ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1577/24 Справа № 203/3518/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ :

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

заявника ОСОБА_6

його представника адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дніпровського апеляційного суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу заявника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 17 липня 2024 року про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією в місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі-ЄРДР), -

В С Т А Н О В И Л А :

11 липня 2024 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, в порядку ст.303 КПК, надійшла скарга ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією в місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, щодо невнесення відомостей до ЄРДР.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 17 липня 2024 року у задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі заявник порушує питання про скасування рішення слідчого судді у зв`язку з незаконністю, необґрунтованістю, неповнотою судового розгляду та невідповідністю сукупності наданих доказів.

Вважає, що слідчий суддя при винесенні оскаржуваної ухвали не врахував положення ч.1 ст.214, ч.2 ст.218 КПК України (далі-КПК), чим порушив норми матеріального та процесуального права.

В обґрунтування зазначає, що ухвалюючи оскаржуване рішення слідчий суддя неправильно зрозуміла причину скарги і задокументувала на другій сторінці ухвали про те, що Скаржник вважає, що прокурор носить на грудях нашивку з літерою Z, що є символікою російського воєнного вторгнення, та до скарги додав докази, а саме фото прокурора ОСОБА_8 зроблені скріншотом з запису слідчих експериментів в будівлі судово-медичного експерта та за адресами подій ( АДРЕСА_1 ), а за те, що прокурор ОСОБА_8 гордо вип`явши груди з ворожою нашивкою Z перебував у залі судових засідань неодноразово заявляв відводи головуючому судді ОСОБА_9 .

Також він додав задокументовані у матеріалах кримінального провадження докази того, що у той час коли ворог градами обстрілював наше місто, прокурор ОСОБА_8 здійснював ворожим знаком «Z» на своїх грудях психологічний тиск на свідка ОСОБА_10 , який на слідчому експерименті сказав, що після того як ОСОБА_6 пішов, у своєму офісі відчинивши двері у які дзвонили, він почув шум і одразу пішов подивитись, що трапилось, а коли вийшов разом з іншим свідком ОСОБА_11 , то побачив, що ОСОБА_6 йде їм назустріч, а біля червоної машини кричала жінка (знайома прокурора ОСОБА_8 - ОСОБА_12 , яка приїхала разом з ним для того, щоб свідчити про те чого не бачила). Окрім того, ОСОБА_10 сказав, що чув від ОСОБА_6 фразу «я його пирнув», але незважаючи на психологічний тиск прокурора ОСОБА_8 , ОСОБА_10 на слідчому експерименті, а потім і під час надання показів в залі суду свідчив, що за 5-10 хвилин до того, як подзвонили у двері офісу за адресою: АДРЕСА_2 , він чув як «потерпілий» ОСОБА_13 грубою лайкою висловлювався у адрес ОСОБА_6 погрозою вбивством, який не бажаючи підтримувати конфлікт, махнув рукою і пішов від ОСОБА_13 за адресою: АДРЕСА_2 , у своє приміщення за адресою: АДРЕСА_2 а разом з ОСОБА_11 і ОСОБА_14 . При цьому, також ОСОБА_11 підійшов до холодильника у приміщенні ОСОБА_6 і показав прокурору ОСОБА_8 місце, де відбулась сутичка.

Натомість, під час надання показів в залі суду в жовтні місяці (після того, як ворог відступив від м. Кривого Рогу і залишив м. Херсон, а прокурор ОСОБА_8 зняв зі своїх грудей ворожий знак «Z») і свідок ОСОБА_10 , і свідок ОСОБА_11 дали покази про те, що біля червоного авто ніякої жінки не було і ніхто не кричав, але ставши під Z прапор прокурора ОСОБА_8 колегія суддів, під час винесення вироку, в порушення ч.5 ст.364 КПК відкинула покази свідків, які вони отримали в залі судових засідань, і послалась на ті покази, які прокурор ОСОБА_8 отримав здійснюючи на свідків психологічний тиск символом ворожої агресії в Україні знаком Z.

Окрім того, судді дозволили прокурору ОСОБА_8 приховати довідку про стан сп`яніння ОСОБА_13 24.02.2022 року; приховати довідку про лікування ОСОБА_13 протягом трьох років з приводу психіко-поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю; затвердити позовну заяву про відшкодування моральної шкоди ОСОБА_13 у розмірі 300 000 грн, у якій довідку про стан сп`яніння замінено довідкою ізо рта запаха алкоголя нєт; 22 лютого 2022 року викрасти з картки стаціонарного хворого ОСОБА_13 довідку про стан його сп`яніння 24.02.2022 року, після того, як задля відмови у заяві захисника ОСОБА_7 про відвід головуючому судді ОСОБА_9 за викрадення цього доказу з матеріалів кримінального провадження, суддя ОСОБА_15 під запис технічними пристроями запису судових засідань показала цю довідку стороні захисту; знищити з пристроїв запису судових засідань (пославшись на технічний збій, якого не було) покази ОСОБА_13 про його дії після того, як ОСОБА_6 не бажаючи підтримувати конфліктну ситуацію, пішов від нього у своє приміщення, та надав йому можливість дати інші покази, у яких він сказав, що ОСОБА_6 запропонував йому підійти до нього в офіс.

