Справа № 635/3556/23
Провадження № 1-кп/635/53/2024
УХВАЛА

19 вересня 2024 року смт. Покотилівка

Колегія суддів Харківського районного суду Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 ,

- ОСОБА_3 ,

секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_10 ,

потерпілої ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.2 ст.28, ч.4 ст.187, ч.3 ст.289, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.4 ст.187, ч.1 ст.396 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

У провадженні Харківського районного суду Харківської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.2 ст.28, ч.4 ст.187, ч.3 ст.289, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.4 ст.187, ч.1 ст.396 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п. 1,2,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватись від суду, знищити, сховати або спотворити речові докази у справі, впливати на свідків, потерпілу та іншого обвинуваченого, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також, прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час обвинуваченому ОСОБА_8 , посилаючись на продовження існування ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

ОСОБА_12 звернулась до суду з клопотанням, в якому просила скасувати арешт автомобіля Toyota Land Cruiser 150, д.н.з. НОМЕР_1 . В обґрунтування клопотання зазначила, що 28.11.2022 року слідчим суддею Орджонікідзевського районного суду м. Харкова ОСОБА_13 накладено арешт на автомобіль Toyota Land Cruiser 150 д.н. НОМЕР_1 . Зазначений автомобіль належить ОСОБА_12 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 на цей автомобіль. ОСОБА_11 вважає, що в подальшому застосуванні арешту автомобіля Toyota Land Cruiser 150 д.н. НОМЕР_1 відпала потреба .

Прокурор проти клопотання про скасування арешту з майна не заперечував, підтримав клопотання про продовження запобіжних заходів.

Захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні проти клопотання прокурора заперечувала, пояснила, що підстави для подальшого тримання обвинуваченого під вартою відсутні, більшість доказів по справі вже досліджена судом і вони не доводять провину обвинуваченого, докази на підтвердження існування ризиків відсутні, за весь час не було жодних намагань з боку обвинуваченого впливати на потерпілих та свідків, вказані особи вже допитані судом. Щодо клопотання про зняття арешту з майна вважала його передчасним, оскільки автомобіль визнано речовим доказом, докази по справі в повному обсязі ще не досліджені

Обвинувачений ОСОБА_6 проти клопотання прокурора заперечував, просив змінити на запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі. Щодо клопотання про зняття арешту з майна погодився з думкою захисника.

ОСОБА_8 проти клопотання прокурора не заперечував. Щодо клопотання про зняття арешту з майна не заперечував, просив задовольнити.

Його захисник адвокат ОСОБА_9 не заперечував щодо клопотання про зняття арешту з майна та клопотання прокурора не заперечував, просив задовольнити.

Представник потерпілої та потерпіла клопотання прокурора підтримали та просили задовольнити.

При вирішенні питання про продовження запобіжних заходів колегія суддів виходить з наступного.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13.01.2023 ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який продовжено ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 01.06.2023 до 30 липня 2023 року, від 25 липня 2023 р. до 22 вересня 2023 р., від 19.09.2023 до 17.11.2023, від 07.11.2023 до 05.01.2024, від 04.01.2024 до 03.03.2024, від 22 лютого 2024 р. до 21.04.2024, від 16.04.2024 до 14.06.2024, від 13.06.2024 до 11.08.2024, від 29.07.2024 до 26.09.2024.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13.01.2023 ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, який продовжено ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 01.06.2023 до 30 липня 2023 року, від 25 липня 2023 р. до 22 вересня 2023 р., від 19.09.2023 до 19.11.2023, від 07.11.2023 до 07.01.2024, від 04.01.2024 до 03.03.2024.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 22.02.2024 обрано обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає в забороні обвинуваченому до 22.04.2024 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , з 21 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв. наступного дня, який продовжено ухвалою від 16.04.2024 до 14.06.2024, від 13.06.2024 до 13.08.2024, від 29.07.2024 до 29.09.2024.

У зв`язку із спливом строку запобіжних заходів прокурор звернувся із клопотанням про їх продовження.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення. Під час здійснення судового провадження судом присяжних питання, передбачене цією частиною, вирішує головуючий.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників судового процесу та інше.

Вимогами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, в тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.

Характер та фактичні обставини інкримінованих обвинуваченим кримінальних правопорушень свідчать про їх підвищену суспільну небезпеку.

Санкція найтяжчого інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_6 злочину передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна.

Санкція найтяжчого інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_8 злочину передбачає покарання у позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна.

У контексті практики Європейського суду з прав людини слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня ( ОСОБА_14 проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Щодо продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 колегія суддів зазначає наступне.

Суд бере до уваги, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.2 ст.28, ч.4 ст.187, ч.3 ст.289, ч.1 ст.263 КК України, найтяжчий з яких відповідно до ст. 12 КК України відносяться до особливо тяжкого злочину.

Отже, враховуючи дані про особу обвинуваченого, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватості, колегія суддів погоджується з доводами прокурора, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, існує.

При цьому, надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватись від суду, колегія суддів враховує, що саме внаслідок суспільної небезпечності дій обвинуваченого є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду, в тому числі з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих йому злочинів.

Крім того, на думку колегії суддів, має місці наявність ризиків, передбачених п.2 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки на даний час не знайдено знаряддя вчинення злочину, автоматичну зброю, а тому, обвинувачений може сховати чи спотворити зазначений доказ.

