В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши в м. Біла Церква, у відкритому підготовчому засіданні, угоду про визнання винуватості, яка укладена 11 вересня 2024 року між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника - адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0002888, яке внесене до ЄРДР 01 вересня 2024 року стосовно:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , в м. Новоград-Волинський, Житомирська область, громадянина України, з вищою освітою, непрацюючого, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України (далі - угода про визнання винуватості),

учасники кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурори - ОСОБА_3 ,

обвинувачений - ОСОБА_4 ,

захисник - адвокат ОСОБА_5 , установив таке.

Формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувалася особа.

ОСОБА_4 обвинувачувався за ч. 2 ст. 309 КК України, у незаконному придбанні та зберіганні психотропних речовин без мети збуту, якщо предметом таких дій були психотропні речовини у великих розмірах, за таких фактичних обставин.

Статтею 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» (далі по тексту - Закон) передбачено, що обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиці 2 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 р. № 770 (далі по тексту - Перелік), тобто і «амфетаміну», включеного до таблиці 2 вказаного Переліку, допускається для використання у медичній практиці за призначенням лікаря, а також у цілях, передбачених, передбачених статтями 19, 20 та 23 цього Закону.

Зокрема, Закон допускає такі випадки законного обігу психотропних речовин включених до таблиці 2 Переліку, а саме:

-використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у експертній і оперативно-розшуковій діяльності (стаття 19 Закону);

-діяльність з використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у наукових та навчальних цілях, яка дозволяється лише юридичним особам за наявності відповідної ліцензії (стаття 20 Закону);

-діяльність з використання наркотичних засобів, психотропних речовий і прекурсорів у ветеринарній медицині(стаття 23 Закону).

Однак, в порушення вищевказаних вимог законодавства, 27 серпня 2024 року близько 13 години, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання в квартирі АДРЕСА_3 , з належного йому мобільного телефону марки «Samsung», використовуючи додаток - месенджер «Telegram», замовив психотропну речовину, обіг якої обмежено - «амфетамін» для власного вживання без мети збуту, заплативши за нього невстановленій досудовим розслідуванням через платіжний термінал «Easy Pay» грошові кошти в сумі5500 гривень.

Після оплати коштів за психотропну речовину ОСОБА_4 надав невстановленій особі реквізити для отримання посилки з психотропною речовиною «амфетаміном», а саме на відділення № НОМЕР_1 « ІНФОРМАЦІЯ_4 », яке знаходиться за адресою: вул. Шолом-Алейхема, 37 в м. Біла Церква Київської області.

В подальшому, 01 вересня 2024 року близько 13 години ОСОБА_4 , перебуваючи у відділенні № 17 «Нової пошти», що по вул. Шолом-Алейхема, 37 в м. Біла Церква Київської області, отримав - незаконно придбав картонну коробку, з вмістом психотропної речовини, обіг якої обмежено - «амфетаміном», який ОСОБА_4 зберігав при собі для власного вживання, без мети збуту.

Того ж дня, тобто 01 вересня 2024 року близько 13 години 10 хвилинперебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_4 ОСОБА_4 зупинили працівники поліції для перевірки на предмет зберігання заборонених в обігу предметів та речовин. В подальшому, під час проведення особистого обшуку у ОСОБА_4 з нагрудної сумки виявлено та вилучено пакет із прозорого безбарвного матеріалу з пазовою застібка, всередині якого знаходилась порошкоподібна речовина білого кольору, яка містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - «амфетамін».

Маса «амфетаміну» у речовині становить 10,320 г, яку ОСОБА_4 посягаючи на встановлений законом порядок обігу психотропних речовин і охорону здоров`я населення, всупереч положенням Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», незаконно придбав та зберігав при собі для власного вживання без мети збуту.

Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання.

Згідно з угодою про визнання винуватості, сторони повністю погодилися з формулюванням фактичних обставин кримінального правопорушення та його правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 309 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнає свою винуватість у вчиненому злочині і зобов`язується беззастережно визнати винуватість в обсязі обвинувачення.

Сторони погодились, що обвинуваченому ОСОБА_4 має бути призначене покарання: за ч. 2 ст. 309 КК України, у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

Також, сторони погодили, звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання, із застосуванням ст. 75 КК України, з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам цього Кодексу та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.

Згідно із п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України є нетяжким злочином.

Отже, у кримінальному провадженні № 0002888, яке внесене до ЄРДР 01 вересня 2024 року стосовно ОСОБА_4 , за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, може бути укладена угода про визнання винуватості.

Суд вважає, що угода про визнання винуватості містить усі необхідні відомості, які передбачені ст. 472 КПК України.

Суд переконався, що її укладення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, наслідком обіцянок тощо та обвинуваченому роз`яснені наслідки укладення та затвердження угод, передбачені ст. 473 КПК України.

