР_1 , власником якої є ОСОБА_6 , в нього виник умисел на вчинення крадіжки чужого майна.

Надалі ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, без відома та дозволу ОСОБА_6 , таємно, повторно, перебуваючи на касі вказаної аптеки, скориставшись послугами платіжного POS терміналу, провів безконтактну оплату банківською карткою шляхом застосування чіпу на банківській картці без підтвердження коду банківської картки, в період з 14:14 по 14:15 здійснив два розрахунки за товар на загальну суму 963,32 гривні, яким розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 завдав матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_6 на загальну суму 963,32 гривні.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, в умовах воєнного стану, тобто як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Окрім цього, органом досудового розслідування встановлено, що 23.11.2023 близько 14:19 ОСОБА_4 перебував у приміщенні аптеки «Здорова родина», що за адресою: АДРЕСА_5 , де маючи при собі раніше привласнену банківську картку, видану AT КБ «ПриватБанк», № НОМЕР_1 , власником якої є ОСОБА_6 , в нього виник умисел на вчинення крадіжки чужого майна.

Надалі ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, без відома та дозволу ОСОБА_6 , таємно, повторно, перебуваючи на касі вказаної аптеки, скориставшись послугами платіжного POS терміналу, провів безконтактну оплату банківською карткою шляхом застосування чіпу на банківській картці без підтвердження коду банківської картки, в період з 14:19 по 14:21 здійснив два розрахунки за товар на загальну суму 799,49 гривень, яким розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 завдав матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_6 на загальну суму 799,49 гривень.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, в умовах воєнного стану, тобто як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Окрім цього, органом досудового розслідування встановлено, що 23.11.2023 близько 14:29 ОСОБА_4 перебував у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_5 », що за адресою: АДРЕСА_5 , де маючи при собі раніше привласнену банківську картку, видану AT КБ «ПриватБанк», № НОМЕР_1 , власником якої є ОСОБА_6 , в нього виник умисел на вчинення крадіжки чужого майна.

Надалі ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, без відома та дозволу ОСОБА_6 , таємно, повторно, перебуваючи на касі вказаного магазину, скориставшись послугами платіжного POS терміналу, провів безконтактну оплату банківською карткою шляхом застосування чіпу на банківській картці без підтвердження коду банківської картки, о 14:29 здійснив розрахунок за товар на загальну суму 450,00 гривень, яким розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 завдав матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_6 на загальну суму 450,00 гривень.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, в умовах воєнного стану, тобто як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Окрім цього, органом досудового розслідування встановлено, що 14.03.2024 близько 10 години 30 хвилин ОСОБА_4 перебував разом із колишньою дружиною ОСОБА_7 поблизу приміщення Катедрального храму Успіння Пресвятої Богородиці, що за адресою: АДРЕСА_6 , де між ними на ґрунті особистих, раптово виниклих неприязних відносин розпочався словесний конфлікт.

Надалі ОСОБА_8 , керуючись злочинним умислом на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , умисно наніс один удар кулаком руки в обличчя потерпілої, а саме: в область губи справа.

Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді синця і садна на верхній губі рота праворуч, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано як умисне спричинення легкого тілесного ушкодження, тобто як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.

Окрім цього, органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , будучи ознайомленим з рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20.02.2024, згідно з яким відносно нього видано обмежувальний припис та йому протягом шести місяців заборонено перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_7 ; наближатися на 50 метрів до місця проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_7 ; вести листування, телефонні переговори, переписки з ОСОБА_7 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, умисно не виконав вказаний вище обмежувальний припис, що виразилось у наступному.

