ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/2965/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" жовтня 2024 р. слідчий суддя Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого СВ Дарницького УП ГУ НП у місті Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, освіта середня, раніше не судимого, не одруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 307 КК України, у кримінальному провадженні № 0002922 від 28.06.2024

ВСТАНОВИВ:

17 жовтня 2024 року слідчий СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про застосовування відносно ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 307 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , визначивши незаконний збут психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетамін та наркотичного засобу, обіг якого обмежений - канабіс, як основне джерело для здобуття коштів і матеріальних благ для свого існування, з корисливих мотивів, всупереч врегульованих законом суспільних відносин щодо порядку обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, розробив план збуту психотропної речовини та наркотичного засобу.

Так, в невстановлений досудовим розслідуванням день, час та місці, у невстановлений спосіб, ОСОБА_4 придбав психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, та розпочав зберігати при собі з метою подальшого збуту.

Надалі, 11.09.2024, в рамках здійснення контролю за вчиненням злочину, проведено перший етап оперативної закупки психотропної речовини, обіг якої обмежено, під час якого ОСОБА_4 у телефонному режимі з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка надала згоду на участь в проведенні оперативної закупки психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетаміну та обрала собі вигадані анкетні дані « ОСОБА_7 » та щодо якої застосовано заходи безпеки, домовився щодо збуту останній психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетамін.

Після чого, 11.09.2024 приблизно о 12 год. 10 хв., ОСОБА_7 зустрілась із ОСОБА_4 в попередньо узгодженому місці за адресою: АДРЕСА_2 , де в подальшому за грошові кошти в сумі 2 000 гривень ОСОБА_4 збув ОСОБА_7 три полімерні пакети з пазовим замком в середині із порошкоподібною речовиною білого кольору, шляхом передачі із рук в руки.

Надалі, 11.09.2024 в період часу з 12 год. 23 хв. по 13 год. 00 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , в присутності двох понятих, добровільно видала співробітникам поліції три полімерні пакети з пазовим замком, в середині кожного з яких була наявна порошкоподібна речовина білого кольору, яка містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, масою 1,153 г, яку ОСОБА_4 умисно, незаконно, протиправно, з корисливих мотивів збув, всупереч вимогам Закону.

Крім того, ОСОБА_4 в невстановлений досудовим розслідуванням день, час та місці, у невстановлений спосіб придбав наркотичний засіб, обіг якого обмежено - канабіс, та розпочав зберігати при собі з метою подальшого збуту шляхом передачі «з рук в руки».

Надалі, 15.10.2024, в рамках здійснення контролю за вчиненням злочину, проведено другий етап оперативної закупки наркотичного засобу, обіг якого обмежено, під час якого ОСОБА_4 у телефонному режимі з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (анкетні дані змінено) домовився про збут останній наркотичного засобу, обіг якого обмежено - канабіс, шляхом «передачі із рук в руки».

Після чого, 15.10.2024 о 07 год. 52 хв. ОСОБА_7 , за попереднім узгодженням дій із ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , за допомогою платіжного терміналу самообслуговування здійснила переказ грошових коштів в розмірі 1 000 грн на особисту банківську картку ОСОБА_4 «Райфайзен Банк» - № НОМЕР_1 , з метою подальшого отримання від ОСОБА_4 наркотичного засобу, обіг якого обмежено - канабіс.

В подальшому, 15.10.2024 приблизно о 10 год. 06 хв., після отримання коштів на свою банківську картку «Райфайзен Банк» - № НОМЕР_1 ОСОБА_4 прибув до узгодженого із ОСОБА_7 місця за адресою: АДРЕСА_2 , де зустрівся із ОСОБА_7 , якій в подальшому повторно збув полімерний пакет з пазовим замком в середині із речовиною рослинного походження зеленого кольору, шляхом передачі із рук в руки.

Надалі, 15.10.2024 в період часу з 10 год. 06 хв. по 10 год. 50 хв. ОСОБА_7 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , в присутності двох понятих, добровільно видала співробітникам поліції полімерний пакет з пазовим замком в середині із речовиною рослинного походження зеленого кольору, яка є наркотичним засобом, обіг якого обмежено - канабіс, масою 3,01 г, який ОСОБА_4 умисно, незаконно, протиправно, з корисливих мотивів, повторно збув, всупереч вимогам Закону.