Таким чином заявник стверджує, що суддя змінивши формулювання його скарги, а саме замість задокументувати дійсне надав докази, задокументувала скаржник вважає, обмежила його конституційне право доступу до правосуддя і можливість 15 серпня 2024 року засудити невинного, а ждуну прокурору ОСОБА_8 , який у очікуванні росіян самий перший одягнув на свої груди ворожий знак Z і далі переслідувати патріотів України (сам ОСОБА_6 розробник пристроїв дистанційного розмінування великих водних акваторій) і підривати довіру народу до держави. При цьому наголошує, що за створення прокурором ОСОБА_8 штучних доказів відкрите кримінальне провадження №0000437 від 05.08.2022 року.

Отже, на переконання апелянта, подана ним скарга містить виклад обставин, що свідчать про вчинення кримінального правопорушення з достатньою інформацією, що вказує на вчинення прокурором ОСОБА_8 кримінального правопорушення, а тому у відповідності до ч.1 ст.214 КПК слідчий Третього слідчого відділу (з дислокацією в місті Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого в місті Полтаві, зобов`язаний був внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

З огляду на викладене заявник просить апеляційний суд скасувати ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2024 року та повернути скаргу на розгляд до суду першої інстанції.

Одночасно просить поновити йому строк на апеляційне оскарження. В обґрунтування зазначає, що повний текст ухвали слідчого судді він отримав 08.08.2024 року, а до цього часу не розумів мотивів суду та не мав можливості підготувати апеляційну скаргу. Тому, на переконання заявника, вказані обставини свідчать про поважність причин пропуску ним строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення заявника та його представника на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, які наполягали на її задоволенні, просили скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову ухвалу, якою зобов`язати слідчого ДБР в порядку ст. 214 КПК України внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення за ознаками ст.436-2 КК України, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з п.3 ч.2 ст.395 КПК апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвали слідчого судді - протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Правило дотримання строку на оскарження ухвали слідчого судді з дня її оголошення, передбачене п.3 ч.2 ст. 395 КПК, надає потенційному заявникові достатньо часу для роздумів стосовно подачі апеляційної скарги, чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції. Це правило чітко визначає як для осіб, так і для органів влади період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

Процедура визначення строків для подання скарги має на меті забезпечити належне відправлення правосуддя і дотримання принципу правової визначеності.

За змістом ч.1 ст.117 КПК строк виконання процесуальних дій поновлюється лише у тому випадку, якщо його пропущено з поважних причин.

Під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати скаргу у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Зазначені обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

З цього питання Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у своїй постанові від 27.05.2019 (справа № 461/1434/18, провадження № 51-6470 кмо 18) зробила правовий висновок про те, що у випадку, коли слідчий суддя з посиланням на ч.2 ст.376 КПК постановив ухвалу та оголосив її резолютивну частину, а повний текст ухвали оголосив в інший день, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня оголошення резолютивної частини ухвали.

Натомість у випадку необізнаності у заінтересованих осіб з мотивами прийнятого слідчим суддею рішення, вказане за їх клопотанням може бути визнано поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та підставою для його поновлення в порядку, передбаченому ч.1 ст.117 КПК.

Свою правову позицію щодо тлумачення поняття поважності причин, які можуть бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження, неодноразово висловлював у своїх рішеннях Верховний Суд. Зокрема у Постанові Першої судової палати ККС ВС від 30 жовтня 2018 року (справа №299/2987/15-к провадження № 51-4594 км18) зазначено наступне.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, оскільки в кожній справі національні суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності) (див.: рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року; рішення у справі «Устименко проти України» (Ustimenko v. Ukraine), заява №32053/13, п. 47, від 29 жовтня 2015 року).

Частиною 1 статті 117 КПК передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише у тому випадку, якщо його пропущено з поважних причин. Отже, в ініційованому учасником кримінального провадження клопотанні про поновлення процесуального строку має бути наведено причини, через які цей строк пропущено.

При цьому Суд визначив, що під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали можливість своєчасного звернення до суду у вищезазначений законом строк.

Як убачається з матеріалів судового провадження розгляд скарги ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією в місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, щодо невнесення відомостей до ЄРДР та ухвалення слідчим суддею оскаржуваного рішення відбулися 17 липня 2024 року. Натомість слідчим суддею цього дня було оголошено лише вступну та резолютивну частину свого рішення (а.с.48).