Так, ОСОБА_4 , маючи умисел на невиконання обмежувального припису, виданого рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20.02.2024, усвідомлюючи, що йому заборонено наближатися на 50 метрів до місця роботи ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що вона працює продавцем у продуктовому магазині « ІНФОРМАЦІЯ_6 », що за адресою: АДРЕСА_8 , 01.03.2024 близько 08:47 зайшов до приміщення вищевказаного магазину, де вчинив з колишньою дружиною ОСОБА_7 , яка перебувала на робочому місці, конфлікт, під час якого намагався вилити на неї каву. Тим самим ОСОБА_4 наблизився до місця роботи ОСОБА_7 на відстань ближче ніж на 50 метрів, чим порушив вимоги обмежувального припису.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано як умисне невиконання обмежувального припису, тобто як кримінальне правопорушення, передбачене ст. 390-1 КК України.

Окрім цього, органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , будучи ознайомленим з рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20.02.2024, згідно з яким відносно нього видано обмежувальний припис та йому протягом шести місяців заборонено перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_7 ; наближатися на 50 метрів до місця проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_7 ; вести листування, телефонні переговори, переписки з ОСОБА_7 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, умисно не виконав вказаний вище обмежувальний припис, що виразилось у наступному.

Так, ОСОБА_4 , маючи умисел на невиконання обмежувального припису, виданого рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20.02.2024, усвідомлюючи, що йому заборонено наближатися на 50 метрів до місця роботи ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що вона працює продавцем у продуктовому магазині « ІНФОРМАЦІЯ_6 », що за адресою: АДРЕСА_8 , 08.03.2024 близько 12:28 зайшов до приміщення вищевказаного магазину, де вчинив із колишньою дружиною ОСОБА_7 , яка перебувала па робочому місці, конфлікт, під час якого взяв із прилавку стакан з водою та вилив на потерпілу. Тим самим ОСОБА_4 наблизився до місця роботи ОСОБА_7 на відстань ближче ніж на 50 метрів, чим порушив вимоги обмежувального припису.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано як умисне невиконання обмежувального припису, тобто як кримінальне правопорушення, передбачене ст. 390-1 КК України.

Окрім цього, органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , будучи ознайомленим з рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20.02.2024, згідно з яким відносно нього видано обмежувальний припис та йому протягом шести місяців заборонено перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_7 ; наближатися на 50 метрів до місця проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_7 ; вести листування, телефонні переговори, переписки з ОСОБА_7 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, умисно не виконав вказаний вище обмежувальний припис, що виразилось у наступному.

Так, ОСОБА_4 , маючи умисел на невиконання обмежувального припису, виданого рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20.02.2024,усвідомлюючи, що йому заборонено наближатися на 50 метрів до місця роботи ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що вона працює продавцем у продуктовому магазині « ІНФОРМАЦІЯ_6 », що за адресою: АДРЕСА_8 , 10.03.2024 близько 16:20 зайшов до приміщення вищевказаного магазину, де вчинив словесний конфлікт із колишньою дружиною ОСОБА_7 , яка перебувала на робочому місці, та намагався вирвати у неї з рук мобільний телефон, за допомогою якого остання фіксувала його протиправні дії. Тим самим ОСОБА_4 наблизився до місця роботи ОСОБА_7 на відстань ближче ніж на 50 метрів, чим порушив вимоги обмежувального припису.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано як умисне невиконання обмежувального припису, тобто як кримінальне правопорушення, передбачене ст. 390-1 КК України.

Окрім цього, органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , будучи ознайомленим з рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20.02.2024, згідно з яким відносно нього видано обмежувальний припис та йому протягом шести місяців заборонено перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_7 ; наближатися на 50 метрів до місця проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_7 ; вести листування, телефонні переговори, переписки з ОСОБА_7 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, умисно не виконав вказаний вище обмежувальний припис, що виразилось у наступному.

