ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/4313/24 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/2006/24 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.ст.537, 539 КПК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2024 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

засудженого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в режимі відеоконференції судове провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 07 серпня 2024 року стосовно ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 07 серпня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення від призначеного судом покарання, оскільки на момент розгляду клопотання Закон №3886-ІХ не набрав чинності.

Засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив звільнити його від відбування покарання на підставі Закону України №3886-ІХ.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи засудженого, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, а також думку прокурора щодо законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Так, 18 липня 2024 року Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX, яким ст.51 КУпАП викладено у новій редакцій та встановлено, що максимальний розмір викраденого майна для кваліфікації дій особи як дрібне викрадення чужого майна за ч. 2 ст.51 КУпАП не може перевищувати двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У Прикінцевих положеннях зазначено, що він набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Цей Закон № 3886-IX набрав законної сили 9 серпня 2024 року.

23 липня 2024 року засуджений ОСОБА_7 звернувся до Жовтневого районного суду м.Харкова із клопотанням про звільнення від призначеного судом покарання, у зв`язку із декриміналізацією ч.4 ст.185 КК України, розгляд якого був призначений на 07 серпня 2024 року.

Вказане клопотання засудженого відноситься до питань, пов`язаних із виконанням вироку та регулюються положеннями ст.ст.537, 539 КПК України.

Згідно п.13 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст.539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання, зокрема, про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.2, ч.3 ст.74 КК України.

Пунктом 2 ч.2 ст.539 КПК України передбачено, що клопотання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10, 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Таким чином, станом на 07 серпня 2024 року, тобто на момент розгляду судом першої інстанції клопотання засудженого, Закон України № 3886-IX від 18 липня 2024 року не набрав законної сили.

Саме з врахуванням вказаних обставин, тобто, встановивши, що клопотання було подано засудженим передчасно, суд першої інстанції вірно відмовив у його задоволенні, роз`яснивши засудженому ОСОБА_7 право повторного звернення до суду із даним клопотанням вже після набрання чинності Закону України № 3886-IX від 18 липня 2024 року.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що судом вірно ухвалено рішення щодо відмови у задоволенні клопотання ОСОБА_7 , у зв`язку з чим ухвалу районного суду слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу засудженого без задоволення.

Поряд із цим, колегія суддів звертає увагу на те, що вирішення цього питання відноситься до компетенції місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

З ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 07 серпня 2024 року вбачається, що вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 29 березня 2024 року ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та йому призначено покарання у виді 5 років 5 місяців позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, за цим вироком та вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 03 травня 2023 року, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

Таким чином, засуджений ОСОБА_7 не позбавлений процесуального права повторно звернутися, в порядку ст.539 КПК України, із відповідним клопотанням про звільнення від відбування призначеного покарання до Ленінського районного суду м. Харкова, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 07 серпня 2024 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Роз`яснити засудженому ОСОБА_7 , що він не позбавлений процесуального права повторно звернутися, в порядку ст.539 КПК України, із відповідним клопотанням про звільнення від відбування призначеного покарання до місцевого суду в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: