ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 605/237/21Головуючий у 1-й інстанції Горуц Р.О.
Провадження № 11-кп/817/305/24 Доповідач - Тиха І.М.
Категорія - ухвала суду
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2024 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - Тиха І.М.,

суддів - Галіян Л. Є., Сарновський В. Я.,

при секретарі Дмитрів О.М.

за участю

представника цивільного відповідача ОСОБА_1

прокурора - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі апеляційну скаргу представника цивільного відповідача Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Тернопільгаз - адвоката Будза Т.В. на ухвалу Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 14.06.2024 про відмову в ухваленні додаткового рішення у справі № 605/237/21,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 14.06.2024 за заявою представника цивільного відповідача Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Тернопільгаз, відмовлено в ухваленні додаткового рішення у справі № 605/237/21.

Вироком Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 14.07.2023 вирішено цивільні позови у справі № 605/237/21.

Цивільний позов ОСОБА_3 до ПАТ по газопостачанню та газифікації Тернопільгаз про відшкодування моральної шкоди задоволено, стягнуто з підприємства на користь потерпілого 350000 грн. моральної шкоди.

Цивільний позов ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 до ПАТ по газопостачанню та газифікації Тернопільгаз про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково, стягнуто з підприємства на користь потерпілого 46463,31 грн. матеріальної шкоди та 2592000 грн. моральної шкоди.

Цивільний позов ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 до ПАТ по газопостачанню та газифікації Тернопільгаз про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково, стягнуто з підприємства на користь потерпілого 2592000 грн. моральної шкоди, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Цивільний позов ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 до ПАТ по газопостачанню та газифікації Тернопільгаз про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково, стягнуто з підприємства на користь потерпілого 566,83 грн матреіальної та 2592000 грн. моральної шкоди, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Цивільний позов ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_11 до ПАТ по газопостачанню та газифікації Тернопільгаз про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково, стягнуто з підприємства на користь потерпілого 18776,16 грн матреіальної та 2592000 грн. моральної шкоди, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Цивільний позов ОСОБА_12 в інтересах ОСОБА_13 до ПАТ по газопостачанню та газифікації Тернопільгаз про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково, стягнуто з підприємства на користь потерпілого 1993,38 грн матреіальної та 2592000 грн. моральної шкоди, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Цивільний позов ОСОБА_14 в інтересах ОСОБА_15 до ПАТ по газопостачанню та газифікації Тернопільгаз про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково, стягнуто з підприємства на користь потерпілого 2592000 грн. моральної шкоди, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Цивільний позов ОСОБА_16 в інтересах ОСОБА_17 до ПАТ по газопостачанню та газифікації Тернопільгаз про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено, стягнуто з підприємства на користь потерпілого 2592000 грн. моральної шкоди.

В апеляційній скарзі представник цивільного відповідача Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Тернопільгаз - адвокат Будз Т.В., не погоджуючись з ухвалою Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 14.06.2024 про відмову в ухваленні додаткового рішення в частині цивільних позовів, посилається на допущення неповноти судового розгляду та невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи та просить дану ухвалу скасувати та призначити новий розгляд поданої ним заяви про ухвавлення додаткового рішення в суді першої інстанції.

Свої вимоги мотивує тим, що судом першої інстанції при розгляді заяви про ухвалення додаткового рішення не було враховано, що при визначенні розмірів відшкодування матеріальної та моральної шкоди не було вказано, що зазначене відшкодування слід проводити без стягнення податків та обов`язкових платежів. На думку апелянта вказане упущення впливає на визначення точної грошової суми, присудженої до стягнення.

Посилається на практику ВСУ у справі № 598/438/21, згідно з якою при присудженні сум відшкодування матеріальної та моральної шкоди в зв`язку з заподіянням шкоди здоров`ю потерпілого податки та обов`язкові платежі з цих сум не стягуються.

Посилається на пункт 162.1 статті 162 ПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), підпункт 168.1.1 пункту 168.1 статті 168, пункт 163.1 статті 163, пункт «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України на підставі аналізу яких, податковим законодавством передбачено, що стягнуті за рішенням суду суми на відшкодування шкоди життю та здоров`ю не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

Зазначає, що в частині розгляду питань пов`язаних із вирішенням цивільних позовів кримінальному провадженні, які не врегульовані КПК України, застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства, тому суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи ухвалити додаткове рішення, якщо вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення (ч.1 ст. 270 ЦПК України), що було допущено у даному випадку.

Заслухавши суддю-доповідача, представника цивільного відповідача, який підтримав подану апеляційну скаргу та просить її задовольнити з викладених у ній мотивів, прокурора, яка частковго погодилась з апеляцією представника, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до приписів ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення про відмову в ухваленні додаткового рішення наступним.

Вважав, що фактично представник цивільного відповідача у поданій заяві про ухвалення додаткового рішення, вчергове просить роз`яснити судове рішення в частині виконання присуджених, на користь потерпілих (цивільних позивачів), матеріальної та моральної шкоди. Однак, ухвалою Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 21 березня 2024 року у задоволенні заяви цивільного відповідача Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Тернопільгаз про роз`яснення вироку Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 14 липня 2023 року в частині цивільних позовів, у кримінальному провадженні №605/237/21 вже було відмовлено. Дана ухвала набрала законної сили.

