У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 12 вересня 2024 року щодо

ОСОБА_7 , 1993 року народження, серпня місяця, 06 числа, обвинуваченого за п. 9 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 289 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 12 вересня 2024 року обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою до 10 листопада 2024 року включно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Обвинувачений ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Вважає, що прокурором не доведено та не підтверджено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які б давали підстави продовжити строк дії запобіжного заходу.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

На розгляді в Корабельному районному суді м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження №0000048 від 14.01.2021 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 9 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 289 КК України.

Прокурор подав клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 на 60 днів.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_7 , опинившись на волі, може переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

На наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, вказує те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, а саме умисних злочинів, в тому числі у вчиненні особливо тяжкого умисного злочину проти життя людини, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі, тобто тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим, може спонукати його ухилитися від суду.

Щодо ризику незаконного впливу на потерпілого та свідків, то обвинувачений, з урахуванням звинувачення його у вчиненні, у тому числі, насильницького злочину, може вдатись до заходів впливу на вказаних осіб з метою надання ними показів на його користь.

Крім того, ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі, може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки неодноразово судимий, у тому числі за корисливі злочини, на шлях виправлення не став, обвинувачується у вчиненні злочинів в період іспитового строку.

На переконання суду першої інстанції, жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти встановленим ризикам, які не зменшилися та продовжують існувати.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Обвинувачений ОСОБА_7 повідомлений про дату та час апеляційного розгляду. Заяву про бажання брати участь в апеляційному розгляді не подавав. Участь в апеляційному розгляді обвинуваченого відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України є необов`язковою.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає.

Розглядаючи питання про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, суд враховує положення ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Частиною 4 статті 5 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» визначено права кожного, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, ініціювати провадження, в якому суд без зволікання має встановити законність затримання та прийняти рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

На розгляді в Корабельному районному суді м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 9 ч. 2 ст. ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 289 КК України.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 18 липня 2024 року обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Судовий розгляд триває.

До Корабельного районного суду м. Миколаєва прокурором подано клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , в обґрунтування якого зазначено, що ризики, які існували на момент обрання запобіжного заходу обвинуваченому, залишаються та можуть зашкодити виконанню процесуальних обов`язків.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу («Запобіжні заходи, затримання особи»).

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, та особливо тяжкого злочину, передбаченого п. 9 ч. 2 ст. 115 КК України.

Вивчивши надані апеляційному суду матеріали, які стали підставою для продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, колегія суддів дійшла висновку, що зважаючи на обставини інкримінованих ОСОБА_7 умисних злочинів, в тому числі у вчиненні особливо тяжкого умисного злочину проти життя людини, який може бути йому призначений у разі визнання винуватим (позбавлення волі на строк від 10 до 15 або довічним позбавленням волі), є достатні підстави для продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Оскаржуване рішення є законним, вмотивованим та обгрунтованим.

Колегія суддів погоджується з висновком суду, що на даному етапі судового розгляду неможливо застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід, оскільки він не зможе запобігти наявним ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, які об`єктивно продовжують існувати.

За таких обставин, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 422-1, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 12 вересня 2024 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3