Провадження № 11-кп/4806/544/24
Закарпатський апеляційний суд
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

24.09.2024 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду ОСОБА_1 , перевірив апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.07.2024.

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотань захисника обвинуваченого ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 та захисника обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про зміну підсудності кримінального провадження щодо ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 194 КК України.

Не погодившись з ухвалою суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.07.2024, а кримінальне провадження № 0000152 щодо ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 направити до Закарпатського апеляційного суду для визначення підсудності.

Перевіривши подану захисником апеляційну скаргу на відповідність її вимогам кримінального процесуального закону, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити у відкритті апеляційного провадження з таких підстав.

Положення п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначають одну з основних засад судочинства - забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Частиною 2 вказаної норми процесуального закону гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому КПК України, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням тому, що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Згідно ч. 1 ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

-2-

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

За змістом ч. 1, 2 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом. Положення частини другої статті 392 щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р/2019 від 13.06.2019. Ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті. Ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів контрольного провадження, в провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області знаходиться кримінальне провадження, внесене 23.01.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000152 про обвинувачення ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263 КК України; ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 194 КК України.

Під час підготовчого засідання захисником обвинуваченого ОСОБА_2 адвокатом ОСОБА_3 та захисником обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 адвокатом ОСОБА_6 заявлено клопотання про направлення кримінального провадження до Закарпатського апеляційного суду для визначення підсудності.

За результатами розгляду вказаних клопотання судом першої інстанції прийнято оскаржуване судове рішення ухвалу, якою відмовлено в задоволенні клопотань захисників-адвокатів ОСОБА_3 та ОСОБА_6 .

Відповідно до ч. 4 ст. 314 КПК України за наслідками проведення підготовчого судового засідання в апеляційному порядку може бути оскаржена ухвала про повернення обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Як ст. 392 та ст. 314 КПК України, так і будь-якими іншими нормами КПК України не передбачено можливості апеляційного оскарження ухвали суду першої інстанції, прийнятої за наслідками розгляду клопотання про направлення кримінального провадження до апеляційного суду для визначення підсудності.

Вищенаведене свідчить про те, що ухвала суду першої інстанції від 30.07.2024, відповідно до положень ст. 392, 314 КПК України, окремому оскарженню не підлягає, а відтак захисником-адвокатом ОСОБА_3 оскаржено ухвалу суду, яка не підлягає окремому оскарженню.

За таких обставин, керуючись ч. 4 ст. 399 КПК України, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_3 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.07.2024.

-3-

Одночасно апеляційний суд вважає за необхідне роз`яснити стороні захисту, що відповідно до положень ст. 34 КПК України сторона кримінального провадження наділена правом на звернення з клопотанням про зміну підсудності кримінального провадження безпосередньо до апеляційного суду.

Керуючись ст. 399, 401, 418 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_3 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.07.2024, якою відмовлено в задоволенні клопотань захисника обвинуваченого ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 та захисника обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про зміну підсудності кримінального провадження щодо ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263 КК України; ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 194 КК України.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя