Справа № 932/4451/24
Провадження № 1-кс/932/1454/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в приміщенні суду в м. Дніпрі клопотання дізнавача СД ВП № 7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 , в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР № 0000346 від 22.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання дізнавача СД ВП № 7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 , в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР № 0000346 від 22.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, в якому дізнавач просить накласти арешт на транспортний засіб, а саме: автомобіль марки «Toyota» моделі «Camry», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію на транспортний засіб серії НОМЕР_2 виданого на автомобіль марки «Toyota» моделі «Camry», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та ключі від замка запалення, з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування.

В обґрунтування свого клопотання зазначено, що СД ВП № 7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000346, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 22 травня 2024 року, за ознаками складу кримінального проступку, передбаченого ст. 290 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 22.05.2024 до ВП №7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшов рапорт працівника УПП у Дніпропетровській області про те, що 22.05.2024 приблизно о 10:46 год. під час відпрацювання території Шевченківського району м. Дніпра, а саме за адресою: м. Дніпро, вул. Вячеслава Липинського, біля буд. 7 - було зупинено автомобіль марки «Toyota» моделі «Camry», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при огляді якого було виявлено ознаки знищення VIN-коду транспортного засобу.

При перевірці номерів вузлів та агрегатів транспортного засобу було виявлено, ознаки механічного втручання в ідентифікаційне позначення номеру кузова, а саме що він-код транспортного засобу було знищено кустарним способом не в умовах заводу виробника, що може свідчити про умисне знищення чи пошкодження або зміну ідентифікаційного номеру кузова з метою приховування більш тяжкого кримінального правопорушення.

В ході перевірки документів водієм ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на вимогу співробітників патрульної поліції було надано свідоцтво про реєстрацію на транспортний засіб серії НОМЕР_2 виданого на транспортний засіб марки «Toyota» моделі «Camry», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

При огляді вище зазначеного свідоцтва про реєстрацію на транспортний засіб встановлено, що останнє має ознаки підробки, а саме: бланк не відповідає за способами друку та захисним елементам аналогічним бланкам суворої звітності, шрифт нанесено не чітко, що є не характерним для аналогічних бланків суворої звітності.

Вище вказані обставини свідчили про внесення змін до ідентифікаційного позначення кузова та використання завідомо підробленого документа, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

Оскільки зібрані докази давали достатні підстави вважати, що транспортний засіб, а саме: автомобіль марки «Toyota» моделі «Camry», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію на транспортний засіб серії НОМЕР_2 виданого на транспортний засіб марки «Toyota» моделі «Camry», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 і ключі від замка запалення» є об`єктом кримінально протиправних дій, зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, що можуть бути використанні як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, останні згідно ст. 98 КПК України 22.05.2024 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000346.

У подальшому в ході досудового розслідування планується проведення технічної експертизи документів та трасологічної експертизи, яку неможливо здійснити без предмета дослідження, а саме транспортний засіб, автомобіль марки «Toyota» моделі «Camry», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію на транспортний засіб серії НОМЕР_2 виданого на транспортний засіб марки «Toyota» моделі «Camry», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 і ключі від замка запалення.

Оскільки транспортний засіб, а саме автомобіль марки «Toyota» моделі «Camry», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію на транспортний засіб серії НОМЕР_2 виданого на транспортний засіб марки «Toyota» моделі «Camry», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 і ключі від замка запалення є доказами кримінального правопорушення та мають значення для встановлення істини у кримінальному провадженні, наявні достатні правові підстави для накладення арешту на нього з метою збереження речових доказів.

Враховуючи, що особи які користуються вище зазначеними документами, чи інші особи можуть знищити, перетворити чи відчужити, транспортний засіб, а саме автомобіль марки «Toyota» моделі «Camry», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію на транспортний засіб серії НОМЕР_2 виданого на транспортний засіб марки «Toyota» моделі «Camry», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 і ключі від замка запалення, які є речовими доказами у кримінальному провадженні, що унеможливить проведення експертних досліджень та виконання завдань кримінального провадження, у ході досудового розслідування з метою їх збереження (доказів), зокрема запобігання можливості знищити, приховати, чи відчужити майно, яке є речовими доказами, виникла необхідність у позбавленні за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпоряджання та користування майном, щодо якого існує сукупність підстав вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення.

У судове засідання дізнавач не з`явилась. Про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлялась належним чином, в своєму клопотанні просить розглянути за відсутності сторін.

Власник майна в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Жодних заяв не надав.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, вважаю можливим розглянути клопотання за відсутності сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалось.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього докази, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Поряд з цим, статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Арешт майна, відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, є заходом забезпечення кримінального провадження і застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Метою арешту, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України є забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно з положеннями ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Частиною 1 статті 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту або обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Слідчим суддею встановлено, що 22.05.2024 року підрозділом дізнання ВП № 7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000346 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

Згідно рапорту інспектора-чергового ВП № 7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 від 22.05.2024 року, вбачається, що 22.05.2024 року о 10:46 год. за адресою: Шевченківський район, м. Дніпро, вул. Вячеслава Липинського, біля буд. 7 А було зупинено автомобіль марки «Toyota» моделі «Camry», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при огляді якого було виявлено ознаки знищення VIN-коду транспортного засобу, а також водій вище вказаного транспортного засобу на вимогу співробітників поліції надав для перевірки свідоцтво про реєстрацію на транспортний засіб серії НОМЕР_2 , з явними ознаками підробки.

Постановою дізнавача СД ВП № 7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 22.05.2024 року визнано речовим доказом у кримінальному провадження № 0000346 від 22.05.2024 року транспортний засіб, а саме автомобіль марки «Toyota» моделі «Camry», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію на транспортний засіб серії НОМЕР_2 виданого на транспортний засіб марки «Toyota» моделі «Camry», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 і ключі від замка запалення.

З наведених вище підстав, слідчий суддя вважає, що дізнавачем доведено, що у матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що зазначене майно має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні та без їх арешту та вилучення існує реальна загроза зміни слідової інформації, яка наявна на них на теперішній час, крім того необхідно провести ряд невідкладних слідчих (розшукових) та процесуальний дій, в тому числі експертних досліджень, для встановлення об`єктивної істини по кримінальному провадженню, у зв`язку з чим, з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий суддя вважає за доцільне накласти арешт на майно, вказане у клопотанні.

Слідчий суддя враховує наявність правових підстав для накладання арешту, можливість використання вказаного речового доказу у кримінальному провадженні. Приймаючи до уваги, що вищевказані речі, можуть бути використаній, як доказ фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зберіг на собі сліди кримінального правопорушення, тому з метою збереження цього речового доказу та досягнення дієвості кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання, тому воно підлягає задоволенню.

Згідно із ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Оскільки вилучене майно необхідно зберігати в тому вигляді, в якому вони були вилучені, а також для забезпечення дієвості повного та всебічного розслідування злочину та проведення ряду відповідних експертиз, вважаю, що існують підстави для заборони користування, відчуження та розпорядження майном.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 131, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання дізнавача СД ВП № 7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 , в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР № 0000346 від 22.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на транспортний засіб, а саме: автомобіль марки «Toyota» моделі «Camry», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію на транспортний засіб серії НОМЕР_2 виданого на транспортний засіб марки «Toyota» моделі «Camry», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 і ключі від замка запалення, з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування.

Копію ухвали направити прокурору, слідчому та власнику майна.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором. Копія ухвали надсилається слідчому, прокурору, підозрюваному, іншим заінтересованим особам не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_7