Справа №592/8508/24 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/416/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою власника майна ОСОБА_6 з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 травня 2024 року про накладення арешту на майно,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 травня 2024 року, на задоволення клопотання слідчого в ОВС СУ ГУНП поліції в Сумській області, у кримінальному провадженні №0000410 від 24 травня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України, було накладено арешт на:

- автомобіль ВАЗ-21214, д.н.з. НОМЕР_1 та ключі до нього у кількості З шт.;

- автомобільний причеп сірого кольору д.н.з. НОМЕР_2 ;

- ланцюгову бензопилу марки «Кентавр» БП-5225ТН в корпусі чорного-зеленого та жовтого кольорів з шиною, яка має номерне позначення ZLВ18-72-5810Р, напис Goodluck і цепком;

- товаро-транспортну накладну серії 12ААИ №270037 без дати, заповнену рукописним способом, на якій мається відбиток круглої печатки «ФОП ОСОБА_6 »;

- незаповнені бланки товаро-транспортних накладних серії 12ААИ №270043 (1 шт.) та серії 12ААИ №270042 (2 шт.) на яких мається відбиток круглої печатки «ФОП ОСОБА_6 », шляхом позбавлення права ОСОБА_6 та третіх осіб на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Не погодившись з таким судовим рішенням, власник арештованого майна ОСОБА_6 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 травня 2024 року, постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на автомобіль ВАЗ-21214, д.н.з. НОМЕР_1 , автомобільний причеп сірого кольору д.н.з. НОМЕР_2 та ключі до автомобіля у кількості 3 шт., з забороною їх відчуження, дозволивши користуватись вказаним майном та повернути це майно йому під відповідальне зберігання.

Також, апелянт просить поновити йому строк на апеляційне оскарження вказаного судового рішення, з посилання на те, що при розгляді клопотання слідчого він присутній у судовому засіданні не був, а повний текст ухвали, постановленої 27 травня 2024 року, отримав лише 06 червня 2024 року.

В обґрунтування апеляційних вимог, апелянт посилається на те, що за допомогою арештованого майна, а саме, автомобіля, ключів до нього та причепу він здійснював свою підприємницьку діяльність, платив податки у місцевий бюджет. Крім того, звертає увагу і на те, що у нього є двоє неповнолітніх дітей, утримання яких залежить саме від його підприємницької діяльності.

Про призначення даного кримінального провадження до апеляційного розгляду його учасники були повідомлені завчасно у передбаченому законом порядку, проте, у судове засідання не з`явились.

У поданій заяві прокурор просив розглядати дану справу за його відсутності.

Власник майна ОСОБА_6 у телефонному режимі повідомив, що для участі у розгляді поданої ним апеляційної скарги прибути не зможе через значну віддаленість його перебування від м. Суми, де знаходиться апеляційний суд і не заперечував щодо здійснення апеляційного розгляду у його відсутність.

Враховуючи вищезазначені обставини, а також те, що учасники даного провадження повідомлені належним чином, колегія суддів вважає за можливе здійснити апеляційний розгляд за їх відсутності, що не суперечить ч. 4 ст. 405 КПК України, а тому, перевіривши матеріали даного провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, відповідно до ст. 117 КПК України, колегія суддів вважає, що причини, зазначенні власником майна ОСОБА_6 щодо пропуску строку на апеляційне оскарження вказаного рішення слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 травня 2024 року є поважними, а тому, клопотання про його поновлення підлягає задоволенню.

Що стосується доводів апеляційної скарги, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Положеннями ч. 1 ст. 131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

За змістом ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. При цьому, на відміну від інших правових підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт з метою забезпечення речових доказів не вимагає повідомлення про підозру у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст. 98 КПК України.

