Справа № 305/4379/24
Номер провадження 1-кс/305/366/24
УХВАЛА

15.11.2024 року. м.Рахів

Слідчий суддя Рахівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 з участ. скаржників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на відмову дізнавачів СД Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області про визнання потерпілими у кримінальному провадженні,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулися до слідчого судді Рахівського районного суду Закарпатської області зі скаргою, в якій зазначила, що дізнавачі СД Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області не надають статусу потерпілих в кримінальному провадженні № 0000312 від 12.10.2024 року. Зазначену відмову вважають незаконною та просять зобов`язати дізнавачів СД Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області визнати їх потерпілими в даному кримінальному провадженні.

В судовому засіданні ОСОБА_3 , ОСОБА_4 скаргу підтримали та просять задовольнити вимоги, наведені в ній.

Заслухавши скаржників, дослідивши матеріали скарги, приходжу до такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні предметом оскарження може бути серед іншого бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, а також рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Зі змісту статті 26 КПК України слідує, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Статтею 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Статтею 55 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 5 статті 55 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Отже, зі змісту вказаної статті процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст. 55 КПК є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди.

У поданій скарзі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 зазначають, що їм відмовлено у визнанні потерпілими у кримінальному провадженні, при цьому вмотивованої постанови дізнавача суду не надали та не зазначила жодних даних, які б вказували на обставини, за яких вони б могли бути визнані потерпілими у кримінальному провадженні №0000312, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 12.10.2024 року за правовою кваліфікацією ст. 129 КК України, а це, погроза вбивством.

Ба більше, відповідно до роз`яснень, викладених в Узагальненні ВССУ від 12.01.2017 №9-49/0/4-17 «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування», покладення слідчим суддею на слідчого зобов`язання визнати заявника потерпілим не враховує положень кримінального процесуального законодавства, яке не передбачає прийняття процесуального рішення про визнання потерпілим.

Отже, враховуючи, що жодною нормою закону не передбачається визнання потерпілим у кримінальному провадженні, дана вимога не ґрунтується на законі, оскільки вирішення даного питання належить до дискреційних повноважень керівника органу дізнання, слідчого та прокурора, прийняття слідчим суддею процесуального рішення про зобов`язання дізнавача визнати потерпілим в регламентованому §1 Глави 26 КПК України не передбачена та виходить за межі повноважень слідчого судді, тому вимога ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не може бути задоволена.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307,309, 369, 371, 372, 376, 532 КПК України КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання потерпілими у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР 12.10.2024 року за №0000312.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя : ОСОБА_1