У судовому засіданні, ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, а також засвідчив, що він цілком розуміє що: має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують; характер обвинувачення; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд зазначає, що угода про визнання винуватості, відповідає вимогам КПК України та закону, адже дії ОСОБА_4 кваліфіковані правильно: за ч. 2 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту, якщо предметом таких дій були психотропні речовини у великих розмірах.

Погоджене у ній покарання відповідає вимогам Загальної та Особливої частин КК України, з огляду на ступінь тяжкості та обставини вчиненого кримінального правопорушення, а також враховуючи, що ОСОБА_4 щиро розкаявся, беззаперечно визнав свою винуватість та зважаючи на обставину, яка обтяжує покарання - вчинення злочину з використанням умов воєнного стану, з огляду на дані про його особу зазначені у вступній частині вироку, а також те, що він медичну допомогу у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не отримує, перебуває на військовому обліку, характеризується посередньо.

Судом встановлено, що угода про визнання винуватості, відповідає інтересам суспільства, які полягають в забезпеченні швидшого судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

Суд вважає, що її умови не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Обвинувачений ОСОБА_4 виконав взяті на себе зобов`язання, а саме повністю визнав свою винуватість.

Фактичних обставин, які свідчать про відсутність підстав для визнання винуватості, судом не установлено.

Отже, суд вважає, що наявні умови для її затвердження.

Відповідно до ч. 5 ст. 65 КК України, ??у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Отже, суд призначає обвинуваченому узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання за ч. 2 ст. 309 КК України, у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, суд зараховує ОСОБА_4 у строк відбутого покарання, строк його попереднього ув`язнення - 1 (один) день (01 вересня 2024 року), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Згідно з ч. 2 ст. 75 КК України, суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Отже, оскільки сторони угоди про визнання винуватості, узгодили обвинуваченому ОСОБА_4 звільнення від відбування покарання, суд вважає за можливе застосувати до нього положення ч. 2 ст. 75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік та покласти на нього обов`язки, визначені в ч. 1 ст. 76 КК України.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами.

Вказане питання вирішується судом за правилами частини дев`ятої статті 100 КПК України, а саме: (1) гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю); (2) гроші, цінності та інше майно, які призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення, конфіскуються; (3) майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується; (4) майно, яке не має ніякої цінності і не може бути використане, знищується, а у разі необхідності - передається до криміналістичних колекцій експертних установ або заінтересованим особам на їх прохання; (5) гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено - переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку; (6) гроші, цінності та інше майно, що одержані фізичною або юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від нього, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено, конфіскуються; (6-1) майно (грошові кошти або інше майно, а також доходи від них) засудженого за вчинення корупційного злочину, легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, його пов`язаної особи конфіскується, якщо в суді не підтверджено законність підстав набуття прав на таке майно. (7) документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Судом установлено, що відповідно до постанови про визнання речовим доказом та передачу їх на зберігання від 09 вересня 2024 року, визнана речовим доказом - психотропна речовина, обіг якої обмежено - амфетамін, масою 10,320 г.

Відповідно до п. 3 ч. 9 ст. 100 КПК України, суд приймає рішення про знищення цієї речовини.

Судом установлено, що відповідно до постанови про визнання речовим доказом від 01 вересня 2024 року, визнаний речовим доказом - мобільний телефон марки «Самсунг А 04», з ІМЕІ: НОМЕР_2 .

Відповідно до п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України, суд приймає рішення про залишення його власнику - ОСОБА_4 , оскільки він повернутий йому за розпискою від 01 вересня 2024 року.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Судом установлено, що прокурором надана довідка за висновком експерта від 06 вересня 2024 року № СЕ-19/111-24/50229-НЗПРАП, якою підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 3029,12 грн.

Отож, згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України, суд стягує ці витрати з обвинуваченого на користь держави.

Підстав, передбачених ч. 2 ст. 177 КПК України для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу, судом не встановлено, прокурором відповідне клопотання не заявлялося.

Керуючись ст. 100, 124, 174, 177, 331, 368, 374, 392, 395, 475, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

затвердити угоду про визнання винуватості, яка укладена 11 вересня 2024 року між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника - адвоката ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_4 у строк відбутого покарання, строк його попереднього ув`язнення - 1 (один) день (01 вересня 2024 року), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Згідно із ч. 2 ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Установити ОСОБА_4 іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 , виконувати такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питання пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк обчислювати з 11 листопада 2024 року.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 3029,12 грн.

Речові докази, а саме:

- психотропну речовину, обіг якої обмежено - «амфетамін», масою 10,320 г. - знищити;

- мобільний телефон марки «Самсунг А 04», з ІМЕІ: НОМЕР_2 , - залишити власнику ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду, через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення, з обмеженнями передбаченими ст. 394, 424 КПК України.

Вирок набирає законної сили у порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Копію вироку негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя

Білоцерківського міськрайонного суду Ірина ДУБАНОВСЬКА

Київської області