Справа № 182/6082/24
Провадження № 1-кс/0182/1101/2024
У Х В А Л А

Іменем України

25.10.2024 року м. Нікополь

Слідчий суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської обл..

ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання ст. слідчого СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській обл. ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Покровського відділу Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.09.2024 за № 0000415 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Покров (Орджонікідзе), Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, не працюючого, який зареєстрований та фактично мешкає по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення за правовою кваліфікацією ч. 4 ст. 186 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_4 ( в режимі відеоконференцзв`язку).,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :

До Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської обл. надійшло клопотання ст. слідчого СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській обл. ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Покровського відділу Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.09.2024 за № 0000415 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення за правовою кваліфікацією ч. 4 ст. 186 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що в період дії воєнного стану, який введений на території України 24.02.2022 Указом Президента України за № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», а саме 13.09.2024 близько 16 години 40 хвилин ОСОБА_5 знаходився у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка добровільно надала ОСОБА_5 згоду набрати у неї в квартирі води.

Перебуваючи у приміщенні вказаної вище квартири, в той же ж день та час у ОСОБА_5 із корисливих спонукань виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення майна, що належить ОСОБА_6 , а саме належних останній грошових коштів.

З метою реалізації свого злочинного наміру, спрямованого на умисне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 в той же ж день та час, перебуваючи там же, та скориставшись моментом, коли ОСОБА_6 у приміщенні кухні вказаної квартири набирала йому воду, зайшов до спальної кімнати вищевказаної квартири, де біля ліжка побачив сумку з гаманцем, які належать потерпілій ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, яке знаходилося у вище значеній сумці, ОСОБА_5 в цей же день та час, знаходячись там же, діючи таємно умисно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, дістав із гаманця, який перебував у сумці, грошові кошти в сумі 4000 гривень, котрі належать потерпілій ОСОБА_6 , які поклав у праву кишеню одягненої на ньому куртки, та маючи при цьому злочинний намір, спрямований на таємне викрадення вказаних грошових коштів, намагався таємно вийти із приміщення квартири АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_6 .

Проте, в цей момент злочинні дії ОСОБА_5 були викриті потерпілою ОСОБА_6 , яка усвідомлюючи протиправність дій останнього, почала вимагати від ОСОБА_5 , повернути їй викрадені ним грошові кошти. Однак, ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що його протиправні дії, спрямовані на таємне викрадення чужого майна, викриті потерпілою ОСОБА_6 , не реагуючи на вимоги останньої щодо повернення їй грошових коштів, умисно відкрито з корисливих спонукань, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, відкрито викрав грошові кошти в сумі 4000 гривень, які належать потерпілій ОСОБА_6 .

Після цього, ОСОБА_5 з викраденими грошовими коштами з місця вчинення злочину зник та в подальшому розпорядився ними на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_6 матеріальний збиток на суму 4000 гривень.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану.

23.10.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України за фактом відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого в умовах воєнного стану.

Обставинами, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні злочину є наступні докази:

- допит потерпілої ОСОБА_7 , яка повідомила, що близько 16 години 00 хвилин 13.09.2023 до житла потерпілої по АДРЕСА_3 прийшов ОСОБА_5 щоб набрати води . В цей же день та час ОСОБА_5 пішов до спальної кімнати вищевказаної квартири, де біля ліжка знаходилась сумка, в якій знаходився гаманець червоного кольору в якому знаходилось 4000 гривень. Після чого ОСОБА_6 побачила як ОСОБА_5 тікає з квартири, ОСОБА_6 одразу перевіривши належний їй гаманець, виявила відсутність належних їй грошових коштів , й одразу ж вибігла у під`їзд а потім у подвір`я , та декілька разів голосно крикнула щоб ОСОБА_8 повернув їй грошові кошти, але ОСОБА_8 не повернувся.

- допит свідка, який бачив як ОСОБА_9 близько 16 години 30 хвилин вибігає з під`їзду вищевказаного будинку, та за ним відразу вийшла ОСОБА_6 , яка кричала ОСОБА_8 щоб той повернув гроші, але останній втік в невідомому напрямку.

- пред`явлення для впізнання особи за фотознімками потерпілій ОСОБА_6 , яка на фотознімку №2 впізнала ОСОБА_5

- повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 23.10.2024;

ОСОБА_5 вчинив злочин, котрий відповідно до санкції ч. 4 ст. 186 КК України карається позбавленням волі на строк від 7 до 10 років.

