Справа № 184/484/22
Провадження № 1-кп/0182/609/2024
У Х В А Л А

Іменем України

17.05.2024 року м. Нікополь

Колегія суддів Нікопольського міськрайонного суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,

при секретарі: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000020 від 09 січня 2022 року стосовно ОСОБА_5 за п. 6, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 186 КК України, ОСОБА_6 за п. 6, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 186 КК України, ОСОБА_7 за ч.5 ст. 27 ч.4 ст. 187 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні колегії Нікопольського міськрайонного суду перебуває кримінальне провадження №0000020 за обвинуваченням ОСОБА_5 за правовою кваліфікацією за п. 6, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 186 КК України, ОСОБА_6 за правовою кваліфікацією за п. 6, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 186 КК України, ОСОБА_7 за правовою кваліфікацією за ч.5 ст. 27 ч.4 ст. 187 КК України. Стосовно обвинувачених ОСОБА_5 і ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 20 травня 2024 року. Обвинуваченій ОСОБА_7 було запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, строк дії якого скінчився. Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 заявили клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Прокурор звернулась з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на час судового розгляду справи, але не більше 60 днів, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Враховуючи те, що ОСОБА_5 і ОСОБА_6 обвинувачуються у скоєнні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі строком від 10 до 15 років або у вигляді довічного позбавлення волі і вони повною мірою усвідомлюють невідворотність покарання та настання для них, передбачених законом обмежень їх прав і свобод, в зв`язку з чим, існує ризик їх переховування від суду. Останні є раніше судимими особами за вчинення корисливих злочинів, офіційно не працевлаштовані, не мають стабільного джерела доходів, не мають сталих родинних зв`язків та осіб, які б змогли забезпечити їх належну процесуальну поведінку. Вищевикладене свідчить про наявність ризику вчинення обвинуваченими нових кримінальних правопорушень. Крім того, на думку прокурора, обвинувачені, перебуваючи на волі можуть впливати на свідків у кримінальному провадженні, які не допитані в судовому засіданні. За таких обставин, прокурор категорично заперечувала проти зміни запобіжного заходу стосовно ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , оскільки, на його думку, жоден з інших запобіжних заходів не здатен гарантувати належну процесуальну поведінку обвинувачених.

Потерпілі ОСОБА_12 і ОСОБА_13 в судове засідання не з`явились.

Обвинувачена ОСОБА_7 і її захисник ОСОБА_11 покладались на розсуд суду під час вирішення клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_10 заперечували проти клопотання прокурора щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Просили обрати стосовно обвинуваченого домашній арешт за місцем проживання його матері, яка в судовому засіданні підтвердила намір спільно проживати із сином і надала згоду утримувати його під час перебування під домашнім арештом.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_9 не заперечували проти клопотання прокурора щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доводи прокурора, сторони захисту, дослідивши наявні матеріали справи, колегія суддів вважає, що клопотання прокурора щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 підлягає задоволенню, оскільки останнім не заявлено клопотань щодо обрання іншого запобіжного заходу. Щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , то колегія суддів вважає за можливе задовольнити клопотання сторони захисту та змінити йому запобіжний захід на домашній арешт, враховуючи тривалий строк тримання під вартою і ту обставину, що мати поручилася за процесуальну поведінку обвинуваченого і готова спільно з ним проживати і утримувати його.

Щодо продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 ..

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є не лише наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, що дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, на які в даному випадку вказав прокурор. При вирішенні питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу, суд бере до уваги, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, вчинених з корисливих мотивів, за попередньою змовою зі своєю цивільною дружиною і рідним братом. За інкриміновані кримінальні правопорушення у разі доведеності провини, обвинуваченому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років або довічного позбавлення волі, з конфіскацією майна, що є свідомим для нього і в подальшому може спонукати до переховуватися від суду.

На думку колегії суддів, на даний час обґрунтовано існує ризик вчинення обвинуваченими іншого кримінального правопорушення, аналогічного тим, в яких вони обвинувачується, оскільки інкриміновані злочини обвинуваченими вчинені з корисливих мотивів у складі групи осіб, за попередньою домовленістю.

До того, ж обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_9 не заперечували прооти продовження строку дії запобіжного заходу.

Раніше ухвалою колегії суддів визначено обвинуваченому заставу як альтернативний запобіжний захід у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з покладенням обов`язків передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Щодо зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт обвинуваченому ОСОБА_5 ..

