Провадження №: 1-кп/755/1507/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" вересня 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001002 від 9 липня 2024 року, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, який має базову загальну середню освіту, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

законного представника неповнолітнього ОСОБА_6 ,

особи, відносно якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру ОСОБА_4

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшло клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні № 0001002 від 09.07.2024 року.

Судом встановлено, що 19.06.2024 року приблизно о 18 годині неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи за адресою: м. Київ, поруч із озером «Тельбін», зустрів ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . На ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між неповнолітніми ОСОБА_4 та ОСОБА_7 розпочався словесний конфлікт, в результаті якого у неповнолітнього ОСОБА_4 виник умисел, направлений на умисне заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 , після чого неповнолітній ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, підійшов до ОСОБА_7 та наніс декілька ударів кулаком в область голови та обличчя ОСОБА_7 , внаслідок чого потерпілому були заподіяні легкі тілесні ушкодження.

Відповідно до висновку експерта № 042-1299-2024 від 20.08.2024 року, при проведенні судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_7 та вивченні медичної документації на його ім`я, виявлені ушкодження: а) закрита травма кісток лицевого черепу: синець на спинці носа з розповсюдженням на повіки лівого ока та виличну ділянку, перелом кісток носу; б) синець в правій завушній ділянці. Характер, морфологія, локалізація виявлених ушкоджень, свідчать про те, що вони утворилися від не менш 2-х дій (за рахунок ударів під кутами, наближеними до прямих) тупого (тупих) предмету (предметів), характерні властивості якого (яких) в ушкодженнях не відобразились. Морфологія виявлених тілесних ушкоджень, а також дані медичної документації, дозволяють вважати спроможними термін їх утворення у строк, вказаний у описовій частині постанови, тобто 19.06.2024 року. Дані медичної документації вказують на наявність перелому кісток носу (редресація кісток носа - це особлива хірургічна операція, яка призначається лікарем після детального огляду та діагностування перелому кісток зі зміщенням відламків), що дозволяє стверджувати, що термін відновлення анатомічної цілісності вказаної кістки і власно функції даної анатомічної ділянки спостерігається у строк понад 6, але менш ніж 21 добу, тобто власне цей строк відображає тривалість розладу здоров?я, як судово-медичного критерію визначення ступеню тяжкості. Вивчена медична документації, свідчить про відсутність явищ, небезпечних для життя, після спричинення вказаного тілесного ушкодження. За таких обставин, є підстави стверджувати, що тілесне ушкодження, вказане в п. а) даних Підсумків відноситься до ЛЕГКОГО тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров?я на строк понад 6, але менш ніж 21 добу (за критерієм тривалості розладу здоров?я), відповідно п. п. 4.6. та 2.3.3. «Правил».

Допитаний в судовому засіданні, за участі психолога, ОСОБА_4 з обставинами, викладеними в клопотанні, погодився та пояснив, що дійсно 19.06.2024 року приблизно о 18 годині, перебуваючи за адресою: м. Київ, поруч із озером «Тельбін», він зустрів ОСОБА_7 , з яким розпочався словесний конфлікт, у ході якого він наніс ОСОБА_7 декілька ударів кулаком в область голови та обличчя.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини, вчинення кримінального правопорушення; 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання. Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України покладається на прокурора.

Суд же відповідно до ст. 26 КПК України у кримінальному провадженні вирішує питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень, а ч. 1 ст. 337 КПК України передбачає, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.

Тобто обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.

На підтвердження вчинення ОСОБА_4 суспільно небезпечного діяння стороною обвинувачення були надані наступні докази, що були досліджені судом у судовому засіданні:

- протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 19.06.2024 року;

- висновок спеціаліста від 31.07.2024 року;

- висновок спеціаліста від 14.08.2024 року;

- висновок спеціаліста від 28.08.2024 року;

- висновок експерта № 042-1299-2024 від 20.08.2024 року.

Крім цього, в судовому засіданні були досліджені матеріали, що характеризують особу ОСОБА_4 .

Враховуючи викладене, суд, допитавши ОСОБА_4 , дослідивши матеріали кримінального провадження, прийшов до висновку про те, що час, місце, спосіб та інші обставини вчинення суспільно небезпечного діяння органом досудового розслідування встановлені правильно, тобто вказане суспільно небезпечне діяння дійсно мало місце.

