У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000493 від 17.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000493 від 17.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, про арешт майна

З внесеного клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що слідчою групою відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управлінням Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000359, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що невідомі особи діючи умисно, з корисливих мотивів, не маючи встановлених законодавством підстав для набуття права власності подали до відповідних органів державної влади до компетенції яких входить реалізація державної політики у сфері земельних відносин, а також нотаріусів для реєстрації прав на нерухоме майно підроблені документи, внаслідок чого набули права на нерухоме майно, а саме земельні ділянки з кадастровими номерами :02:004:1313, площею 0,6 га та :01:001:0230, площею 0,25 га для ведення особистого селянського господарства, які розташовані поза межами смт. Ясіня та с. Лазещина, Рахівського району, чим самим завдали Ясінянській територіальній громаді матеріальних збитків у великому розмірі.

15.09.2024 ОСОБА_4 подає заяву та затверджує завдання із ФОП ОСОБА_5 на виготовлення технічної документації із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для внесення відомостей до автоматизованої системи ведення.

Зокрема встановлено, що 12.10.2024 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:004:1313, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 236 та земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0230, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 236, яку в той же день ОСОБА_4 відповідно до договору купівлі-продажу відчужено на користь ОСОБА_7 .

Однак, згідно з відповіддю архівного відділу Рахівської РДА від 18.10.2024 №122/01-25 встановлено, що у прийнятих на зберігання документах Лазещинської сільської ради за 1998 рік, рішення за 16.07.1998 про надання земельної ділянки у приватну власність на ОСОБА_4 , мешканця АДРЕСА_1 , у архівному відділі не значиться, за вищевказаною датою засідань сесій або виконкому у Лазещинській сільській раді не проводилися.

З вищевикладеного вбачається, що земельні ділянки з кадастровими номерами :02:004:1313 та :01:001:0230, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , є об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

На підставі наведеного, беручи до уваги, що вказані земельні ділянки мають значення речових доказів у даному кримінальному провадженні, а також можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, постановою слідчого у кримінальному провадженні від 17.10.2024 земельні ділянки з кадастровими номерами :02:004:1313 та :01:001:0230 визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні, оскільки вони є об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №399344796 власником земельної ділянки з кадастровим номером :02:004:1313, площею 0,6 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 236, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , є ОСОБА_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №399345079 власником земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0230, площею 0,25 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 236, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , є ОСОБА_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Органом досудового розслідування вживаються заходи для встановлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення та осіб причетних до вчинення кримінального правопорушення, однак, враховуючи, що земельні ділянки з кадастровими номерами :02:004:1313 та :01:001:0230, які визнано речовими доказами у кримінальному провадженні можуть бути відчужені, поділені, об`єднані, у зв`язку з чим з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні виникла необхідність в накладенні арешту на вищевказані земельні ділянки, шляхом заборони відчуження та розпоряджання.

Прокурор вказує, що незастосування заборони відчуження та розпоряджання може призвести до втрати речових доказів у кримінальному провадженні, що в подальшому ускладнить встановлення істини у кримінальному провадженні та проведення необхідних слідчих (процесуальних) дій, оскільки з метою приховання слідів злочину, маскування протиправного способу набуття права власності може бути вчинено удавані правочини зі зміни права власності, а також здійснено поділ земельної ділянки зі зміною кадастрових номерів, площі та повторною державною реєстрацією права власності.

Крім того, існуючі ризики втрати, приховування, перетворення чи передачі вищевказаних земельних ділянок, які визнано речовими доказами у кримінальному провадженні підтверджується тим, що після реєстрації права власності 12.10.2024 на земельні ділянки з кадастровими номерами :02:004:1313 та :01:001:0230 за ОСОБА_4 та в той же день відчужено вказані земельні ділянки на користь ОСОБА_7 , що підтверджується інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Викладені обставини дають підстави вважати, що з метою приховання слідів злочину, маскування протиправного способу набуття права власності вчинено удавані правочини зі зміни права власності та повторною державною реєстрацією права власності, що у свою чергу ускладнює проведення необхідних слідчих (розшукових) та процесуальних дій, оскільки всі дії щодо державної реєстрації права власності на земельні ділянки, а також правочини щодо купівлі-продажу вказаних земельних ділянок укладались на території Івано-Франківської області.

Земельні ділянки з кадастровими номерами :02:004:1313 та :01:001:0230 є об`єктами кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Метою арешту майна є збереження речових доказів у кримінальному провадженні та недопущення їх подальшого відчуження до з`ясування всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, що в подальшому ускладнить встановлення істини та проведення необхідних слідчих дій.

