ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 568/1550/24

Провадження № 1-кп/568/120/24

"02" жовтня 2024 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області

суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

прокурор ОСОБА_3

обвинувачений ОСОБА_4

розглянувши обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000225 (від 29.08.2024 р.) по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Опарипси, Радивилівського району, Рівненської області, житель АДРЕСА_1 , непрацюючий, розлучений, несудимий, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст.185 КК України

ВСТАНОВИВ:

27.08.2024 р. в другій половині дня точного часу досудовим розслідуванням не встановлено ОСОБА_4 перебуваючи у будинку, за адресою: АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_5 , виявив на столі однієї із кімнат грошові кошти в сумі 3450 грн.. Скориставшись тим, що присутні в будинку ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заснули, діючи з урахуванням сприятливої для нього обстановки, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу до чужого майна, умисно, таємно викрав зі столу грошові кошти в сумі 3450 грн., які належали ОСОБА_5 . Своїми діями заподіяв ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму.

Дії ОСОБА_4 кваліфікуються, як таємне викрадення чужого майна, вчиненого в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Крім того, 27.08.2024 р. в другій половині дня точного часу досудовим розслідуванням не встановлено ОСОБА_4 перебуваючи на законних підставах у будинку, за адресою: АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_5 , виявивши на столі однієї із кімнат банківську картку, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, умисно, таємно, шляхом вільного доступу, викрав офіційний документ банківську картку "Монобанк" № НОМЕР_1 видану на ім`я ОСОБА_7 , після чого покинув місце події.

Дії ОСОБА_4 кваліфікуються, як викрадення офіційного документа, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України.

Потерпіла в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без їх участі. Наголосила, що шкода їй вішкодована, претензій до обвинуваченого не має.

Прокурор просив призначити обвинуваченому остаточне покарання на підставі ст. 70 КК України у виді 5 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік.

В судовому засіданні обвинувачений вину у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України визнав. Пояснив, що 27.08.2024 р. він викрав у своїє знайомої грошові кошти та банківську картку. Частину викрадених коштів в сумі 2700 грн. він віддів в рахунок погашення боргу, а іншу частину витратив на власні потреби. Наглосив, що йому соромно за свої незаконні дії, шкоду потерпілій відшкодував.

Суд, враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України.

При призначені покарання суд враховує ступінь тяжкості та ступінь суспільної небезпечності вчинених правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України за ч. 4 ст. 185 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за ч. 1 ст. 357 КК України, як кримінальний проступок.

Судом досліджувалися дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , при цьому встановлено, що він раніше судимий, проте судимість погашена; офіційно непрацевлаштований; пенсійного віку, за місцем реєстрації на диспансерному обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місце проживання характеризується позитивно.

Обставиною, що пом`якшує покарання відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням усіх обставин у справі, суд вважає за доцільне призначити покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України у виді штрафу, за ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі строком строком 5 років.

При встановленні остаточного покарання, необхідно застосувати положення ч. 1 ст. 70 КК України, а саме: принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Разом з тим, суд враховує, що при застосуванні принципу поглинання менш суворого покарання більш суворим складання призначених покарань не відбувається, а значить в даному випадку, не порушуються вимоги ч. 3 ст. 72 КК, поглинувши штраф (менш суворе покарання) позбавленням волі (більш суворим покаранням).

Крім того, беручи до уваги критичне ставлення обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення, активне сприяння у розкритті злочину, щире каяття, повне визнання ним вини, як під час досудового розслідування, так і в ході судового розгляду, відсутність претензій потерпілої та відсутність тяжких наслідків вчиненого злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, враховуючи, що шкода потерпілій відшкодована, суд дійшов висновку про те, що перевиховання та виправлення винного можливо без ізоляції від суспільства, а тому необхідно призначити йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

А відтак, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк тривалістю один рік, який є достатнім для того, щоб винний в умовах здійснення контролю за його поведінкою довів своє виправлення.

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід не обирався.

Питання щодо речових доказів у справі належить вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

С удові витрати по кримінальному провадженню- відсутні.

Керуючись ст.ст. 369-371 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років;

- за ч. 1 ст. 357 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком один рік.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Речові докази у справі, а саме: банківську картку "Монобанк" № НОМЕР_1 - залишити власнику ОСОБА_5 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст вироку вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1