Також суд вважає доведеним те, що зазначене суспільно небезпечне діяння вчинене саме ОСОБА_4 , крім того, вказане суспільно небезпечне діяння вчинене ним до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння, оскільки на момент учинення суспільно небезпечного діяння ОСОБА_4 виповнилось 15 років, у той же час, відповідно до ст. 22 КК України, кримінальній відповідальності за вчинення вказаного діяння підлягають особи, яким до вчинення кримінального правопорушення виповнилося шістнадцять років.

Відповідно до ст. 498 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з положеннями ст. 499 КПК України, досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру здійснюється згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом. Таке досудове розслідування здійснюється слідчим, дізнавачем, які спеціально уповноважені керівником органу досудового розслідування на здійснення досудових розслідувань щодо неповнолітніх. Під час досудового розслідування проводяться необхідні процесуальні дії для з`ясування обставин вчинення суспільно небезпечного діяння та особи неповнолітнього. Участь захисника у кримінальному провадженні є обов`язковою. За відсутності підстав для закриття кримінального провадження прокурор затверджує складене слідчим, дізнавачем або самостійно складає клопотання про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру і надсилає його до суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 500 КПК України, судовий розгляд здійснюється в судовому засіданні за участю прокурора, законного представника, захисника та представників служби у справах дітей і уповноваженого підрозділу органів Національної поліції, якщо вони з`явилися або були викликані в судове засідання, згідно із загальними правилами цього Кодексу. Судовий розгляд завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів виховного характеру або про відмову в їх застосуванні.

Також у відповідності до ст. 501 КПК України, під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння; 2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння; 3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме. Якщо під час судового розгляду не буде доведено однієї з обставин, передбачених у пункті 1 або 2 частини першої цієї статті, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову у застосуванні примусових заходів виховного характеру і закрити кримінальне провадження.

Відповідно до ст. 97 КПК України, неповнолітнього, який вперше вчинив кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо його виправлення можливе без застосування покарання. У цих випадках суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу. Примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу. У разі ухилення неповнолітнього, що вчинив кримінальне правопорушення, від застосування до нього примусових заходів виховного характеру ці заходи скасовуються і він притягується до кримінальної відповідальності.

Крім цього, відповідно до ст. 105 КПК України, неповнолітній, який вчинив кримінальний проступок або нетяжкий злочин, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання. У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру: 1) застереження; 2) обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього; 3) передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання; 4) покладення на неповнолітнього, який досяг п`ятнадцятирічного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування заподіяних майнових збитків; 5) направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років. Умови перебування в цих установах неповнолітніх та порядок їх залишення визначаються законом. До неповнолітнього може бути застосовано кілька примусових заходів виховного характеру, що передбачені у частині другій цієї статті. Тривалість заходів виховного характеру, передбачених у пунктах 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає. Суд може також визнати за необхідне призначити неповнолітньому вихователя в порядку, передбаченому законом.

Отже, враховуючи те, що ОСОБА_4 вчинив указане суспільно небезпечне діяння до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння, враховуючи характер вчиненого суспільно небезпечного діяння, враховуючи особу ОСОБА_4 , умови його життя та виховання, його ставлення до вчиненого діяння, суд вважає за необхідне застосувати до нього примусові заходи виховного характеру у виді застереження та обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього.

У той же час, на переконання суду, обмеження дозвілля і особливі вимоги до поведінки ОСОБА_4 , які зазначені у клопотанні, є недостатніми для його виправлення, перевиховання та запобігання вчинення ним подібних суспільно небезпечних діянь у майбутньому, а тому суд вважає необхідним частково задовольнити клопотання прокурора, в частині встановлення обмежень дозвілля і особливих вимог до поведінки неповнолітнього, саме у межах певної заборони відвідувати розважальні заклади та заклади відпочинку, а також обмежити час його перебування поза межами місця проживання без супроводу батьків.

Речові докази відсутні. Цивільний позов не заявлено. Процесуальні витрати не понесені.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 22, 97, 105 КК України, ст. ст. 498-501 КПК України, суд -

у х в а л и в:

Клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про застосування до неповнолітнього ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001002 від 9 липня 2024 року задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру у виді застереження та обмеження дозвілля і встановити особливі вимоги до його поведінки строком на 1 рік, а саме:

1.Заборонити ОСОБА_4 відвідування розважальних закладів та закладів відпочинку;

2.Обмежити перебування ОСОБА_4 поза місцем проживання, заборонивши залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , щоденно з 18 години по 6 годину без супроводу батьків, крім необхідності перебування в місцях укриття у зв`язку з повітряною тривогою або для отримання медичної допомоги.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня її проголошення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: