Справа № 303/2221/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.08.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження №11-кп/4806/399/24, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 червня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 червня 2024 року клопотання прокурора Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_7 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави обвинуваченому ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000024 від 16.03.2023 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, задоволено.

Продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю с. Кучава Мукачівського району Закарпатської області, мешканцю АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_2 , відповідно до витягу з рішення Верхньокоропецької сільської ради № 01 від 30.01.2023 року «Про перейменування адресного номерного знаку»), запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком на 60 днів - по 24 серпня 2024 року включно.

З ухвали суду вбачається, що у провадженні Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області знаходиться кримінальне провадження № 0000024 від 16.03.2023 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

У вказаному кримінальному провадженні прокурором заявлено клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави обвинуваченому ОСОБА_5 , обґрунтовуючи його тим, що останній обвинувачуються у особливо тяжкому злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів. До ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави, строк дії якого закінчується 29.06.2024. Встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3 та п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим обрання більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не може запобігти вказаним вище ризикам.

Ухвала мотивована тим, що стороною обвинувачення доведено наявність обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які б давали підстави для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, судом не встановлено. Також судом враховано, що обвинуваченому інкримінується вчинення особливо тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 09 до 12 років з конфіскацією майна, а також те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, у зв`язку з якими відносно обвинуваченого ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою не відпали і не зменшились, а менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити належне виконання ними покладених на нього процесуальних обов`язків, тому суд дійшов висновку, що відносно обвинуваченого ОСОБА_5 необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк до 24.08.2024 включно без визначення розміру застави у відповідності до п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_5 вказує на те, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою, незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Просить постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора ОСОБА_7 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави обвинуваченому скасувати та застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. У разі, якщо суд прийде до висновку про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, то встановити визначити заставу у розмірі, передбаченому ч. 5 ст. 182 КПК України, від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. В обґрунтування апеляційної скарги захисник вказує на те, що слідчим суддею не враховано даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який має постійне місце проживання, міцні родинні зв`язки, неповнолітніх дітей та дружину на утриманні, позитивно характеризується, несудимий, крім того, матеріальна шкода, яка може бути завдана державі чи іншим особам відсутня.

Апеляційна скарга розглядається у відсутності прокурора, обвинуваченого та його захисника, неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 422-1 КПК України, не перешкоджає її розгляду. При цьому береться до уваги те, що від прокурора Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_7 та від адвоката ОСОБА_6 надійшли клопотання про проведення апеляційного розгляду справи без їх участі.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали контрольного провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення, апеляційний суд бере до уваги приписи таких нормативно-правових актів.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Висновок суду першої інстанції про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів уважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні висновки такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з матеріалами та обставинами кримінального провадження.

Суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке віднесено до особливо тяжких злочинів.

Апеляційний суд також погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, за вчинення якого, у разі доведеності його вини, йому може бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, а тому з огляду на тяжкість та характер вказаного кримінального правопорушення існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від суду.

При цьому, колегія суддів бере до уваги такі факти та обставини: ОСОБА_5 не має стійких соціальних зв`язків, не працює, суспільно-корисною працею не займається, регулярного доходу та постійного джерела прибутку не має.

Вищенаведене, на думку колегії суддів, свідчить і про обґрунтованість висновку суду першої інстанції про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, можуть бути недостатніми для запобігання зазначеного ризику та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 під час судового провадження.

Продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необхідним з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що застосований до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід з урахуванням його тривалості та у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення, на даний час не виходить за межі розумного строку, у зв`язку з чим, з огляду на сукупність викладених обставин, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , у силу характеру інкримінованих йому діянь та одночасної потреби у проведенні судом дій, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінального правопорушення (допит учасників кримінального провадження, дослідження письмових та речових доказів), суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, з чим погоджується і колегія суддів, уважаючи, що інші, більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не будуть достатніми для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та дієвості кримінального провадження.

Тому, доводи апеляційної скарги про можливість застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, - апеляційний суд не бере до уваги і відхиляє як такі, що не дають підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, а відтак і не спростовують висновків суду першої інстанції про необхідність продовження ОСОБА_5 строку тримання під вартою.

Разом з тим, колегія суддів уважає, що дійшовши висновку про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою, суд першої інстанції належним чином врахував і те, що предметом інкримінованих ОСОБА_5 діянь виступають особливо небезпечні психотропні речовини. Даному кримінальному правопорушенні притаманний надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлений тяжкими наслідками не лише для здоров`я конкретної особи, а й для здоров`я населення, економіки та суспільства в цілому. При цьому, апеляційний суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного (обвинуваченого), але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги і те, що навіть якщо обвинувачений й не має на меті ухилятися від суду, однак, обставини, за яких мало місце кримінальне правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі і відомості про особу обвинуваченого, дають обґрунтовані підстави уважати, що такий ризик має місце, і його запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Колегія суддів також бере до уваги і те, що доказів, які б підтверджували факт наявності в обвинуваченого ОСОБА_5 таких захворювань, що виключають тримання його під вартою, у ході апеляційного розгляду не встановлено і таких стороною захисту не надано, у зв`язку з чим, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що стан здоров`я обвинуваченого не перешкоджає триманню його під вартою.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив клопотання прокурора та продовжив щодо обвинуваченого ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на період судового розгляду кримінального провадження, однак на строк не більше ніж 60 днів.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що апеляційний суд, позбавлений можливості надати оцінку сукупності доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження, об`єктивно встановити стадію судового провадження на якій знаходиться розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції, визначити ступінь готовності суду ухвалити остаточне рішення по кримінальному провадженню та обсяг дій, які необхідно виконати суду до завершення судового розгляду кримінального провадження та встановити причини тривалого розгляду кримінального провадження з урахуванням процесуальної поведінки сторін протягом розгляду кримінального провадження.

Колегія суддів приймає до уваги і те, що на стадії судового розгляду кримінального провадження суд першої інстанції самостійно вирішує питання про застосування чи продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, яка дозволить розглянути кримінальне провадження у розумні строки.

Доводи апеляційної скарги захисника-адвоката ОСОБА_6 про те, що обвинувачений ОСОБА_5 має міцні соціальні зв`язки, на його утриманні двоє неповнолітніх дітей та дружина, апеляційний суд з урахуванням наведеного вище, відхиляє як такі, що жодним чином не впливають на висновки суду першої інстанції про необхідність продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, а відтак і не дають підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на домашній арешт.

Щодо доводів захисника про необхідність визначення обвинуваченому ОСОБА_5 розміру застави, колегія суддів відхиляє з таких підстав.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

На переконання колегії суддів, при продовженні обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом правомірно не визначено розмір застави, враховуючи положення ч. 4 ст. 183 КПК України, а також з огляду на те, що покладення на обвинуваченого процесуальних обов`язків, передбачених запобіжним заходом у виді застави, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а відтак не мінімізує вищевказаний ризик для кримінального провадження.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ухвала суду про задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 є обґрунтованою, законною, постановлена з дотриманням вимог ст. 177, 178, 183, 331 КПК України, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженим та оціненими судом.

Тому, апеляційна скарга, доводи якої не впливають на висновки суду першої інстанції, задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 червня 2024 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді