печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання старшого пррокурора Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна в рамках здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000280 від 22.11.2023, -

В С Т А Н О В И В :

07.08.2024 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання пррокурора Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , згідно вимог якого останній просить накласти арешт на грошові кошти номіналом 500 грн. у кількості 18 штук з наступними номерами: ГМ 1688428, ЕЖ 0737423, АЛ 4659442, АЕ 1552387, ГЛ 4647435, ЕИ 6058111, ЄЄ 2239290, ХБ 7541783, БВ 2407543, АА 2129788, БГ 0418488, ЄИ 2770927, АА 7864218, ЗА 3275057, ГК 5513041, ЄИ 8348359, ЄИ 8517208, ВЕ 0824249 загальною сумою 9000 грн. грошові кошти у сумі 23800 грн. з яких 5 купюр номіналом 1000 грн. , 36 купюр номіналом 500 грн., 4 купюри номіналом 200 грн., мобільний телефон марки "Iphone" з код паролем НОМЕР_1 , що належить гр. ОСОБА_4 , який вилучено та упаковано до сейф-пакету INZ2011077, банківську картку - monobank НОМЕР_4 .

Мотивуючи подане клопотання прокурор вказує, що ОСОБА_4 одержав неправомірну вигоду у розмірі 13 000 (тринадцять тисяч) гривень для за вплив на прийняття рішення службовою особою ТСЦ № 8041 РСЦ ГСЦ МВС у м. Києві, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди, за отримання водійського посвідчення з правом керування транспортних засобів категорії «А» ОСОБА_5 , за наступних обставин.

Так, 21 червня 2024 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, гр. ОСОБА_5 перебуваючи у приміщенні Територіального сервісного центру № 8042 РСЦ ГСЦ МВС у м. Києві (далі - ТСЦ), який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Мрії, буд. 19 з метою подачі документів для проходження курсу з водіння мотоциклом та отримання водійського посвідчення з правом керування транспортних засобів категорії «А», зустріла раніше знайомого гр. ОСОБА_4 .

Під час бесіди, ОСОБА_4 повідомив, що ОСОБА_5 , яка має посвідчення водія категорії «В» задля отримання водійського посвідчення з правом керування транспортними засобами категорії «А» так званої «докатки» необхідно пройти навчання у ТСЦ № 8041 або № 8042, на її вибір. ОСОБА_4 додав, що в нього гарні відносини з керівництвом та працівниками вказаних ТСЦ і він може допомогти у здачі іспитів та отриманні посвідчення водія категорії «А», не конкретизуючи при цьому анкетних даних службових осіб ТСЦ, щодо надання ними необхідних погоджувальних документів в процесі здачі практичного іспиту та отриманні посвідчення водія. Також, ОСОБА_4 повідомив, що має вплив і на працівників автошколи в одному з районів м. Києва, натякаючи тим самим, що через нього можна вирішити питання по здачі іспиту та отриманні водійського посвідчення з правом керування транспортних засобів категорії «А».

В цей час, у невстановленому місці, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на одержання неправомірної вигоди у розмірі 13 000 (тринадцять тисяч) гривень для себе за вплив на прийняття рішення службовою особою ТСЦ № 8041, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди, за отримання водійського посвідчення з правом керування транспортними засобами категорії «А».

Так, під час особистої бесіди, 21.06.2024, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи у приміщенні ТСЦ № 8042 за адресою: м. Київ, вул. Мрії, буд. 19 , з метою реалізації свого злочинного умислу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_5 , що зможе допомогти їй в отриманні посвідчення та додав, що для позитивної здачі іспиту з водіння та отримання водійського посвідчення з правом керування транспортними засобами категорії «А», вона повинна передати йому грошові кошти в сумі 13 000 грн. в два етапи з копіями необхідних документів, додавши, що в разі відмови від вказаних умов вона не зможе здати практичні іспити на отримання водійського посвідчення категорії «А» в будь якому з ТСЦ міста Києва. Першу частину необхідно передати у сумі 4000 грн. безпосередньо перед здачею практичного іспиту на навчання в автошколі, а після позитивної здачі іспиту та отримання посвідчення водія категорії «А» передати ОСОБА_4 решту грошових коштів у сумі 9000 грн. за вплив на прийняття рішення службовою особою ТСЦ, уповноваженою на виконання функцій держави, за отримання водійського посвідчення з правом керування транспортними засобами категорії «А».

В подальшому, ОСОБА_5 , усвідомлюючи незаконність дій ОСОБА_4 та протиправний характер дій службових осіб вказаних сервісних центрів звернулась до правоохоронних органів з даного приводу.

Так, 26 травня 2024 року о 09 год., гр. ОСОБА_5 діючи під контролем правоохоронних органів, зателефонувала ОСОБА_4 на номер мобільного телефону НОМЕР_3 та за пропозицією останнього домовились зустрітись близько 10 год. 30 хв. того ж дня на території ТСЦ № 8041 за адресою: м. Київ, пр-т Перемоги, 20 , на що ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_5 взяти з собою документи, а саме: паспорт з додатком, про дані особи проживання та витягом з реєстру, іпн, медичну довідку, посвідчення водія, свідоцтво про закінчення закладу автошколи категорії «В», копії до них та дві фотокартки, а також грошові кошти у сумі 4000 грн.

Під час зустрічі на обумовленому місці близько 10 год. 30 хв., ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення службовою особою ТСЦ № 8041, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди, одержав від ОСОБА_5 паперовий конверт з переліченими документами та грошовими коштами у сумі 4000 грн. Перевіривши наявність документів та перерахувавши кошти, ОСОБА_4 , повідомив останній, що навчання в автошколі буде проходити без її фактичного відвідування, а по закінченні курсу навчання він повідомить їй про дату отримання талончика у ТСЦ № 8042, що за адресою: м. Київ, вул. Мрії, 19 та здачі практичного іспиту адміністратору, який допоможе ОСОБА_5 позитивно здати іспит.

В подальшому, діючи за попередньою домовленістю, 16.07.2024 об 11 год. 52 хв., ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на одержання другої частини неправомірної вигоди у розмірі 9 000 (дев`ять тисяч) гривень для себе за вплив на прийняття рішення службовою особою ТСЦ № 8041, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди, за отримання водійського посвідчення з правом керування транспортних засобів категорії «А», зустрівся з ОСОБА_5 на території ТСЦ № 8042 за адресою: м. Київ, вул. Мрії, буд. 19 та повідомив про те, що курс навчання в автошколі нею пройдений і треба отримати талончик на здачу практичного іспиту через електронний сайт ТСЦ та повідомив, що ОСОБА_5 повинна буде передати йому останню частину грошових коштів у сумі 9000 грн. після здачі нею іспиту в ТСЦ.

Після вказаної зустрічі ОСОБА_5 через електронний сайт ТСЦ записалась на 12 год. 07 хв. 23.07.2024 для здачі практичного іспиту на транспортному засобі сервісного центру категорії «А» в ТСЦ № 8042.

Доводячи свій злочинний умисел, спрямований на одержання другої частини неправомірної вигоди у розмірі 9 000 (дев`ять тисяч) гривень для себе за вплив на прийняття рішення службовою особою ТСЦ № 8041, уповноваженою на виконання функцій держави, за отримання водійського посвідчення з правом керування транспортних засобів категорії «А», до кінця, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання ОСОБА_4 , 23.07.2024 року приблизно о 11 год. 19 хв., перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Перемоги, 20, у приміщенні ТСЦ № 8041 РСЦ ГСЦ МВС у м. Києві отримав від ОСОБА_5 екзаменаційний лист для здачі практичного іспиту разом з іншими документами, які перебували у ОСОБА_5 , та направив останню складати практичний іспит для отримання водійського посвідчення з правом керування транспортним засобом категорії «А», запевнивши ОСОБА_5 про її успішне складання іспиту.

Того ж дня, за результатами позитивного складання практичного іспиту ОСОБА_5 , ОСОБА_4 провів останню за приміщення ТСЦ № 8041 за адресою: м. Київ, вул. Перемоги, буд. 20 , де одержав раніше обумовлену суму грошових коштів у сумі 9000 грн. від ОСОБА_5 , після чого злочинна діяльність ОСОБА_4 була припинена правоохоронними органами.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Так, 23.07.2024 о 15 год. 50 хв. проведено затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: м. Київ, вулиця Перемоги, 20 . В ході затримання у ОСОБА_4 вилучено: грошові кошти номіналом 500 грн. у кількості 18 штук з наступними номерами: ГМ 1688428, ЕЖ 0737423, АЛ 4659442, АЕ 1552387, ГЛ 4647435, ЕИ 6058111, ЄЄ 2239290, ХБ 7541783, БВ 2407543, АА 2129788, БГ 0418488, ЄИ 2770927, АА 7864218, ЗА 3275057, ГК 5513041, ЄИ 8348359, ЄИ 8517208, ВЕ 0824249 загальною сумою 9000 грн., грошові коштиу сумі 23800 грн. з яких 5 купюр номіналом 1000 грн. , 36 купюр номіналом 500 грн., 4 купюри номіналом 200 грн.,мобільний телефон марки "Iphone" з код паролем НОМЕР_1 , що належить гр. ОСОБА_4 , який вилучено та упаковано до сейф-пакету INZ2011077, банківську картку - monobank НОМЕР_4 .

23.07.2024 вищезазначені речі слідчим Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № №0000032 від 08.02.2024.

З метою забезпечення повного, об`єктивного та всебічного розслідування даного кримінального провадження, а також зважаючи на те, що вищеописані речі та документи зберігають на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, які самостійно та в сукупності з іншими зібраними по кримінальному провадженню доказами мають суттєве значення для з`ясування обставин вчинення злочину, встановлення осіб причетних до його вчинення, сторона обвинувачення звертається до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт вищезазначеного майна.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, здійснювалась фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів.

У судове засідання прокурор/слідчий не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином. Прокурор подав до суду заяву про проведення розгляду клопотання у його відсутність, вимоги підтримав.

Володілець майна в судове засідання не з`явився, про місце і час судового розгляду повідомлявся належним чином, заяв, клопотань до суду не подано.

Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено, окрім іншого, що неприбуття учасників розгляду у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, приймаючи до уваги те, що слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, створив необхідні умови для реалізації сторонами, їх процесуальних прав на участь у розгляді цієї справи в суді, ураховуючи, що підстав для визнання їх явки обов`язковою не має, вважаю за можливе розглянути клопотання у відсутність нез`явившихся осіб.

Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Майнові права захищаються в Україні, як Конституцією, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема частиною 1 і 5 статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Дана стаття Конституції України визначає, що конфіскація майна може бути заснована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Судовим розглядом встановлено, що слідчим відділом Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні 08.02.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за об`єднаним №0000032, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 369-2 Кримінального кодексу України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні здійснюється Печерською окружною прокуратурою міста Києва.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Так, 23.07.2024 о 15 год. 50 хв. проведено затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: м. Київ, вулиця Перемоги, 20 . В ході затримання у ОСОБА_4 вилучено: грошові кошти номіналом 500 грн. у кількості 18 штук з наступними номерами: ГМ 1688428, ЕЖ 0737423, АЛ 4659442, АЕ 1552387, ГЛ 4647435, ЕИ 6058111, ЄЄ 2239290, ХБ 7541783, БВ 2407543, АА 2129788, БГ 0418488, ЄИ 2770927, АА 7864218, ЗА 3275057, ГК 5513041, ЄИ 8348359, ЄИ 8517208, ВЕ 0824249 загальною сумою 9000 грн.; грошові коштиу сумі 23800 грн. з яких 5 купюр номіналом 1000 грн. , 36 купюр номіналом 500 грн., 4 купюри номіналом 200 грн., мобільний телефон марки "Iphone" з код паролем НОМЕР_1 , що належить гр. ОСОБА_4 , який вилучено та упаковано до сейф-пакету INZ2011077, банківську картку - monobank НОМЕР_4 .

23.07.2024 вищезазначені речі слідчим Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № №0000032 від 08.02.2024.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається - «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обгрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Абзацом 1 ч. 5 ст. 171 КПК України передбачено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Судовим розглядом встановлено, що затримання, під час якого було вилучено майно та на арешті якого на даний час наполягає сторона обвинувачення, був проведений 23.07.2024, а з даним клопотанням про арешт майна прокурор звернувся 24.07.2024, що вказує на дотримання строків на звернення до суду з даним клопотанням.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 частини другої цієї статті у випадку, передбаченому пунктом 1, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Одночасно при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 172 КПК України, слідчий суддя не вирішує питання належності та допустимості доказів, отриманих в ході досудового розслідування, оскільки оцінка допустимості доказів має бути вирішена відповідно до вимог ст. 89 КК України під час ухвалення судового рішення при судовому розгляді кримінального провадження.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

З огляду на зазначені вимоги закону слідчий суддя приходить до висновку про те, що вилучене майно, на арешті якого наполягає сторона обвинувачення, відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні № 0000032 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 369-2 Кримінального кодексу України.

Матеріали клопотання свідчать, що вказане майно має відношення до кримінального провадження, і, таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому слідчий суддя вважає за доцільне, для ефективного розслідування з метою збереження речових доказів накласти арешт на вказане майно.

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, приходжу до переконання про задоволення клопотання сторони обвинувачення про накладення арешту на вилучене майно, з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 26, 98, 100, 107, 117, 131, 132, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на грошові кошти номіналом 500 грн. у кількості 18 штук з наступними номерами: ГМ 1688428, ЕЖ 0737423, АЛ 4659442, АЕ 1552387, ГЛ 4647435, ЕИ 6058111, ЄЄ 2239290, ХБ 7541783, БВ 2407543, АА 2129788, БГ 0418488, ЄИ 2770927, АА 7864218, ЗА 3275057, ГК 5513041, ЄИ 8348359, ЄИ 8517208, ВЕ 0824249 загальною сумою 9000 грн. грошові кошти у сумі 23800 грн. з яких 5 купюр номіналом 1000 грн. , 36 купюр номіналом 500 грн., 4 купюри номіналом 200 грн., мобільний телефон марки "Iphone" з код паролем НОМЕР_1 , що належить гр. ОСОБА_4 , який вилучено та упаковано до сейф-пакету INZ2011077, банківську картку - monobank НОМЕР_4 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про накладення арешту/відмову у ньому може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1