Справа № 345/5065/24
Провадження № 11-сс/4808/332/24
Категорія ст. 183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2024 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Калуської окружної прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03 вересня 2024 року в кримінальному провадженні №0000476 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави щодо підозрюваного ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 121 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03 вересня 2024 року клопотання слідчого задоволено частково, та застосовано щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 30 жовтня 2024 включно, з визначенням розміру застави - 25 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень 00 копійок.

Слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. Крім цього, прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_8 , усвідомлюючи неминучість покарання за вчинення тяжкого злочину у вигляді позбавлення волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, у випадку застосування більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний може виїхати за межі Калуського району чи за межі області; може незаконно впливати на свідків з метою уникнення покарання для того, щоб вони змінили свої покази, що може негативно вплинути на повне та всебічне досудове розслідування та відповідно судовий розгляд даного кримінального провадження.

Прокурор ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 терміном на 60 днів, без визначення розміру застави.

Вважає, що рішення слідчого судді в частині визначення застави щодо кримінального правопорушення вказаної категорії є необґрунтованим внаслідок невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначає, що злочин у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 121 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів. Вказує, що слідчим суддею фактично застосовано до ОСОБА_8 мінімальний розмір застави, що є неспівмірним з обсягом пред`явленої підозри. Стверджує, що альтернативний запобіжний захід застава не здатний забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та запобігти наявним ризикам.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор підтримав вимоги апеляційної скарги. Повідомив, що з часу обрання запобіжного заходу підозрюваний ОСОБА_10 покладені на нього обов`язки не порушував;

- підозрюваний ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 заперечили доводи і вимоги поданої апеляційної скарги, просили залишити ухвалу слідчого судді без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали клопотання, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, а ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. ч. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, зокрема, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснювати дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчим відділенням Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000476 від 01 вересня 2024 року за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

02 вересня 2024 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а саме, у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого (а.с. 47-49).

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, за який передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до десяти років.

В судовому засідання стороною захисту подано копії документів, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, довідку про стан здоров`я та наявність захворювань потерпілого.

На думку суду апеляційної інстанції, при розгляді клопотання слідчим суддею належним чином досліджено клопотання слідчого та матеріали провадження, встановлена наявність передбачених законом обставин, які пов`язують можливість застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наявність обґрунтованої підозри, існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, ч. 1 ст. 177 КПК України, встановлено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, і прийнято обґрунтоване рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із застосуванням застави.

Переглядаючи законність прийнятого рішення в межах доводів поданої апеляційної скарги прокурора, колегія суддів вважає, що визначений розмір застави в повній мірі узгоджується з положеннями ст. 182 та ч. 3, 4 ст. 183 КПК України.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Водночас, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, про те був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Як вбачається з оскарженої ухвали, слідчий суддя під час її постановлення врахував те, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до десяти років.

З приводу розміру застави, вказаному в клопотанні, слідчий суддя зазначив, що прокурор просив не визначати підозрюваному заставу. Однак, враховуючи всі обставини кримінального правопорушення, вислухавши думку обох сторін, суд вважав за можливе визначити ОСОБА_8 заставу у розмірі відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КК України, яка становить 25 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, в сумі 75 700 гривень.

Слідчий суддя зазначив, що визначений судом розмір застави є обґрунтованим, оскільки такий розмір застави є пропорційним щодо конкретної особи, враховуючи дані, які містяться в матеріалах клопотання, та обставини кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_8 , а також буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків, та забезпечить виконання завдань кримінального провадження.

Межі розміру застави залежать, зокрема, від ступеня тяжкості злочину, у вчиненні якого особа підозрюється. При чому у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у таких межах не здатна забезпечити виконання підозрюваним у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, покладених на нього обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, що перевищує встановлені в законі граничні розміри.

Виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання підозрюваного під вартою. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги ризик того, що підозрюваний може ухилитися від покарання, обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа.

Отже, обираючи ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя прийшов до вірного та вмотивованого висновку щодо застосування до підозрюваного альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, у розмірі, передбаченому п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя, визначаючи розмір застави взяв до уваги обставини, встановлені ст. ст. 177, 178 КПК України, вимоги ст. 182, 183 КПК України, позицію Європейського суду з прав людини та обґрунтовано визначив заставу в розмірі - 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який не є найменшою межею, є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів та є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

При цьому твердження прокурора на те, що визначений слідчим суддею розмір застави 25 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є необґрунтованим, а тому враховуючи ризики, які наявні, до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не ґрунтується на вимогах закону.

Так, згідно з ч. 1 ст. 182 КПК України застава це один із запобіжних заходів, який полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

У випадку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застава є альтернативним запобіжним заходом, що має відповідати двом умовам: 1) розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та 2) не може бути завідомо непомірним для нього.

Тобто, застава не є каральним інструментом. Водночас, її надмірний розмір може перетворити заставу на безальтернативне ув`язнення особи. Саме тому законодавцем заборонено визначати підозрюваному, обвинуваченому завідомо непомірний розмір застави.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Підстави для скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави відсутні, а сама лише тяжкість злочину у вчиненні, якого він підозрюється не є обґрунтованою підставою для відмови у можливості застосувати заставу.

З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга прокурора підлягає залишенню без задоволення, а ухвала слідчого суді без змін.

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Калуської окружної прокуратури ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03 вересня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави щодо підозрюваного ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 121 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5