Вважав, що жодної обставини, яка б була підставою відповідно до ч.1 ст.270 ЦПК України, для ухвалення додаткового рішення у даній справі подана цивільним відповідачем заява, не містить.

Колегія суддів, заслухавши думку представника цивільного відповідача, дослідивши апеляційну скаргу, матеріали кримінального провадження №605/237/21, дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч.5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Відповідно до п.20 ч.1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відмови ухвалити додаткове рішення.

Згідно з пунктом 162.1 статті 162 ПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) платниками податку є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - резидент, яка володіє та/або користується (орендує (суборендує), на умовах емфітевзису, постійно користується) земельними ділянками, віднесеними до сільськогосподарських угідь, у частині мінімального податкового зобов`язання; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Податковим агентом щодо податку на доходи фізичних осіб підпункт 14.1.180 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначає, зокрема, юридичну особу (її філію, відділення, інший відокремлений підрозділ), яка незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язана нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до статті 18 ПК України податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов`язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків. Податкові агенти прирівнюються до платників податку і мають права та виконують обов`язки, встановлені цим Кодексом для платників податків.

Згідно з підпунктом 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 163.1 статті 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом (пункт 164.1 статті 164 ПК України та підпункт 164.1.1 цього пункту).

Відповідно до пункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 16 січня 2020 року № 466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», який набрав чинності 23 травня 2020 року, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або у розмірі, визначеному законом.

У попередній редакції зазначена норма права передбачала, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю.

Тобто з 23 травня 2020 року пункт «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України доповнено словами «а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом».

Граматичне та системне тлумачення зазначеного пункту ПК України у чинній редакції дозволяє зробити висновок, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються: 1) суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди; 2) суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування шкоди життю та здоров`ю; 3) суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Отже, як до 23 травня 2020 року, так і чинним податковим законодавством передбачено, що стягнуті за рішенням суду суми на відшкодування шкоди життю та здоров`ю не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

Зазначене узгоджується з висновком, викладеним у постановах Верховного Суду від 25 січня 2023 року № 598/438/21, від 25 липня 2018 року у справі № 180/683/13, від 05 червня 2019 року у справі № 227/130/14-ц, від 03 червня 2021 року у справі № 180/407/20, на які посилається заявник у касаційній скарзі.

Шкода, завдана життю та здоров`ю, може бути як майновою, так і немайновою (моральною).

Таким чином, суми, стягнуті з відповідача на користь позивачів на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, у зв`язку із заподіянням шкоди здоров`ю, не підлягають оподаткуванню.

На підставі наведеного, колегія суддів не може погодитись із позицією суду першої інстанції та вважає, що Підгаєцький районний суд Тернопільської області, визначивши у вироку розмір грошових сум, що підлягають до стягнення помилково не зазначив, що податки та обов`язкові платежі з цих сум не стягуються. Зокрема, не зазначено точної грошової суми присудженої до стягнення, якщо така сума буде оподаткована. Тобто якщо відповідач, як податковий агент нарахує та сплатить податки та обов`язкові платежі, то позивачі фактично отримають меншу суму, ніж це зазначено в рішенні суду. Наведену неточність слід усунути додатковим рішенням суду, вказавши що стягнута на користь потерпілих сума матеріальної та моральної шкоди не підлягає оподаткуванню, тобто без стягнення податків та обов`язкових платежів.

Однак, оскільки в апеляційній скарзі представник цивільного відповідача не ставить вимоги про ухвалення судом апеляційної інстанції додаткового рішення, колегія суддів не може вийти за межі цих вимог.

Отже, колегія суддів вважає ухвалу Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 14.06.2024 року постановленою із допущенням невідповідності висновків суду фактичним обставинам провадження, а також істотним порушенням вимог КПК України оскільки суд першої інстанції фактично не розглядаючи заяву представника цивільного відповідача лише зіслався на те, що ухвалою Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 21 березня 2024 року у задоволенні заяви цивільного відповідача Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Тернопільгаз про роз`яснення вироку Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 14 липня 2023 року в частині цивільних позовів, у кримінальному провадженні №605/237/21 вже було відмовлено, однак вирішення питання щодо розяснення вироку та ухвалення додаткового рішення в порядку ч.1 ст.128 КПК України не є тотожними вимогами, тому апеляційну скаргу представника цивільного відповідача Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Тернопільгаз слід задовольнити частково, ухвалу місцевого суду скасувати , призначити новий розгляд заяви представника цивільного відповідача Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Тернопільгаз про ухвалення додаткового рішення в справі № 605/237/21 в суді першої інстанції .

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника цивільного відповідача Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Тернопільгаз задовольнити частково.

Скасувати ухвалу Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 14.06.2024 року та постановити нову ухвалу, якою призначити новий розгляд заяви представника цивільного відповідача Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Тернопільгаз про ухвалення додаткового рішення в справі № 605/237/21 в суді першої інстанції .

Ухвала Тернопільського апеляційного суду є остаточною та оскраженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді