Справа № 296/4652/21
Ухвала

Іменем України

07 листопада 2024 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі

Головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника органу пробації ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Корольовського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області про приведення у відповідність до вимог чинного законодавства вироку відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою в АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 02.07.2024 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та призначено йому покарання у виді 240 (двохсот сорока) годин громадських робіт. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, з урахуванням вироку Корольовського районного суду м. Житомира від 12.04.2021р., визначено ОСОБА_5 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 240 (двохсот сорока) годин громадських робіт.

22.10.2024р. до суду надійшло подання начальника Корольовського РВ філії Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області ОСОБА_6 про приведення у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 №3886 - ІХ відносно ОСОБА_5 .

Представник органу пробації в судовому засіданні подання підтримала, з викладених у ньому підстав, просила подання задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні з приводу задоволення подання органу пробації не заперечила, просила вважати ОСОБА_5 засудженим за вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 12.04.2021 року за ч.1 ст. 190 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт.

Засуджений ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду подання повідомлявся, шляхом направлення судової повістки на адресу місця його проживання.

Суд, заслухавши учасників, вивчивши матеріали подання, кримінального провадження, особової справи, вважає, що подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч.1 ст.51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст.51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч.1 ст.51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст.51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч.5 підрозд.1 розд. ХХ ПК України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Судом встановлено, що вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 02.07.2024 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та призначено йому покарання у виді 240 (двохсот сорока) годин громадських робіт. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, з урахуванням вироку Корольовського районного суду м. Житомира від 12.04.2021р., визначено ОСОБА_5 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 240 (двохсот сорока) годин громадських робіт.

З вироку Корольовського районного суду м. Житомира від 02.07.2024 року вбачається, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.190 КК України, 02.02.2021р., чим завдав збитків на суму 521 грн 10 коп. Відповідно до вироку Корольовського районного суду м. Житомира від 12.04.2021 року, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.190 КК України, 20.02.2021р., чим завдав збитків на суму 3960 грн 20 коп.

Згідно із Законом України «Про державний бюджет на 2021 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2021 року становив 2189 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень ПК України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_5 злочину розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 190 КК України, становив 2189 грн.

Положеннями ч.1 ст.3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч.6 ст.3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч.1 ст.5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Крім того, суд звертає увагу, що Об`єднана Палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 07 жовтня 2024 року (справа № 278/1566/21, провадження № 51-2555кмо24) дійшла висновку, що Закон № 3886 IX, яким унесені зміни до ст.51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст.5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.51 КУпАП.

Зміни, внесені Законом № 3886 IX, мають зворотну дію в часі.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст.51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV ПК України.

Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886 IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до ч.2 ст.74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Підсумовуючи наведене, з урахуванням приписів частини другої статті 74 КК, висновків Об`єднаної Палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, з огляду на передбачений статтею 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_5 має бути звільнений від відбування покарання, призначеного вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 02.07.2024 року за ч. 1 ст. 190 КК України у зв`язку із скасуванням кримінальної протиправності вчиненого діяння.

Керуючись ст.ст.537-539 КПК України, ст.74 КК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання Корольовського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, призначеного вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 02.07.2024 року за ч.1 ст.190 КК України, у зв`язку із скасуванням кримінальної протиправності вчиненого діяння на підставі ч.2 ст.74 КК України, та вважати останнього засудженим за вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 12.04.2021 року за ч.1 ст. 190 КК України до покарання у виді 200 (двісті) годин громадських робіт.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1