Провадження №1-кс/201/4822/2024
У Х В А Л А

Іменем України

07 листопада 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська у м. Дніпрі скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого, у якій представник просить суд: поновити строк на подання цієї скарги та прийняти її до розгляду; визнати незаконною бездіяльність начальника слідчого відділу відділення поліції №5 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області з приводу не розгляду клопотання про повернення ОСОБА_4 вилучене в нього майно; зобов`язати уповноважену особу слідчого відділу відділення поліції №5 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області повернути ОСОБА_4 вилучене в нього майно.

В обґрунтування скарги представник скаржника вказав, що 26 вересня 2024 року він в інтересах ОСОБА_4 направив Начальнику слідчого відділу відділення поліції №5 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області клопотання про повернення ОСОБА_4 вилучене в нього майно. Клопотання обгрунтовано тим, що 28 квітня 2024 року співробітниками патрульної поліції було зупинено автобус Van Hool T-815 д.н. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_4 . Причиною зупинки, як повідомили співробітники поліції, було орієнтування на автобус Van Hool T-815 д.н. НОМЕР_1 . Після зупинки вищезазначеного транспортного засобу співробітниками патрульної поліції, прибула слідчо-оперативна група на чолі зі старший слідчим СВ відділення поліції №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, капітаном поліції ОСОБА_5 , яка провела огляд транспортного засобу автобуса Van Hool T-815 д.н. НОМЕР_1 . Під час проведення огляду було складено протокол огляду місця події, та після цього вилучено транспортний засіб Van Hool T-815 д.н. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 . У зв`язку з тим, що вилучення майна відбулось не на підставі ухвали слідчого судді, то слідчий мав звернутись до слідчого судді не пізніше 23 квітня 2024 року, що зроблено не було. Питання про арешт вказаного вище майна до цього часу не вирішено. Таким чином, вказане вище майно з 23.04.2024 року до цього часу незаконно перебуває у володінні вказаних вище правоохоронних органів та не повернуто його законному власнику ОСОБА_4 , що, на думку представника, є безспірним доказом протиправної бездіяльності начальника слідчого відділу відділення поліції №5 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області з вищенаведеного приводу. Крім того, представником зазначено, що слідчий орган повинен у 3-денний строк розглянути його клопотання про повернення ОСОБА_4 вилучене в нього майно або надати постанову про відмову в задоволенні клопотання. Однак до 01.11.2024 року ніяких дій з боку слідчого відділу відділення поліції №5 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області, які б свідчили про прийняття рішення з приводу повернення ОСОБА_4 вилучене в нього майно, не було здійснено. Також представник зазначає, що клопотання про повернення ОСОБА_4 вилученого в нього майна було відправлено 26.09.2024 року, а отримано ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровські області 30.09.2024 року, то до отримання повідомлення про вручення, ні ОСОБА_4 , ні його адвокат не були обізнані про бездіяльність начальника СВ відділення поліції №5, а тому, враховуючи те, що повідомлення про отримання клопотання було отримано адвокатом ОСОБА_4 лише 24.10.2024 року, про що свідчить підпис співробітника Укрпошти, то строк встановлений ч.1 ст.304 КПК України було пропущено з поважних причин.

Скаржник, його представник в судове засідання не з`явилися, про дату, місце та час судового засідання були повідомлені належним чином, представник надав до суду заяву, якою просив скаргу розглянути без його участі, у зв`язку із чим, враховуючи положення ч. 6 ст. 9 КПК України, суд вважає за необхідне застосувати загальні засади кримінального провадження, передбачені ст. 28 КПК України та розглянути дану скаргу без участі заявника з метою прийняття процесуального рішення по ній в розумні строки.

Представник підрозділу дізнання ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час судового засідання був повідомлений належним чином, що відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до ст. 107 КПК України за відсутності учасників кримінального провадження, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Слідчий суддя, вивчивши та проаналізувавши скаргу, додані до неї матеріали, приходить до такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У ході розгляду скарги встановлено, що у провадженні підрозділу дізнання ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000246, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.04.2024 року за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

26.09.2024 року адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до відділення поліції №5 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області із клопотанням (вих. №26/09 від 26.09.2024), у якому просив повернути ОСОБА_4 вилучене в нього майно.

На момент розгляду скарги відповіді на клопотання не надано.

Відповідно до ч. 1. ч. 2 статті 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом (частина 1 статті 26 КПК України).

При цьому, слідчий суддя звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа «Ассенов та інші проти Болгарії» (Assenov та Others v. Bulgaria). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справі «Танрікулу проти Туреччини» (Tanhkulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, п. 104 і подальші посилання, ECHR 1999-IV, «Ґюль проти Туреччини» (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).

Відповідно ж до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 220 КПК України визначено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Зі змісту ч. 2 ст. 220 КПК України слідує, що про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Виходячи із вищевказаних норм кримінально-процесуального закону, по клопотанню слідчий або прокурор повинен виконати вимоги ст. 220 КПК України, оскільки у разі не розгляду у передбачений законом строк клопотання, настає право оскаржити бездіяльність слідчого, прокурора до слідчого судді, який у відповідності до положень ст. 3 ч. 1 п. 18 КПК України здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Виходячи з дослівного тлумачення норми ст. 220 КПК України, слідчим або прокурором повинна прийматися постанова про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання.

Клопотання було подане представником, але у порядку ст. 220 КПК України не розглянуто, про результати його розгляду не повідомлено.

Натомість представник у поданому клопотанні просить суд: визнати незаконною бездіяльність начальника слідчого відділу відділення поліції №5 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області з приводу не розгляду клопотання про повернення ОСОБА_4 вилучене в нього майно; зобов`язати уповноважену особу слідчого відділу відділення поліції №5 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області повернути ОСОБА_4 вилучене в нього майно.

Згідно ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання про арешт цього майна; у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього кодексу.

Відповідно до ст. 303 КПК України на досудовому провадженні володільцем тимчасово вилученого майна може бути оскаржена бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього кодексу.

Згідно ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 цього кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності.

Таким чином, порядок повернення тимчасово вилученого майна його володільцю визначений статтею 169 КПК України та вирішується в порядку, передбаченому главою 26 КПК України за результатами розгляду скарги володільця тимчасово вилученого майна на бездіяльність слідчого щодо неповернення тимчасового вилученого майна.

Однак, звертаючись до суду із даним клопотанням представник, в саме обґрунтуванні поданої скарги на вимоги статті 303 КПК України не посилався.

З матеріалів поданої скарги вбачається, що представник оскаржує бездіяльність щодо не розгляду поданого клопотання у порядку ст. 220 КПК України.

Згідно ч.1 ст.117 КПК України, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Представником скаржника порушено десятиденний строк звернення до суду зі скаргою, але заявлено клопотання про поновлення такого строку у зв`язку із несвоєчасним отриманням поштового повідомлення.

За вказаних обставин строк оскарження підлягає поновленню.

Згідно вимог 18) ч.1 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи зазначене, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 2, 25, 28, 214, 303 - 307 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити адвокату ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , пропущений процесуальний строк на звернення до суду на оскарження бездіяльності слідчого.

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1