Номер провадження:1-в/521/976/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Одесі клопотання начальника Державної установи "Одеська виправна колонія (№ 14)" про звільнення засудженого ОСОБА_4 від призначеного покарання за вироком Київського районного суду м. Одеси від 17.05.2023 у зв`язку із декриміналізацією вчинених ним діянь,

ВСТАНОВИВ:

Начальник Державної установи "Одеська виправна колонія (№ 14)" ОСОБА_5 звернувся в суд із клопотанням, в якому просить привести у відповідність до закону вирок Київського районного суду міста Одеси від 17.05.2023 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 4 ст.185 КК України до покарання у вигляді 5( п`яти) років позбавлення волі, відповідно до ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Київського районного суду м. Одеси від 28.10.2022 у вигляді одного місяця позбавлення волі та призначене остаточне покарання ОСОБА_4 у вигляді позбавлення волі строком на 5 ( п`ять) років та 1 (один) місяць, відповідно положень Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-IX від 18.07.2024 (далі Закон України N 3886-IX від 18.07.2024).

Представник Державної установи "Одеська виправна колонія (№ 14)" в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду клопотання, причини неявки суду не повідомив.

Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, до відеоконференції призначеної ухвалою суду не долучився, подав суду заяву в якій просить розглянути клопотання без його участі.

Прокурор в судовому засіданні щодо клопотання колонії зауважив, що є наявні підстави для приведення вироку Київського районного суду міста Одеси від 17.05.2023 у відповідність до чинного законодавства. Зазначив, що згідно вироку від 17.05.2023, яким ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, - завдано шкоду за другим епізодом на загальну суму 3510 грн. що значно перевищує поріг настання кримінальної відповідальності за крадіжку на час вчинення відповідного злочину, відтак відсутні підстави стверджувати про декриміналізацію вчинених ним діянь за цим вироком. Щодо вироку Київського районного суду м. Одеси від 28.10.2022, яким ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, - завдано шкоду на загальну суму 1880,27 грн. що не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на час вчинення, тому вказаний вирок підлягає декриміналізації.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до такого висновку.

Згідно із ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Пунктом 1 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно дочастини третьоїстатті 57,частини першо їстатті 58,частини першої статті 62 Кримінального кодексу України),11,13,13-2частини першої статті 537 цього Кодексу.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74Кримінального кодексу України.

Частинами 2 і 3 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленимичастиною першоюстатті 72 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів клопотання та встановлено під час судового розгляду, вироком

Таким чином, встановлено, що засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання у Державній установі "Одеська виправна колонія (N 14)" за вироком Малиновського районного осуду м. Одеси від 17.05.2023, до якого на підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Київського районного суду міста Одеси від 28.10.2022.

Щодо декриміналізації вчинених діянь засудженого ОСОБА_4 , суд зазначає таке.

На час, до якого відносяться інкриміновані обвинуваченому ОСОБА_4 діяння, положення ч. 1ст. 51 КУпАП діяли в редакції Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за викрадення чужого майна" № 1449-VI від 04.06.2009 (далі - Закон України N 1449-VI від 04.06.2009), згідно з якими було встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати. Викрадення чужого майна вважалося дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (ч. 3 ст. 51 КУпАП в редакції Закону України N 1449-VI від 04.06.2009).

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом169.1.1 пункту 169.1 статті 169розділуIVцьогоКодексудля відповідного року.

Відповідно до підпункту169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Положеннями ст. 185 КК України встановлено кримінальну відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

У нормах КК України не встановлено розміру вартості майна, що є предметом крадіжки.

З 09.08.2024 набув чинності Закон України N 3886-IX від 18.07.2024, яким статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції. Зокрема, встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відповідно до ч. 2ст. 51 КУпАП в редакції Закону України N 3886-IX від 18.07.2024, чинній з 09.08.2024, встановлено адміністративну відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння (ч. 2 ст. 4 КК України).

Згідно із ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Частиною 1 статті 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Таким чином, має місце часткова декриміналізація, а саме діянь, які полягають у крадіжці майна, вартістю до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи зазначені зміни до законодавства, а також положення наведеної вище ч. 2ст. 4 КК України та ч. 1ст. 5КК України, таємне викрадення чужого майна вартістю до 2481 грн на час, до якого відносять інкриміновані ОСОБА_4 діяння, які вчинені у 2022 році та до 2684, які вчиненні у 2023 році, кваліфікувалися б за ст. 51 КУпАП 'як дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, а таємне викрадення чужого майна вартістю понад зазначених сум -за ч. 4 ст. 185КК України (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану), а за наявності кваліфікуючих ознак таких як вчинення повторно, за попередньою мовою групою осіб).

Відповідно щодо часу, до якого відносять інкриміновані ОСОБА_4 діяння згідно вироку Київського районного суду міста Одеси від 28.10.2022, станом на час вчинення кримінальних правопорушень 11.04.2022, 16.04.2022 року, 17.04.2022 року із врахуванням зазначених змін, поріг кримінальної відповідальності за таємне викрадення чужого майна настає за крадіжку вартістю понад 2481 грн.

Враховуючи наведене вище, оскільки згідно вироку Київського районного суду міста Одеси від 17.05.2023,яким ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185КК України, зокрема за таємне викрадення чужого майна, вчинено повторно у умовах воєнного стану завдано шкоду по епізоду від 03.02.2023 на загальну суму 3510, 00 грн. що значно перевищує поріг настання кримінальної відповідальності за крадіжку на час вчинення відповідного злочину, відтак відсутні підстави стверджувати про внесення змін, які б усували караність ОСОБА_4 за вчинення зазначених кримінальних правопорушень, а саме у зв`язку із декриміналізацією вчинених ним діянь за цим вироком.

Разом з тим, щодо вироку Київського районного суду міста Одеси від 28.10.2022 року ( справа № 947/9837/22) суд вважає, що наявні підстави для приведення такого у відповідність до чинного законодавства у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність вчинених діянь ОСОБА_4 ..

Як вбачається із зазначеного вироку, вартість майна, у здійсненні крадіжки якого обвинувачується ОСОБА_4 , навіть по усім трьом епізодам становить 1880,27 грн. що не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на час вчинення (2684 гривень).

Таким чином, суд приходить до висновку, що вирок Київського районного суду міста Одеси від 17 травня 2023 року у справі N 947/13383/23 слід привести у відповідність до Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" N 3886-IX від 18.07.2024.

Зокрема, ОСОБА_4 слід вважати засудженим за вироком Київського районного суду міста Одеси від 17.05.2023 року за ч. 4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту фактичного затримання, а саме із 06.04.2023.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання начальника Державної установи «Одеська виправна колонія №14» - задовольнити частково.

Привести у відповідність чинному законодавству вирок Київського районного суду міста Одеси від 17 травня 2023 року у справі № 947/13383/23 (провадження № 1-кп/947/929/2023).

ОСОБА_4 вважати засудженим за ч. 4 ст. 185 КК України із призначенням покарання 5 (п`ять) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту фактичного затримання, а саме із 06.04.2023.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя : ОСОБА_1