Під час досудового розслідування відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 ніде не працює, не навчається, неповнолітніх дітей на утриманні не має, осіб, які б перебували на його утриманні також не має, інших будь-яких соціальних чинників, які б стримували його у місті Покров Дніпропетровської області не має.

23.10.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, котрий відноситься кримінальним Законом до тяжких злочинів, тому він в повній мірі усвідомлює невідворотність покарання у виді позбавлення волі за вчинення відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого в умовах воєнного стану. Тому, є достатні підстави вважати, що з метою ухилення від слідства та суду, а також уникнення покарання за тяжкий злочин він може покинути місце свого проживання та реєстрації та виїхати за межі м. Покров Дніпропетровської області та/або України.

Зазначена обставина вказує на існування обґрунтованого ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Окрім того, у кримінальному провадженні є свідки, та потерпіла які проживають в одному будинку, що свідчить про те, що ОСОБА_5 може впливати на свідків та потерпілу шляхом вмовляння або погроз з метою зміни останніми своїх показів та уникнення кримінальної відповідальності, що також свідчить про наявність ризику впливу на свідків та потерпілу.

Об`єктивні показання всіх вищезазначених осіб мають суттєве значення для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Зазначений факт вказує на наявність обґрунтованого ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Також, слід зазначити, що ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисних злочинів. Не дивлячись на те, що попередні судимості ОСОБА_5 погашені, факт притягнення підозрюваного раніше до кримінальної відповідальності та факт заподіяння ним

вчинення відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого в умовах воєнного стану та схильність останнього до неправомірної поведінки у суспільстві, в зв`язку з чим може бути належним елементом при оцінці ризику вчиняти кримінальні правопорушення у майбутньому.

Вказані обставини свідчать на існування обґрунтованого ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи, що ОСОБА_5 періодично зловживає алкогольними напоями, що призводить до його неконтрольованої поведінки, безвідповідальний образ життя, то запобігти цьому ризику може лише такий запобіжний захід, що дозволить контролювати його перебування в певному місці працівниками поліції, а саме запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Враховуючи тяжкість вчиненого злочину і санкцію ч. 4 ст. 186 КК України, яка передбачає покарання лише у вигляді позбавлення волі, вважаю, що будь який інший запобіжний захід, не перешкодить ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Запобіжні заходи у виді особистого зобов`язання, особистої поруки, застави не зможуть запобігти можливості підозрюваного ОСОБА_5 вільно пересуватися по місту.

Також слідчий наголосив на тому, що ні один із більш м`яких запобіжних заходів не здатен запобігти ризикам, передбачених п. 1,3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, можливо, враховуючи те, що за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, йому може бути призначено покарання у вигляді позбавленням волі строком від 7 до 10 років, то дотримується обов`язкова умова призначення даного запобіжного заходу, передбачена ч. 2 ст. 181 КПК України.

Враховуючи вищевикладене та те, що для проведення досудового розслідування і розгляду в розумні строки даного кримінального провадження в суді, необхідно забезпечити виконання ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, виникла необхідність застосувати до підозрюваного запобіжний захід, який забезпечить виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також попередить настання ризиків, передбачених п. 1,3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме цілодобовий домашній арешт.

У зв`язку з вищевикладеним, слідчий і звернувся до суду з клопотанням про застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Прокурор вважає, що є обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, а також є ризики, зазначені у клопотанні, тому просив задовольнити клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні не заперечував проти застосування стосовно нього запобіжного заходу.

Вислухавши прокурора, підозрюваного, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно з ч. 1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Як вбачається з наданих копій матеріалів, а саме Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, відомості про вчинене кримінальне правопорушення з правовою кваліфікацією ч.4 ст. 186 КК України, внесені до ЄРДР за № 0000415.

23 жовтня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану.

При вирішенні питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, однією з підстав є саме обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, яка, власне, випливає зі змісту процесуального рішення повідомлення про підозру.

Наявність обґрунтованої підозри є умовою законності застосування запобіжного заходу.