За змістом ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При цьому, положеннями ч. 4 ст. 173 КПК України визначено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Так, зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що СВ Сумського РУП в Сумській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000410 від 24 травня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України, розпочате за фактом незаконної порубки дерев у лісах та лісових насадженнях, а також перевезення, зберігання та збуту незаконно зрубаних дерев групою осіб у складі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Досудовим розслідуванням було встановлено, що для здійснення протиправної діяльності ОСОБА_6 використовує належний йому автомобіль марки ВАЗ-21214, д.н.з. НОМЕР_1 , а для зберігання та подальшої переробки незаконно зрубаних дерев, використовує нежитлові приміщення, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі санкціонованого обшуку, який було проведено 22 травня 2024 року за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено зв`язку з трьох ключів, зовні схожі на ключі до автомобіля НИВА, за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено ланцюгову бензопилу марки «Кентавр» БП-5225ТН в корпусі чорного-зеленого та жовтого кольорів з шиною, яка має номерне позначення ZLВ18-72-5810Р, напис Goodluck і цепком, автомобільний причеп сірого кольору д.н.з. НОМЕР_2 , а в автомобілі ВАЗ-21214, д.н.з. НОМЕР_1 було виявлено та вилучено товаро-транспортну накладну серії 12ААИ №270037 без дати, заповнену рукописним способом на якій мається відбиток круглої печатки «ФОП ОСОБА_6 », незаповнені бланки товаро-транспортних накладних серії 12ААИ та серія 12ААИ №270042, на яких мається відбиток круглої печатки «ФОП ОСОБА_6 », а також вилучено сам автомобіль ВАЗ-21214, д.н.з. НОМЕР_1 , на які, у поданому слідчому судді клопотанні слідчий просив накласти арешт з забороною відчуження, розпорядження та користування.

Своє клопотання слідчий вмотивував тим, що існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що вказане майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України і накладення арешту необхідно з метою його збереження від приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення.

Перевіряючи доводи вказаного клопотання, слідчим суддею було встановлено, що доданими до клопотання матеріалами підтверджується те, що вилучене 22 травня 2024 року під час обшуку майно є предметом та знаряддям вчинення кримінального правопорушення, та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Саме з врахуванням вищезазначеного, слідчий суддя і дійшов висновку про наявність правових підстав для накладення на вищезазначене майно арешту, з чим колегія суддів погоджується у повному обсязі, та вважає, що застосуванням такого заходу забезпечення кримінального провадження може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням, а не накладення арешту на вказане майно може призвести до його знищення, приховування, псування чи втрати, що в свою чергу вплине на повноту проведення досудового розслідування та не дасть змоги провести необхідні дослідження.

При цьому, колегія суддів зауважує, що відповідно до позиції ВРП, висловленої за результатами перевірки судових рішень щодо незаконного накладення арешту на майно (справа №2279/2дп/15-20 від 27 липня 2020 року, справа № 412/2дп/15-21 від 22 лютого 2021 року), арешт майна як захід забезпечення кримінального провадження застосовується не лише для забезпечення досягнення дієвості цього провадження, а й із метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, якщо щодо нього існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що таке є доказом кримінального правопорушення, чи якщо за його рахунок можливо відшкодувати шкоду, завдану внаслідок кримінального правопорушення.

При цьому особа, на майно якої накладено арешт, фактично позбавляється права розпорядження та користування ним. Безумовно, внаслідок накладення арешту на майно особа зазнає втручання з боку держави в особі її державних органів у її право на мирне володіння таким майном у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

З огляду на вказану вище правову підставу накладення арешту на майно та з метою реалізації функцій судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні слідчому судді належить під час розгляду клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача з`ясовувати та перевіряти, чи такий засіб забезпечення кримінального провадження є виправданим втручанням у право власності особи, тобто «передбачений законом», здійснюється в «інтересах суспільства», та враховувати розумне співвідношення пропорційності між засобами та метою, «яка має бути реалізована будь-якими засобами, що застосовуються державою, в тому числі тими, які спрямовані на встановлення контролю за використанням особою своєї власності» (рішення у справі «Боржонов проти Російської Федерації», §§57-63).

Вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна у спосіб, що може призвести до надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, не відповідає приписам статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статей 170, 172, 173 КПК України.

Колегія суддів зауважує, що при накладення арешту на автомобільний причеп, ланцюгову бензопилу, товаро¬транспортні накладні та незаповнені бланки товаро- транспортних накладних шляхом позбавлення права ОСОБА_6 та третіх осіб на їх відчуження, розпорядження та користування, слідчим суддею вимоги ч. 4 ст. 173 КПК України було дотримано в повному обсязі, і ставити під сумнів законність прийнятого рішення в цій частині підстави відсутні.

Разом з тим, колегія суддів вважає слушними доводи апелянта про те, що рішення слідчого судді в частині накладення арешту на автомобіль ВАЗ-21214, д.н.з. НОМЕР_1 та ключі до нього у кількості 3 шт., шляхом заборони користування вказаним майном є надмірним, з врахуванням того, що як вбачається з наявного в матеріалах кримінального провадження свідоцтва серії НОМЕР_3 , ОСОБА_6 є фізичною особою-підприємцем, у своїй діяльності використовує вантажний автомобільний транспорт, і у даному випадку, накладення арешту на автомобіль ВАЗ-21214, д.н.з. НОМЕР_1 та ключі до нього, шляхом заборони у їх користуванні, призведе до надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності останнього, що є неприпустимим.

Оскільки вказані обставини слідчим суддею враховано не було, вважати оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою підстави відсутні, а тому, вказане рішення, відповідно до п.3 ч. 1.ст. 409 КПК України, підлягає до скасування, з постановленням, за результатом апеляційного розгляду, нової ухвали.

При прийнятті нової ухвали, враховуючи обставини даного кримінального провадження, принцип розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, колегія суддів вважає за необхідне на автомобільний причеп, ланцюгову бензопилу, товаро¬транспортні накладні та незаповнені бланки товаро- транспортних накладних накласти арешт шляхом заборони їх відчуження, розпорядження та користування, а на автомобіль ВАЗ-21214, д.н.з. НОМЕР_1 та ключі до нього у кількості 3 шт., з забороною їх відчуження та розпорядження, що не позначиться на інтересах власника вказаного майна, частково задовольнивши, у такий спосіб, клопотання слідчого та апеляційну скаргу ОСОБА_6 .

Керуючись ст. ст.170,173,404,405,407,412,419,422 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити власнику майну ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 травня 2024 року.

Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 травня 2024 року, якою було задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000410 від 24 травня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000410 від 24 травня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, у кримінальному провадженні №0000410 від 24 травня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України року, вилучене 22 травня 2024 року:

-за адресою АДРЕСА_1 , а саме, ланцюгову бензопилу марки «Кентавр» БП-5225ТН в корпусі чорного-зеленого та жовтого кольорів з шиною, яка має номерне позначення ZLВ18-72-5810Р, напис Goodluck і цепком та автомобільний причеп сірого кольору д.н.з. НОМЕР_2 ;

-у ході обшуку автомобіля ВАЗ-21214, д.н.з. НОМЕР_1 , а саме, товаро-транспортну накладну Серія 12ААИ №270037 без дати, заповнена рукописним способом на якій мається відбиток круглої печатки «ФОП ОСОБА_6 », незаповнені бланки товаро- транспортних накладних Серія 12ААИ №270043 (1 шт.) та Серія 12ААИ №270042 (2 шт.), на яких мається відбиток круглої печатки «ФОП ОСОБА_6 », шляхом позбавлення ОСОБА_6 права на його відчуження, розпорядження та користування,

а на автомобіль ВАЗ-21214, д.н.з. НОМЕР_1 , та на ключі до вказаного автомобіля у кількості 3 шт., вилучені за місцем проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом позбавлення ОСОБА_6 права на їх відчуження та розпорядження.

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 .

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 .

Ухвала набирає чинності негайно та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4