У свою чергу, згідно розписки (а.с.55) повний текст ухвали Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2024 року був отриманий ОСОБА_6 - 08 серпня 2024 року. Строк подання апеляційної скарги спливав 22 липня 2024 року, що свідчить про відсутність у заявника достатнього часу для ознайомлення з мотивами прийнятого слідчим суддею рішення та підготовки і подання апеляційної скарги.

Враховуючи приписи п.3 ч.2 ст.395 КПК та вищенаведені правові позиції, як Об`єднаної палата ККС ВС, так і Першої судової палати ККС ВС, суд апеляційної інстанції вважає, що у даній справі наявні поважні причини, які унеможливили заявника ОСОБА_6 своєчасно звернутися з апеляційною скаргою до суду у визначений законом строк, а тому цей строк підлягає поновленню відповідно до приписів ч.1 ст.117 КПК.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що слідчим суддею зазначених вимог закону дотримано у повному обсязі, з огляду на таке.

Відповідно ст.55 Конституції України, права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, а порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора під час досудового розслідування регламентовано главою 26 КПК.

До повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому КПК, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні (п.18 ч.1 ст.3 КПК), а згідно п.1 ч.1 ст.303 КПК на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

У межах процедури оскарження бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий, дізнавач, прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого, дізнавача або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Мотивуючи своє рішення про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією в місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, щодо невнесення відомостей до ЄРДР, слідчий суддя у своєму рішенні, посилаючись на положення ст. 214 КПК зазначив, що положення вказаної статті не передбачають обов`язку слідчого, дізнавача, прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема, ті, що не містять у собі обставини, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого чинним КК України, а внесенню до ЄРДР підлягають відомості із заяв, в яких міститься виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а не із заяв чи повідомлень про події, у яких немає достатньої інформації, що вказує на вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя дослідивши подану скаргу встановив, що 08.07.2024 року ОСОБА_6 склав та направив на адресу Третього слідчого відділу (з дислокацією в місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, заяву про вчинення прокурором Криворізької окружної прокуратури ОСОБА_8 кримінального правопорушення за ст.436-2 КК України, ч. 5 п. 1, п. 2 ст. 2 Закону України «Про заборону пропаганди російського нацистського тоталітарного режиму, збройної агресії Російської Федерації як держави-терориста проти України, символіки воєнного вторгнення російського нацистського тоталітарного режиму в Україну», в якій просив уповноважених осіб: внести відомості до ЄРДР; невідкладно розпочати досудове розслідування у формі попереднього слідства з підстави вчинення правопорушення, що має ознаки складу злочину пропаганди російського нацистського тоталітарного режиму, збройної агресії російської федерації держави-терориста проти України використанням символіки воєнного вторгнення на одязі прокурором ОСОБА_8 у місцях проведення слідчих експериментів і під час судових засідань; визнати ОСОБА_6 потерпілим від протиправних дій прокурора ОСОБА_8 ; вручити пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого; надати можливість дати додаткові свідчення; повідомити письмово у встановленому законом порядку і строки про початок кримінального провадження та закінчення досудового розслідування, оскільки вважав, що прокурор ОСОБА_8 , пропагуючи російський тоталітарний режим, використав символіку військового вторгнення «Z» на своєму одязі з 24.02.2022 року по 08.10.2022 року в місцях проведення слідчих експериментів і на судових засіданнях у ті дні, коли ворог ракетами і градами обстрілював місто з метою психологічного тиску на: слідчого, свідків, колегію суддів, зокрема, на головуючого суддю ОСОБА_9 , який викидав з розгляду все, що має значення для справедливого розгляду кримінального провадження, дозволив знищити з технічних носіїв запису судових засідань показання ОСОБА_13 , зробив вигляд, що нічого не трапилось, після того як прокурор ОСОБА_8 викрав з матеріалів кримінального провадження 22.02.2024 року доказ довідку про стан сп`яніння ОСОБА_13 24.02.2022 року, зробив вигляд, що нічого не трапилось і відкинув зізнання прокурора ОСОБА_8 (під час обвинувальної промови) про те, що ним сфальсифіковані матеріали, по яким подія відбулась ззовні приміщення на очах ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , у вироку послався на показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які вони надали під час психологічного тиску прокурора ОСОБА_8 ворожим символом «Z», від яких відмовились, після того як ворог залишив місто Херсон, а прокурор ОСОБА_8 зняв зі своїх грудей ворожий символ «Z».

З огляду на вищенаведене, слідчий суддя дійшов висновків, що заява ОСОБА_6 не містить ознак кримінально-караного діяння, зокрема, за статтею 436-2 КК України, оскільки в ній зазначена незгода з діями прокурора, суддів під час виконання ними своїх професійних службових обов`язків в іншому кримінальному провадженні, та незгода з вироком суду, позицією сторони обвинувачення у ході судового розгляду кримінального провадження, в якому скаржник є обвинуваченим, а тому відсутні правові підстави для задоволення скарги та зобов`язання слідчого внести відомості за заявою, повідомленням про злочин до ЄРДР.