Згідно ч. 5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Звертаючись до практики ЄСПЛ, зокрема, в рішеннях «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), «Лабіта проти Італії» (Labita v. Italy), «Мюррей проти Сполученого Королівства» (Murray v. the United Kingdom), «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану» (Ilgar Mammadov v. Azerbaijan), «Нечипорук і Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine), зазначається, що наявність «обґрунтованої підозри» передбачає існування фактів та інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ця особа могла вчинити злочин. Факти, які дають підставу для підозри, не мають бути такого ж рівня, як такі, що обґрунтовують засудження особи, тобто мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Згідно з доводами, викладеними у клопотанні та документами наданими на підтвердження цих доводів, обґрунтованість підозри щодо вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень підтверджується сукупністю зібраних доказів, зокрема: протоколом допиту потерпілої; протоколом допиту свідка, протоколом пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками за участі потерпілої та іншими зібраними в ході досудового розслідування матеріалами

Ураховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що повідомлена ОСОБА_5 підозра на час розгляду клопотання відповідає мінімальному рівню обґрунтованості, тобто зазначені у клопотанні слідчого і додані до нього докази, досліджені в судовому засіданні, на мінімальному рівні підтверджують, що існують факти та інформація, які переконують у тому, що ОСОБА_5 міг вчинити кримінальне правопорушення за наведених обставин, а наявні в матеріалах клопотання докази у їх сукупності та взаємозв`язку є достатніми для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1статті 177 КПК України).

Так, у клопотанні слідчим заявлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику переховування від органу досудового розслідування та суду; незаконного впливу на свідків та потерпілу; вчинення інших кримінальних правопорушень, аналогічних тим у яких підозрюється.

Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та суду.

Слідчий суддя вважає, що заявлений стороною обвинувачення ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховування від органу досудового розслідування та/або суду) об`єктивно існує, бо підозрюваний, усвідомлюючи тяжкість можливого покарання у виді позбавлення волі строком до 10-ти років, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду.

Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрювана може втекти.

Щодо ризику незаконно впливати на свідків та потерпілу в цьому ж кримінальному провадженні.

Так, ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (незаконний вплив на свідків та потерпілу) об`єктивно існує, бо підозрюваний може незаконно впливати на них з метою зміни показів, оскільки вони вже допитані органом досудового розслідування та ОСОБА_5 відомі місця їх проживання. Вказаний ризик на даному етапі досудового розслідування існує.

Щодо ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, аналогічного тим, у яких підозрюється.

На обґрунтування вказаного ризику слідчим у клопотанні зазначено, що ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисних злочинів. Не дивлячись на те, що попередні судимості ОСОБА_5 погашені, факт притягнення підозрюваного раніше до кримінальної відповідальності та факт заподіяння ним вчинення відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого в умовах воєнного стану та схильність останнього до неправомірної поведінки у суспільстві, в зв`язку з чим може бути належним елементом при оцінці ризику вчиняти кримінальні правопорушення у майбутньому.

З огляду на вищевказане, існування даного ризику не виключається.

Зазначена позиція не суперечить принципу презумпції невинуватості, оскільки мова йде про ймовірну можливість особи вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, а не про звинувачення особи у вчиненні кримінальних правопорушень.

Отже, на думку слідчого судді, стороною обвинувачення доведено наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, аналогічного тим, у яких підозрюється. Вказаний ризик на даному етапі досудового розслідування існує.

Враховуючи положення ст. 176-178 КПК України, слідчий суддя вважає необхідним застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки більш м`які запобіжні заходи не можуть запобігти вказаним ризикам, т.я. у оточенні підозрюваного немає осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків; грошових коштів для виплати застави він не має; злочини вчинено ним в умовах воєнного стану.

Слідчий суддя вважає необхідним застосувати умови домашнього арешту, заборонивши ОСОБА_5 цілодобово залишати місце постійного проживання, за адресою: АДРЕСА_1 .

Також слідчий суддя вважає необхідним покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені п. 1) ч. 5 ст. 194 КПК України.

Строк дії запобіжного заходу належить встановити на 2 місяці.

Керуючись ст. 176-178, 181, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання ст. слідчого СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській обл. ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Покровського відділу Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.09.2024 за № 0000415 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, суду.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду в провадженні якого перебуває кримінальне провадження;

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання до ВП № 2 Нікопольського РУП ГУНП України в Дніпропетровської обл.

Строк дії ухвали - не більше ніж два місяці, тобто до 25 грудня 2024 року і у разі необхідності може бути продовжений за клопотанням прокурора. Після закінчення строку ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Контроль за виконанням запобіжного заходу здійснює слідчий, а коли справа перебуває в провадженні суду прокурор.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1