У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2024 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали клопотання прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000414 від 17 серпня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України

У С Т А Н О В И В:

Прокурор Київської обласної прокуратури звернулася до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000414 про накладення арешту.

З матеріалів долучених до клопотання вбачається, що 17.08.2024 близько 18 години 11 хвилин, водій ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння (1,4 проміле), керуючи вантажним автомобілем КАМАЗ 55102, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі сполученням «Яготин-Двірківщина» Бориспільського району, в напрямку руху від с. Двірківщина до м. Яготин, не вибрав безпечну швидкість руху, здійснив виїзд правими колесами на праве узбіччя, внаслідок чого не впорався з керуванням та допустив перекидання транспортного засобу в своїй смузі руху. Внаслідок ДТП пасажир вказаного фургона ОСОБА_5 (син водія) отримав тілесні ушкодження від яких помер на місці пригоди.

17.08.2024 вантажний автомобіль КАМАЗ 55102, реєстраційний номер НОМЕР_1 , був оглянутий та вилучений, після чого доставлений та поміщений на майданчик утримання транспортних засобів: АДРЕСА_1 .

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 08.02.2008 на праві власності належить ОСОБА_6 та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Вантажний автомобіль КАМАЗ 55102, реєстраційний номер НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Прокурор надав до суду заяву, в якій просив розглянути клопотання за його відсутності та задовольнити його з підстав, які у ньому наведені.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна проводиться без виклику власника майна.

Дослідивши матеріали справи, суть клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані, як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

Згідно із ч. 2 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучене за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.

У відповідності до ст.170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст.167 цього Кодексу.

Положеннями п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

При цьому, ч. 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, в силу ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови.

Враховуючи викладене, з метою запобігання зникнення, втрати, пошкодження вказаних речових доказів або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, необхідно накласти арешт на вилучене майно.

Керуючись ст. ст. 167, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на вантажний автомобіль КАМАЗ 55102, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 08.02.2008 на праві власності належить ОСОБА_6 та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , та який поміщено на спеціальний майданчик тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: АДРЕСА_1 для забезпечення його зберігання як речового доказу у кримінальному провадженні №0000414 від 17 серпня 2024 року, заборонивши вчиняти дії щодо користування, володіння та розпорядження вказаним майном.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1