У даному кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, однак, на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України прокурор просить розглянути вказане клопотання про арешт майна без власників майна, їх захисника, представника, у зв`язку з тим, що це є необхідним з метою забезпечення арешту майна, а повідомлення власника про розгляд клопотання може призвести до відчуження ним земельних ділянок до прийняття рішення судом.

На підставі викладеного, прокурор просить з метою збереження речових доказів, а також для встановлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення накласти арешт шляхом заборони відчуження та розпорядження на:

земельну ділянку з кадастровим номером :02:004:1313, площею 0,6 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 236, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , власником якої станом на 17.10.2024 згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.10.2024 №399762134 є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0230, площею 0,25 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 236, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , власником якої станом на 17.10.2024 згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.10.2024 №399762134 є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , заборонивши до завершення досудового розслідування та судового розгляду розпоряджатися ними у будь-який спосіб (зміна права власності, перереєстрації, поділу, виділу, тощо), а також відчужувати на користь третіх осіб.

Прокурор у судове засідання не з`явився, при цьому подав заяву, згідно з якою просить розглянути клопотання про арешт майна без його участі та задовольнити подане клопотання.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 172 КПК України та з урахуванням доводів прокурора, дане клопотання про арешт майна розглянуто слідчим суддею без власників майна у зв`язку з тим, що це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Розглянувши клопотання про арешт майна та дослідивши додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Як встановлено слідчим суддею, відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000493, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.10.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, а саме, з короткого викладу обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення встановлено, що у вересні 2024 року невідомі особи, використовуючи підроблений державний акт на право приватної власності на земельну ділянку ЗК без номера, незаконно заволоділи земельними ділянками з кадастровими номерами :02:004:1313, площею 0,6 га та :01:001:0230, площею 0,25 га, які розташовані поза межами населених пунктів смт. Ясіня та с. Лазещина, Рахівського району, чим самим завдали Ясінянській територіальній громаді матеріальних збитків у великому розмірі.

Матеріалами клопотання встановлено, що 15.09.2024 ОСОБА_4 подав заяву та затвердив завдання із ФОП ОСОБА_5 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для внесення відомостей до автоматизованої системи ведення.

12.10.2024 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:004:1313, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 236 та земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0230, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 236, яку того ж дня ОСОБА_4 відповідно до договору купівлі-продажу відчужено на користь ОСОБА_7 .

Згідно з відповіддю архівного відділу Рахівської РДА від 18.10.2024 №122/01-25 у прийнятих на зберігання документах Лазещинської сільської ради за 1998 рік, рішення за 16.07.1998 про надання земельної ділянки у приватну власність на ОСОБА_4 , мешканця АДРЕСА_1 , у архівному відділі не значиться, за вказаною датою засідань сесій або виконкому у Лазещинській сільській раді не проводилися.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (номер інформаційної довідки: 399762134 від 17.10.2024), власником земельної ділянки з кадастровим номером :02:004:1313, площею 0,6 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 236, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , та земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0230, площею 0,25 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 236, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , є ОСОБА_7 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Постановою старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 від 18.10.2024 земельні ділянки з кадастровими номерами :02:004:1313 та :01:001:0230 визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

При цьому за загальними правилами застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначеними ст. 132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, а застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК України).

За приписами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (ВП), заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A № 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Оцінивши вищенаведене, враховуючи наявність сукупності розумних підозр вважати, що зазначене у клопотанні майно земельні ділянки з кадастровими номерами :02:004:1313 та :01:001:0230 є доказом злочину, беручи до уваги, що стороною обвинувачення доведено наявність достатніх підстав для накладення арешту на вказане майно, слідчий суддя дійшов до переконання про обґрунтованість та задоволення внесеного клопотання з підстав, визначених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, та накладення арешту на дане майно шляхом заборони його відчуження та розпорядження.

На думку слідчого судді, зазначене у клопотанні майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, має доказове значення у даному кримінальному провадженні, не накладення арешту на майно може обумовити його подальше неодноразове незаконне відчуження іншими особами та унеможливлення встановлення істини у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя зазначає, що матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника (володільця) майна з метою запобігання його відчуження, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

При цьому доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Слідчий суддя також враховує й те, що у даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час ухвалення рішення вимагають вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора задовольнити повністю.

Накласти арешт на майно шляхом заборони його відчуження та розпорядження, а саме на:

земельну ділянку з кадастровим номером :02:004:1313, площею 0,6 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 236, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , власником якої станом на 17.10.2024 згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.10.2024 №399762134 є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0230, площею 0,25 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 236, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , власником якої станом на 17.10.2024 згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.10.2024 №399762134 є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1