Так, ОСОБА_4 , маючи умисел на невиконання обмежувального припису, виданого рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20.02.2024, усвідомлюючи, що йому заборонено перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_7 , 01.04.2024 близько 08:40 зайшов у приміщення квартири, що знаходиться за вищевказаною адресою, де проживає потерпіла, та перебував у вищевказаній квартирі до 11 год. 01.04.2024, тобто до моменту виявлення його їх повнолітнім сином ОСОБА_9 . Тим самим ОСОБА_4 перебував у місці проживання (перебування) ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_7 , чим порушив вимоги обмежувального припису.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано як умисне невиконання обмежувального припису, тобто як кримінальне правопорушення, передбачене ст. 390-1 КК України.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про закриття кримінального провадження за ч.4 ст. 185 КК України у зв`язку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024.

У судовому засіданні судом відповідно до положень ч. 3 ст. 479-2 КПК України запитано згоду обвинуваченого ОСОБА_4 на закриття кримінального провадження в частині його обвинувачення за ч. 4 ст. 185 КК України з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Обвинувачений дав згоду і не заперечував проти закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Прокурор вважав наявними підстави для закриття кримінального провадження у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність вчиненого обвинуваченим діяння, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-IX від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», згідно з яким були внесені зміни до ст. 51 КУпАП України, якими посилена відповідальність за вчинення дрібного викрадення чужого майна.

Так, відповідно до нової редакції ст. 51 КУпАП України відповідальність за ч. 1 ст. 51 КУпАП України настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що складає 757 грн. Відповідальність за ч. 2 ст. 51 КУпАП України настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає від 757 грн до 3028 грн.

Таким чином, з 09.08.2024 таємне викрадення чужого майна (крадіжка) стає кримінально караним діянням, якщо вартість викраденого майна на момент вчинення правопорушення становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у 2024 році становить 3028 грн. Однак крадіжки обвинувачений вчинив у 2023 році.

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684 грн, а 50 відсотків від його розміру становили 1342 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_4 злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 2684 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

При цьому, суд бере до уваги приписи ч. 1 ст. 5 КК України, якими визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію в часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Тому наведені зміни в законодавстві, які пом`якшують кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшують становище особи, мають зворотну дію в часі.

На підставі зворотної дії закону суд також повинен виходити з розміру неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, який діяв на момент вчинення діяння.

Згідно з обвинувальним актом сума викраденого ОСОБА_4 майна становить:

- за епізодом від 23.11.2023 близько 13:33 782 грн 00 коп.,

- за епізодом від 23.11.2023 близько 13:38 726 грн 98 коп.,

- за епізодом від 23.11.2023 близько 13:51 437 грн 50 коп.,

- за епізодом від 23.11.2023 близько 13:55 608 грн 00 коп.,

- за епізодом від 23.11.2023 близько 14:01 857 грн 80 коп.,

- за епізодом від 23.11.2023 близько 14:09 999 грн 98 коп.,

- за епізодом від 23.11.2023 близько 14:14 963 грн 32 коп.,

- за епізодом від 23.11.2023 близько 14:19 799 грн 49 коп.,

- за епізодом від 23.11.2023 близько 14:29 450 грн 00 коп.

Тому вказані дії ОСОБА_4 підпадають під ознаки адміністративних правопорушень, за які передбачена адміністративна відповідальність.

Положення п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України регламентують, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до пункту 1-2 частини другої статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої цієї статті, якщо підозрюваний, обвинувачений не заперечує проти закриття за цією підставою.

Частиною сьомою статті 284 КПК України передбачено, що ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу.

Суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 479-2 КПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Враховуючи наведене, а також та те, що під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом щодо ОСОБА_4 , втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність вчиненого ним діяння, а саме: таємного викрадення чужого майна, вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, і обвинувачений ОСОБА_4 не заперечує проти закриття кримінального провадження в частині обвинувачення його у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 КПК України, суд доходить висновку про наявність правових підстав для закриття кримінального провадження в цій частині на підставі пункту 4-1 частини першої статті 284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 284, 372, 376, 479-2 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження, внесене 01.12.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001021, в частині обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Речові докази: CD-диски залишити при матеріалах кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Стрийський міськрайонний суд Львівської області протягом семи діб з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1