Враховуючи, що свідки та потерпіла на даний час допитані, суд вважає відсутнім ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

Вирішуючи питання про продовження застосування запобіжного заходу, колегія суддів оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість злочинів, які інкримінують обвинуваченому, ту обставину, що обвинуваченому інкримінується злочин проти життя та здоров`я. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що обвинувачений схильний до вчинення правопорушень, а тому існує ймовірність вчинення ним інших кримінальних правопорушень, тобто існує ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Зазначені обставини у сукупності свідчать про продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1,2, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання та продовження запобіжного заходу, вірогідність їх настання є досить високою, що виправдовує тримання обвинуваченого під вартою.

Вищевказані обставини у сукупності свідчать також про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, та є всі підстави вважати, що ця міра запобіжного заходу зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

На думку колегії суддів, доводи сторони захисту заслуговують на увагу, водночас, у сукупності з тяжкістю покарання, яке загрожує в разі доведення провини обвинуваченого, не можуть бути підставою для зміни запобіжного заходу на інший, не пов`язаний з триманням під вартою, та не спростовують висновків суду.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне продовжити тримання обвинуваченого під вартою строком на шістдесят днів без визначення суми застави на підставі п.п.1,2 ч.4 ст.183 КПК України.

Щодо продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 колегія суддів зазначає наступне.

Суд бере до уваги, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.28, ч.4 ст.187, ч.1 ст.396 КК України, найтяжчий з яких відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину.

Отже, враховуючи дані про особу обвинуваченого, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватості, колегія суддів погоджується з доводами прокурора, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, існує.

Вирішуючи питання про продовження застосування запобіжного заходу, колегія суддів оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість злочинів, які інкримінують обвинуваченому, ту обставину, що обвинуваченому інкримінується злочин проти життя та здоров`я. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що обвинувачений схильний до вчинення правопорушень, а тому існує ймовірність вчинення ним інших кримінальних правопорушень, тобто існує ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Зазначені обставини у сукупності свідчать про продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання та продовження запобіжного заходу.

Вищевказані обставини у сукупності свідчать також про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт у нічний час, та є всі підстави вважати, що ця міра запобіжного заходу зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а тому наявні підстави для задоволення клопотання прокурора.

Щодо клопотання ОСОБА_12 про скасування арешту автомобіля Toyota Land Cruiser 150, д.н.з. НОМЕР_1 , колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 2 КПК України встановлено, що завданням кримінального провадження визначено захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно з п.7 ч.2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Пунктом 2 ч.1 ст.170 КПК України визначено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч.1 ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням іншого власника або володільця майна, якщо він доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Як передбачено ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Заходи забезпечення у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи.

28.11.2022 року слідчим суддею Орджонікідзевського районного суду м. Харкова ОСОБА_13 накладено арешт на автомобіль Toyota Land Cruiser 150 д.н. НОМЕР_1 .

На думку колегії суддів клопотання про скасування арешту майна є передчасним, а правові підстави для скасування арешту на автомобіль відсутні, з огляду на наступне.

Так, прокурором під час звернення з клопотанням про арешт майна була обґрунтована необхідність накладення арешту на вилучений автомобіль, оскільки дане майно відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України, може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Під час судового розгляду клопотання про скасування арешту майна також встановлено, що вилучений автомобіль Toyota Land Cruiser 150 д.н. НОМЕР_1 , відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вилучений автомобіль Toyota Land Cruiser 150 д.н. НОМЕР_1 , має доказове значення у кримінальному провадженні, оскільки є носієм відомостей та інформації, яка стосується обставин кримінального провадження і може бути використаний як доказ у даному кримінальному провадженні.

Кримінальний процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, за наявності яких потреба у застосуванні арешту майна, як засобу забезпечення кримінального провадження, припиняється. Однак, враховуючи положення глави 17 КПК України, якою врегульовано питання арешту майна, вказане може мати місце у випадку, коли перестануть існувати підстави, з огляду на які накладено арешт.

Одночасно з цим, ст. 374 КПК України передбачено, що у разі ухвалення вироку суд зобов`язаний вирішити питання щодо речових доказів.

Переконливість кожного доказу доводиться у змагальній процедурі безпосередньо перед тим складом суду, який дає цьому доказу юридично значущу оцінку.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Колегією суддів враховано, що стадія дослідження доказів тільки розпочата та докази в повному обсязі ще не досліджені, визнання автомобілю Toyota Land Cruiser 150 д.н. НОМЕР_1 , речовим доказом, а тому, з метою запобігання можливості приховування зазначеного майна, його пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, передачі та відчуження, суд вважає необхідним у задоволенні клопотання відмовити.

Керуючись ст.ст. 197, 199, 217, 331 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

У задоволенні клопотання ОСОБА_12 про скасування арешту автомобіля Toyota Land Cruiser 150, д.н.з. НОМЕР_1 відмовити.

Клопотання прокурора про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Строк тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити на шістдесят днів - до 17 листопада 2024 року включно, без визначення розміру застави.

Клопотання прокурора про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає в забороні обвинуваченому до 19.11.2024 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , з 21 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв. наступного дня.

Відповідно до ст.194 ч.5 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обов`язки:

- прибувати до прокурора та суду за першою вимогою;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

-не відлучатись за межі Харківської області без дозволу прокурора або суду;

-невідкладно повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

-утриматись від спілкування зі свідками, потерпілою та іншим обвинуваченим у даному кримінальному провадженні.

Строк дії ухвали в частині обов`язків ОСОБА_8 визначити до 19 листопада 2024 року включно.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_8 , що відповідно до ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвалу направити для виконання до ВП №1 Харківського районного управління поліції №2 ГУНП в Харківській області.

Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, захисникам, прокурору.

Повний текст ухвали оголошено 20.09.2024.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3