В обґрунтування зазначеного клопотання слідчий зазначив, а прокурор в судовому засіданні підтримав, що обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні незаконного придбання та зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу з метою збуту та психотропної речовини з метою збуту у великих розмірах, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 307 КК України, підтверджується рапортом про виявлення кримінального правопорушення; протоколом затримання ОСОБА_4 ; протоколом обшуку домоволодіння; протоколами проведення НСРД; висновком експертиз матеріалів речовин та виробів; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

При цьому мають місце ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, зважаючи на тяжкість покарання; вчинити нові кримінальні правопорушення, оскільки не виключено, що підозрюваний визначив збут наркотичного засобу як основне джерело доходів; незаконно впливати на свідків тощо. Прокурор зазначив, що інші запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання процесуальних обов`язків підозрюваним.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 та його підзахисний в судовому засіданні заперечили проти клопотання. Адвокат ОСОБА_5 послався на те, що ОСОБА_4 дав зізнавальні показання, вказав, що злочин не має насильницького характеру, це вибір кожного покупця наркотиків, також вказав, що якість наркотиків, які збував ОСОБА_4 , не встановлено. Вважає обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою недоцільним та передчасним. Просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з огляду на наявність у ОСОБА_4 постійного місця проживання, наявності міцних соціальних зв`язків, а саме зазначив, що ОСОБА_4 проживає однією сім`єю з цивільною дружиною та її малолітнім сином.

Підозрюваний ОСОБА_4 зазначив, що не влаштовувався раніше на роботу, оскільки має проблеми зі спиною, однак, якщо суд обере йому інший запобіжний захід, ніж тримання під вартою, він влаштується на роботу, адже наразі він, із появою у його житті два місяці назад коханої жінки, змінив свій світогляд і зрозумів, що має відмовитися від протиправної діяльності. Також зазначив, що не буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду, не чинитиме слідству перешкод тощо. Просив обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає останнє таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Так, слідчим суддею встановлено, що Дарницьким УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0002922 від 28.06.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 307 КК України.

15 жовтня 2024 року о 12 годині 51 хвилин ОСОБА_4 було фактично затримано на підставі ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.307 КК України.

15 жовтня 2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 307 КК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

У відповідності до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про, зокрема, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, а отже в оцінці цього питання кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням сталої практики ЄСПЛ, про що прямо вказує ч. 5 ст. 9 КПК України.

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що необхідні для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення особі. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення особі обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав осіб.

Не вдаючись до детального аналізу, оцінки дій, винуватості особи та не порушуючи презумпції невинуватості на цій стадії кримінального провадження, слідчий суддя повинен пересвідчитись, що повідомлена підозра є обґрунтованою, тобто такою, що передбачає наявність достатніх даних, які б могли переконати об`єктивного та стороннього спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення у якому її підозрюють.

Обґрунтована підозра у скоєнні кримінального правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин (IlgarMammadov проти Азербайджану, § 88; Erdagoz проти Туреччини, § 51; Fox, Campbell і Hartley проти Сполученого Королівства, § 32).

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 307 КК України, підтверджується наявними у матеріалах кримінального провадження рапортом про виявлення кримінального правопорушення; протоколом затримання ОСОБА_4 від 15.10.2024; протоколом обшуку житлового будинку від 15.10.2024; протоколами проведення НСРД; висновками експертиз матеріалів речовин та виробів; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Оцінюючи докази підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, поза розумним сумнівом є достатні підстави вважати, що остання є обґрунтованою.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що на стадії досудового розслідування кримінального провадження останній не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування відносно неї запобіжного заходу.

Питання доведеності вини підозрюваного ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення і правильності кваліфікації його дій є предметом дослідження досудового розслідування і судового розгляду справи по суті.

Водночас, обов`язковою умовою для застосування запобіжного заходу має бути доведеність сукупності обставин, визначених ч. 1 ст. 194 КПК України, яка вимагає від прокурора довести не лише наявність обґрунтованої підозри, а надати докази на підтвердження підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, на які посилається слідчий у клопотанні та обґрунтувати недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, визначеним у клопотанні.

При встановленні наявності ризику того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, слідчий суддя не може орієнтуватися лише на суворість можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на низку інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko проти Росії, § 106). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev проти Молдови, § 58).

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, згідно положень ст. 89 КК України вважається раніше не судимою особою, має певні соціальні зв`язки, зокрема, має постійне місце проживання.

Оцінюючи встановлені у судовому засіданні відносно особи підозрюваного дані та обставини вчинення інкримінованих ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, слідчий суддя вважає, що має місце ризик того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Як зазначено вище, підозрюваний вважається особою, яка раніше не судима, самостійно заявляє про зберігання та збут заборонених речовин, тому слідчий суддя вважає, що у даному випадку ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, ймовірно може мати місце.

Посилання захисника на обрання міри запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, з огляду на те, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, суд не бере до уваги, оскільки, як вбачається з матеріалів клопотання та встановлено в судовому засіданні, саме за місцем постійного місця проживання ОСОБА_4 здійснював зберігання та збут заборонених наркотичних речовин, тому може продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення.

Також, слідчий суддя вважає, що ризик переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та/або суду ймовірно має місце, з огляду на тяжкість покарання, яке йому загрожує, та невисокий ступінь соціальних зв`язків підозрюваного.

Згідно із статтею 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Тримання під вартою відповідно до статті 5 § 1 (с) має бути пропорційним заходом для досягнення зазначеної мети (Ladent проти Польщі, §§ 55-56).

Постанова про тримання під вартою повинна містити конкретні підстави і встановлювати точну тривалість такого заходу (Meloni проти Швейцарії, § 53).

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути альтернативні заходи забезпечення явки особи до суду (Idalov проти Росії § 140).

Отже, суд повинен розглянути можливість застосування менш інтрузивних заходів, ніж тримання під вартою (Ambruszkiewicz проти Польщі, § 32).

Слідчий суддя вважає, що застосування такого запобіжного заходу, як тимчасове утримання підозрюваного під вартою, є найбільш доцільним і обґрунтованим забезпеченням кримінального провадження, оскільки інші запобіжні заходи, з урахуванням особи підозрюваного, будуть не дієвими для забезпечення виконання ОСОБА_4 процесуальних обов`язків з мотивів щодо ризиків, які наведені вище.

Обґрунтованість будь-якого строку тримання під вартою, яким би коротким він не був, має бути переконливо доведена владою (Idalov проти Росії § 140; Tase проти Румунії, § 40; Castravet проти Молдови, § 33; Belchev проти Болгарії, § 82).

При обґрунтуванні строку тримання під вартою шістдесят днів, слідчий суддя зважає на категорію злочину, що у даному кримінальному провадженні необхідно провести ряд слідчих дій, таких як проведення додаткових допитів свідків, підозрюваного, виконання вимог ст. 290 КПК України, а тому строк шістдесят днів, визначений процесуальним законом, є об`єктивно виваженим та достатнім для завершення досудового розслідування та направлення обвинувального акту до суду.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, крім передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Слідчий суддя, зважаючи на матеріальний стан підозрюваного, вважає можливим визначити ОСОБА_4 заставу в межах 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який буде достатнім для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків, шляхом значного фінансового обтяження.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 193-196, 206, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Дарницького УП ГУ НП у місті Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 307 КК України, у кримінальному провадженні № 0002922 від 28.06.2024 - задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, який відраховувати з 15 жовтня 2024 року до 13 грудня 2024 року включно.

Визначити заставу, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто у розмірі 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень, яка може бути внесена, як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок суду.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного на строк до 13.12.2024 року обов`язки: прибувати до визначеної службової особи - слідчого, прокурора або суду за кожною вимогою; не відлучатися з м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні; докласти зусиль до пошуку роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її проголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1