Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 334/5659/24
Провадження №: 1-в/332/176/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2024 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання провідного інспектора Заводського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області ОСОБА_4 про приведення вироку у відповідність до вимог чинного законодавства щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 31.07.2024 Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 4 ст. 185 КК України,

встановив:

Провідний інспектор Заводського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області ОСОБА_4 звернувся до суду з поданням, погодженим начальником Заводського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області ОСОБА_6 , про приведення вироку щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Ленінським районним судом м. Запоріжжя від 31.07.2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік із покладенням певних обов`язків, у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-ІХ (надалі - Закон № 3886-ІХ).

Представник Заводського РВ філії Державної установи «Центр пробації» та засуджений ОСОБА_5 , в судове засідання з невідомих причин не з`явились, були повідомлені про час та місце розгляду подання.

З урахуванням думки прокурора, суд вважає за можливе розгляд подання здійснювати у відсутність вказаних осіб.

Прокурор в судовому засіданні підтримав дане подання та просив подання задовольнити, підстав наведених у ньому.

Перевіривши доводи подання, суд доходить таких висновків.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Так, вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 31.07.2024 ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік та згідно до ст. 76 КК України покладено виконання певних обов`язків.

Вказаний вирок набрав законної сили.

Як вбачається з положень ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 січня 2021 року по справі № 0306/7567/12 судам нагадується, що за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Зазначений підхід закріплено у частині першій статті 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Зміст цієї конституційно-правової норми деталізовано у статті 5 КК України. Згідно із частиною першою цієї статті закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили діяння до набрання законом чинності.

Тому наведені зміни в законодавстві, які пом`якшують кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшують становище особи, мають зворотну дію в часі.

09 серпня 2024 набрав чинності Закон України № 3886-IX від 18 липня 2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі Закон № 3886-IX), згідно з яким були внесені зміни до ст. 51 КУпАП, якими посилена відповідальність за вчинення, зокрема шахрайства та дрібного викрадення чужого майна шляхом крадіжки.

Таким чином, з 09 серпня 2024 таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та шахрайство стають кримінально караними діяннями, якщо вартість викраденого майна на момент вчинення правопорушення становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.

Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та підпункту 169.1.1п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Такого висновку дійшла об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду за результатами розгляду справи № 278/1566/21.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п.169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2024 рік», розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01.01.2024 становить 3028 грн., а 50 відсотків від його розміру становлять, відповідно, неоподаткований мінімум доходів громадян 1 514 грн. на 2024 рік, а 2 неоподатковуваних мінімуми становить 3028 грн.

Зі змісту вироку вбачається, щоОСОБА_5 , 13.06.2024 викрав майно потерпілого ОСОБА_7 , чим завдав останньому матеріальну шкоду на суму 2 275, 00 грн., тобто розмір шкоди є меншим мінімального розміру вартості майна для кваліфікації діяння за ст. 185 КК України за Законом № 3886-IX.

Отже, зважаючи на те, що втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння в тому розмірі шкоди, за яке засуджено ОСОБА_5 , то останній на підставі ч. 2 ст. 74 КК України підлягає звільненню від призначеного покарання за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 31.07.2024 р.

Керуючись ст. ст. 372, 537, 539 КПК України, суд

постановив:

Подання провідного інспектора Заводського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області ОСОБА_4 про приведення вироку у відповідність до вимог чинного законодавства щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 31.07.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України, яким його засуджено до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком на 1 рік та з покладенням певних обов`язків, у зв`язку із усуненням караності діяння.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд Запорізької області протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1