З такими висновками слідчого судді погоджується й колегія суддів апеляційного суду.

Згідно ч. 1 ст. 11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР.

Однак, до ЄРДР вносяться не будь-які заяви, які надходять до органів досудового розслідування, а лише відомості про кримінальне правопорушення, коли такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення.

При цьому зміст ч.1 ст. 214 КПК не передбачає обов`язку слідчого, дізнавача, прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема, ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого чинним КК України.

Таким чином, внесенню до ЄРДР підлягають відомості із заяв, в яких міститься виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а не із заяв чи повідомлень про події, у яких немає достатньої інформації, що вказує на вчинення кримінального правопорушення.

Як слідує зі змісту матеріалів судового провадження, в заяві від 08.07.2024 року поданої до Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_6 зазначав, що прокурор Криворізької окружної прокуратури ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення за ст.436-2 КК України, ч. 5 п. 1, п. 2 ст. 2 Закону України «Про заборону пропаганди російського нацистського тоталітарного режиму, збройної агресії Російської Федерації як держави-терориста проти України, символіки воєнного вторгнення російського нацистського тоталітарного режиму в Україну», оскільки пропагуючи російський тоталітарний режим, використав символіку військового вторгнення «Z» на своєму одязі з 24.02.2022 року по 08.10.2022 року в місцях проведення слідчих експериментів і на судових засіданнях у ті дні, коли ворог ракетами і градами обстрілював місто з метою психологічного тиску на: слідчого; свідків; колегію суддів, зокрема, на головуючого суддю ОСОБА_9 , який викидав з розгляду все, що має значення для справедливого розгляду кримінального провадження, дозволив знищити з технічних носіїв запису судових засідань показання ОСОБА_13 , зробив вигляд, що нічого не трапилось, після того як прокурор ОСОБА_8 викрав з матеріалів кримінального провадження 22.02.2024 року доказ довідку про стан сп`яніння ОСОБА_13 24.02.2022 року, зробив вигляд, що нічого не трапилось і відкинув зізнання прокурора ОСОБА_8 (під час обвинувальної промови) про те, що ним сфальсифіковані матеріали, по яким подія відбулась ззовні приміщення на очах ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , у вироку послався на показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які вони надали під час психологічного тиску прокурора ОСОБА_8 ворожим символом «Z», від яких відмовились, після того як ворог залишив місто Херсон, а прокурор ОСОБА_8 зняв зі своїх грудей ворожий символ «Z» (а.с.9-14).

Однак, як вірно зазначив в ухвалі слідчий суддя, ОСОБА_6 в заяві не вказано обставин, які можуть свідчити про вчинення прокурором кримінального правопорушення та не наведено достатніх даних про наявність ознак кримінально-караного діяння, зокрема за ст. 436-2 КК України, а лише зазначено свою незгоду з діями прокурора, колегії суддів, зокрема, головуючого судді, під час судового розгляду кримінального провадження, в якому заявник є обвинуваченим та відносно нього ухвалений обвинувальний вирок, що на переконання колегії суддів, дозволяє зробити висновок про відсутність правової підстави для виникнення обов`язку вчинити певні дії за такою заявою щодо початку досудового розслідування кримінального провадження, відповідно до положень ст. 214 КПК.

Такий висновок апеляційного суду узгоджується із правовою позицією Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, викладеною у постанові від 30.09.2021 року (справа № 556/450/18), згідно якої слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Тобто, підставою для початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР. При цьому, виходячи зі змісту ст. 214 КПК повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення наділені слідчий, прокурор.

Відтак, на переконання апеляційного суду, висновки слідчого судді про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією в місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, щодо невнесення відомостей до ЄРДР, належним чином мотивовані, ґрунтуються на змістовному дослідженні усіх обставин кримінального провадження та доводів апелянта.

Отже, перевіркою матеріалів даного провадження, судом апеляційної інстанції не встановлено будь-яких порушень слідчим суддею вимог КПК щодо процесуального порядку судового розгляду скарги, які, згідно ст.412 КПК, слід було визнати істотними та які б тягнули за собою скасування рішення суду першої інстанції.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновків, що апеляційна скарга заявника ОСОБА_6 є безпідставною та задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2024 року є законною, обґрунтованою, належним чином вмотивованою та відповідає вимогам ст.370 КПК.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.117 та ст.ст.404, 405, 407 та 418, 419, 422 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Клопотання заявника ОСОБА_6 задовольнити та поновити йому строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2024 року про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією в місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, щодо невнесення відомостей до ЄРДР.

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_6 залишити без задоволення, ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2024 року про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією в місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, щодо невнесення відомостей до ЄРДР, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4