Справа № 346/6096/24
Провадження № 1-кс/346/1091/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2024 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

Слідчий суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 з участю секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , представника заявника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про незаконні дії працівників ІНФОРМАЦІЯ_1 в порядку ст.206 КПК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області із клопотанням про незаконні дії працівників ІНФОРМАЦІЯ_1 в порядку ст.206 КПК України.

Клопотання мотивоване тим, що цивільний чоловік заявниці - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

10.11.2024 близько 11:30 год. чоловік заявниці ОСОБА_5 , без будь яких на те підстав був незаконно затриманий між селами П`ядики і Ценява, Коломийського району, Івано-Франківської області працівниками Коломийського РВП, після чого з невідомих причин був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказує, що з того часу її чоловік знаходиться в неволі в Коломийському ТЦК, співробітники якого не дають жодних відомостей про місце перебування чоловіка. Натомість, повідомляють різну інформацію де він є, одні говорять що у м.Івано-Франківськ, інші, що у с-щі Верховині.

ОСОБА_5 фактично незаконно позбавили волі, порушили його конституційні права, при цьому застосовуючи психологічний тиск до останнього.

Завниця вказує, що її чоловік має важке захворювання - геморой 2-3 ступеня, каміння в нирках, що супроводжується гострим больовим синдромом. Проте це не враховано ніяким чином і її чоловіка продовжують незаконно утримувати.

Зазначила, що нею готується подання заяви про вчинення кримінального правопорушення щодо незаконного позбавлення волі її чоловіка.

Просить ухвалити рішення яким звільнити у терміновому порядку ОСОБА_5 , який на даний час незаконно позбавлений волі і примусово утримується співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_1 (точне місце утримання заявниці не відоме) та на підставі ч.2 ст.206 КПК України зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

У судовому засіданні заявниця ОСОБА_3 клопотання підтримала та просила задовольнити.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 у судове засідання не з`явився, однак подав до суду лист в якому зазначив, що в результаті спільних дій з працівниками Коломийського РВП ГУНП України в Івано-Франківській області до ІНФОРМАЦІЯ_1 було запрошено для звірки облікових даних громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Громадянин ОСОБА_5 відмовився надавати про себе будь які відомості стосовно своєї особи. Заяви, клопотання до ІНФОРМАЦІЯ_1 від ОСОБА_5 не надходили та не реєструвалися. B подальшому громадянину ОСОБА_5 було запропоновано пройти медичну комісії при ІНФОРМАЦІЯ_4 та звірити облікові дані від чого він відмовився, та був направлений для проходження військово-лікарської комісії до ООМЦ в м. Івано-Франківськ при ІНФОРМАЦІЯ_5 , де на даний момент проходить медичне обстеження для визначення ступені придатності до військової служби. Протягом часу проведеного на території ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянин ОСОБА_5 примусово не утримувався.

Ухвалою слідчого судді від 11 листопада 2024 зобов язано уповноважених осіб ІНФОРМАЦІЯ_6 надати слідчому судді матеріали, які стали підставою для утримання ОСОБА_5 у зазначеній установі та доставити на вказану дату та час до приміщення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області - ОСОБА_5 .

В судове засідання ОСОБА_5 , не доставлено.

Дослідивши вказане клопотання та матеріали додані до нього, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до п.п.10, 18 ч.1 ст.3 КПК України, слідчий суддя до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні; кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Згідно з ч.3 ст.26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ст.206 КПК України, кожен слідчий суддя, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Виходячи з вищезазначених положень законодавства, розгляду в порядку ст.206 КПК України підлягають скарги, які виникають із кримінально-правових відносин, що стосуються порядку притягнення осіб до кримінальної відповідальності у зв`язку з вчиненням кримінального правопорушення.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч.2 ст.102, п.п.1, 17, 20 ч.1 ст.106 Конституції України, Указом Президента України № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022, оголошено про проведення загальної мобілізації.

Як встановлено у п.4 ч.1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного ( НОМЕР_1 або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України.

Аналіз змісту положень статті 206 КПК України свідчить про те, що у розумінні цієї норми незаконним затриманням особи є її тримання під вартою, позбавлення свободи без судового рішення, або незвільнення з-під варти після внесення застави. Натомість службові особи ІНФОРМАЦІЯ_7 не є уповноваженими службовими особами, яким надано право на здійснення затримання в рамках кримінальної юрисдикції.

Судом встановлено, що у даному випадку має місце незгода ОСОБА_3 з діями уповноважених осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 , пов`язаними з його призовом на військову службу по мобілізації. Відтак, ОСОБА_5 не є затриманою особою в розумінні кримінально-процесуального законодавства, а тому повноваження слідчого судді на вказані правовідносини не поширюються.

У відповідності до ст.ст.22, 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації. Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації здійснюється для доукомплектування військових посад, передбачених штатами воєнного часу, у терміни, визначені мобілізаційними планами Збройних Сил України та інших військових формувань. Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах, або у строки, визначені командирами військових частин.

У п.59 рішення «Engel and Others v. the Netherlands» від 08.06.1976 Європейський суд з прав людини зазначив, що необхідність проживання військовослужбовців у казармах не суперечить вимогам статті 5 Конвенції, бо таке обмеження «не виходить за рамки звичайної військової служби». Навіть «легкі форми арешту», коли військовослужбовці мають перебувати в житлових приміщеннях, армійських корпусах чи спорудах, не створює порушення статті 5 Конвенції, бо «вони продовжують перебувати в більш або менш звичайних рамках свого армійського життя».

Суд констатує, що призов громадянина на військову службу під час мобілізації не є позбавленням особи права на свободу, а є обов`язком громадянина України, передбачений ст.65 Конституції України, відтак, не є незаконним утриманням особи.

Таким чином, твердження про незаконне затримання ОСОБА_5 не відповідає дійсності, такий не позбавлений свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, що прямо передбачено у ст. 206 КПК України.

Слідчий суддя також звертає увагу на те, що на час розгляду клопотання ОСОБА_5 не був затриманий і не утримувався під вартою, та не був позбавлений свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, також у межах територіальної юрисдикції Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області на території ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , на даний час не перебуває, а відтак, слідчий суддя констатує про відсутність правових підстав для задоволення клопотання.

Враховуючи наведені обставини, слідчий суддя доходить висновку про відсутність правових підстав для застосування у даному випадку положень ст.206 КПК України та ухвалення рішення про звільнення ОСОБА_5 як особи, позбавленої свободи.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу заявника на те, що у разі порушення прав чи інтересів службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 при здійсненні ними свої повноважень, пов`язаними з мобілізацією, судовий захист таких прав здійснюється в порядку адміністративного судочинства, шляхом звернення до компетентного адміністративного суду з відповідним позовом, а у разі вчинення щодо нього протиправних дій, що містять ознаки кримінальних правопорушень - до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Дотримання процедури, встановленої законом, є важливою гарантією права кожного на свободу та особисту недоторканність в розумінні ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року, Європейський суд наголосив, що право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що доводи клопотання заявника ОСОБА_3 не знайшли свого підтвердження, тому слід відмовити у його задоволенні.

Керуючись ст.2,3,24,26,206 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про незаконні дії працівників ІНФОРМАЦІЯ_1 в порядку ст.206 КПК України - відмовити.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню, може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено 13 листопада 2024 року о 11:45 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1