Номер провадження: 11-сс/813/1493/24
Справа № 522/9975/24 1-кс/522/3512/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.10.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши матеріали кримінального провадження № 0000584 від 01.05.2024 року за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 16.09.2024 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Косицьке Батецького району Російської Федерації, громадянки України, яка має середню освіту, не заміжньої, офіційно не працюючої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , до затримання проживала за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої 12.03.2022 року Приморським районним судом м.Одеси за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 80 годин,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

встановив:

Слідчим відділенням ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000584 від 01.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

16.09.2024 року ОСОБА_6 затримана в порядку ст.190 КПК України.

20.06.2024 рокуОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється в тому, що вона, 01.05.2024 року, приблизно о 14 год. 30 хв., в умовах введеного на території України воєнного стану, перебуваючи у закладі «Chin-Chin» за адресою: АДРЕСА_3 , діючи повторно, таємно з корисливих мотивів та переслідуючи ціль особистого збагачення, таємно заволоділа шкіряною сумкою чорного кольору, належній потерпілій ОСОБА_7 , після цього залишила місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим на власний розсуд. Своїми діями ОСОБА_6 завдала потерпілій матеріальний збиток на загальну суму 57425 гривень.

21.06.2024 року слідчий СВ ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді, з погодженим прокурором Приморської окружної прокуратури ОСОБА_9 , клопотанням про застосування до підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з визначенням розміру застави.

Клопотання мотивоване тим, що в ході досудового розслідування кримінального провадження встановлено наявність ризиків, які обґрунтовують застосування до підозрюваної запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме: переховування підозрюваної від органу досудового розслідування та суду; здійснення незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні; вчинення іншого кримінального правопорушення, та неможливістю застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання та до підозрюваної ОСОБА_6 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 14.11.2024 року, з визначенням застави - 20 розмірів прожиткового мінімуму доходів громадян, що становить 60560 гривень, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, у разі внесення застави.

Мотивуючи прийняте рішення слідчий суддя послався на обґрунтованість підозри та існування ризиків, визначених п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на безпідставність та незаконність ухвали, просить її скасувати, та застосувати до підозрюваної запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, захисник посилається на відсутність та не доведеність ризиків, які слугують підставами для застосування найсуворішого запобіжного заходу, а також неврахування слідчим суддею даних про особу підозрюваної, яка має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Захисник ОСОБА_5 та прокурор у судове засідання апеляційного суду не з`явились.

Захисник надіслала заяву, в якій підтримала вимоги своєї апеляційної скарги, просила розглянути справу за її відсутності.

Підозрювана ОСОБА_6 не зверталась до апеляційного суду з клопотанням про забезпечення її участі в судовому засіданні.

Прокурор про причини неявки апеляційний суду не повідомив, із заявами, або клопотанням про перенесення судового засідання не звертався.

Згідно з ч.4 ст.405 КПК (далі - КПК) неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

За наведених обставин, враховуючи положення ч.4 ст.107, ч.4 ст.405 КПК України (далі - КПК) апеляційний розгляд проведено за відсутності учасників кримінального провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Згідно з ч.1 ст.404 КПК, суд апеляційної інстанції, переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Слід зазначити, що найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст.29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначені змістом статей 177, 178, 183 КПК.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

За результатами перегляду оскарженої ухвали колегією суддів встановлено, що слідчий суддя дотримався вказаних вимог закону при розгляді клопотання про застосування до підозрюваної запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Слідчий суддя, приймаючи рішення про доцільність застосування до підозрюваної запобіжного заходу у виді тримання під вартою, врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання органу досудового розслідування, в зв`язку з відсутністю достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам дієво запобігти існуючим ризикам.

Обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_6 підозри за ч.4 ст.185 КК України в апеляційній скарзі захисника не оскаржується.

Апеляційний суд вважає, що долучені до клопотання слідчого докази, є такими, що вказують на наявність обставин та відомостей, які можуть переконати суд та неупередженого спостерігача, що підозрюваний можливо вчинив інкримінований йому злочин. Ці докази, на даній стадії досудового розслідування, є достатніми для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».

Апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи сторони захисту в частині відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК, які зазначені в оскарженій ухвалі слідчого судді, з огляду на таке.

Так, підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрювана може здійснити дії, передбачені пунктами 1 та 5 ч. 1 ст.177 КПК.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрювана може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваною зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрювана обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вона має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваної кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваної та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, СПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Злочин, передбачений ч.4 ст.185 КК України, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Таким чином, відповідно до положень ч.2 ст.183 КПК України до ОСОБА_6 може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній ОСОБА_6 , у разі доведеності її вини, апеляційний суд вважає, що ризик того, що підозрювана може переховуватись від органів досудового розслідування та суду існує та є обґрунтованим.

Існування вказаного ризику підтверджується також тією обставиною, що в умовах введеного на території України воєнного стану, ОСОБА_6 , як особа жіночої статі, має можливість безперешкодно залишити територію України та уникнути кримінального переслідування.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК, не можна визнавати недоведеним.

Крім того апеляційний суд враховує, що ОСОБА_6 раніше притягалась до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення проти власності.

Викладені обставини доводять існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що перебуваючи на свободі остання може продовжувати вчиняти нові корисливі злочини.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів аніж тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування, може виявитися нездатним запобігти існуючим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної.

Передбачених ч.2 ст.183 КПК України обставин, що виключають можливість застосування до підозрюваної запобіжного заходу у виді тримання під вартою, апеляційним судом не встановлено.

Колегія суддів звертає увагу, що доцільність необхідності подальшого утримання підозрюваної під вартою буде перевірена через нетривалий час в порядку ст.199 КПК, в тому числі і з урахуванням результатів досудового розслідування.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що підозрювана має на утримання двох неповнолітніх дітей колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі обставини не підтвердженні належними доказами.

В даному кримінальному провадженні, з урахуванням відомостей про особу підозрюваної слідчий суддя дотримався вимог КПК України та, в якості альтернативного запобіжного заходу, визначив ОСОБА_6 мінімальний розмір застави в межах, встановлених п.2 ч.5 ст.182 КПК України.

На переконання апеляційного визначений розмір застави є достатнім та необхідним для забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, а також зможе запобігти ризикам, передбаченим пунктами 1 та 3 ч.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про існування достатніх підстав для обрання підозрюваній запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваної та сама підозра у вчиненні тяжкого злочину, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують ризики, які виправдовують тримання підозрюваної під вартою.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку про неспроможність доводів захисника стосовно незаконності оскарженої ухвали, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала слідчого судді - залишенню без змін.

Пунктом 1 ч.3 ст.407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 16.09.2024 року, якою в кримінальному провадженні №0000584 від 01.05.2024 року до підозрюваної ОСОБА_6 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою до 14.11.2024 року включно, із визначенням застави залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4