В судовому засіданні, хоча і встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема можливого вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення та ризику переховування, який об`єктивно може існувати, враховуючи тяжкість висунутого йому обвинувачення. Однак, прокурором не наведено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити їх належної процесуальної поведінки та запобігти вказаним ризикам. З урахуванням того, що мати, яка вже допитана в судовому засіданні і відмовилася надавати покази відповідно до вимог ст. 63 Конституції України, виявила бажання спільно проживати з ОСОБА_5 і згодна його утримувати і поручитися за його процесуальну поведінку. Щодо ризику впливу на свідків то він дійсно існує, але на думку колегії суддів є малоймовірним, виходячи з того , що до теперішнього часу жоден зі свідків або потерпілих, не звертались з заявою щодо спроб вчинення на них тиску і більшість з яких допитані судом.

Слід звернути увагу на позиції Європейського Суду з прав людини, які згідно ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України є частиною національного законодавства, щодо підходу до розгляду доцільності продовження строків тримання особи під вартою як протягом досудового слідства, так і судового розгляду, яке ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно, наступне рішення про продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз як підстави подальшого втручання в право особи на свободу (справа Руденко проти України).

В контексті п. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ у п.60 рішення у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Отже, наявність підстав для продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою має бути ретельно перевірено, існування ризиків негативної поведінки особи чітко наведені та проаналізовано питання щодо можливості застосування альтернативного запобіжного заходу.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Дейнеко проти України», не розглянувши конкретні факти або альтернативні триманню під вартою запобіжні заходи та посилаючись головним чином і постійно на тяжкість обвинувачень, органи влади продовжували строк тримання заявника під вартою до розгляду його справи судом на підставах, які не можуть вважатися достатніми для обґрунтування тривалості тримання під вартою.

Так, в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, зазначено, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня ( ОСОБА_14 проти Росії). Ризик втечі має оцінюватись в світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бакчиєв проти Молдови).

Ризик переховування обвинуваченого від суду формально існує, враховуючи тяжкість покарання, але обвинувачений має постійне місце реєстрації і проживання, за яким мешкатиме разом з матір`ю, яка офіційно працевлаштована, має можливість і бажання утримувати його, а також контролювати його процесуальну поведінку.

Національне законодавство у вигляді змісту положень ч. 3 ст. 199 КПК України і, зокрема п. 1, ст. 331 КПК України накладають на суд обов`язок перевірити усі складові, з якими закон пов`язує вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Суд приймає до уваги те, що обвинувачений тривалий час перебуває під вартою і доставка його до приміщення суду в розумні строки є неможливою. Стороною захисту надано документи, які свідчать що обвинувачений буде забезпечений постійним місцем проживання.

Суд бере до уваги ту обставину, що перебування обвинуваченого під вартою і неможливість його вчасної доставки до зали суду, унеможливлює розгляд зазначеного кримінального провадження у розумні строки. Крім того, слід врахувати наявність військового стану в країні, що більш гарантуватиме контроль процесуальної поведінки стосовно обвинуваченого з боку правоохоронних органів. За таких обставин інший, більш м`який запобіжний захід, у вигляді домашнього арешту цілодобово за місцем реєстрації, на думку суду, забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого і зможе запобігти вчиненню ним нових злочинів. При цьому суд вважає також необхідним покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ч.3 ст.331 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на строк судового розгляду, але не більше 60 днів, а саме до 14 липня 2024 року.

Визначити для обвинуваченого ОСОБА_6 розмір застави, у сумі кратній 80 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі суду протягом стоку дії ухвали. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається особою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави і зобов`язаний виконувати наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд і в`їзд в Україну;

Термін дії обов`язків, покладених на обвинуваченого у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 і його захисника ОСОБА_10 щодо зміни запобіжного заходу на домашній арешт задовольнити.

Обрати стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, звільнивши його з-під варти в залі суду.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступні обов`язки:

1. Не відлучатися цілодобово з місця постійного проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу суду.

2. З`являтися за першою вимогою на виклики до суду.

3. Повідомляти суд про зміну місця фактичного проживання, роботи.

4. Здати у відповідні органи влади документи, що посвідчують особу і дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну

Визначені обов`язки, покладаються на обвинуваченого на строк судового розгляду, але не більше двох місяців, тобто до 14 липня 2024 року.

Копію ухвали направити для виконання начальнику ДУВП 4 і для вручення обвинуваченому ОСОБА_6 . Копію ухвали для виконання направити до ВП №2 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області і прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали буде проголошено 17.05.2024 о 15.15 год.

Головуючий -

суддя : ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3