Провадження № 11-сс/824/7642/2024 Суддя в 2-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2024 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_4 , на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 20 листопада 2024 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 20 листопада 2024 року повернуто скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , про незаконне затримання в порядку ст. 206 КПК України.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, адвокатом ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу, в якій остання просила оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити її скаргу.

Вивчивши апеляційну скаргу, вважаю, що у відкритті провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_3 слід відмовити виходячи із наступного.

Порядок та перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, чітко визначено та регламентовано Главою 31 КПК України. Так, згідно з ч. 3 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

У ст. 309 КПК України наведено перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені у апеляційному порядку під час досудового розслідування, та визначено, що скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження у суді.

Як вбачається з апеляційної скарги адвоката ОСОБА_3 , а також ухвали слідчого судді, нею оскаржується ухвала слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 20 листопада 2024 року, якою повернуто скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , про незаконне затримання в порядку ст. 206 КПК України.

Звертаю увагу на те, що вказаний вид ухвали слідчого судді не входить до переліку ухвал, визначених у ст. 309 КПК України, які можуть бути оскаржені у апеляційному порядку.

Разом з цим, як вбачається з апеляційної скарги та доданих до неї документів, скарга адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , подана в порядку ст. 206 КПК України, що встановлює загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини, які в частині перевірки підстав позбавлення особи свободи реалізуються виключно у передбачений цією статтею спосіб.

Так, відповідно до ч. 2-5 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. При цьому слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи. Водночас якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання. Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) не перевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду».

Отже, ст. 206 КПК України надає слідчому судді специфічні повноваження щодо перевірки наявності підстав позбавлення особи свободи (зокрема наявності судового рішення та ін.) та звільнення такої особи, якщо за результатами такої перевірки відповідних підстав не буде встановлено, або забезпечення проведення у найкоротший строк розгляду клопотання прокурора, слідчого про застосування запобіжного заходу.

Таким чином, наведені вище положення ст. 206 КПК України мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, та застосовуються саме в таких випадках. При цьому вказаний механізм не включає процедур оскарження рішень, дій чи бездіяльності працівників правоохоронних органів, пов`язаних із затриманням особи в порядку, передбаченому ст.208 КПК України, post factum, оскільки відповідні заперечення особа може висловити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу та/або під час підготовчого судового засідання й судового розгляду кримінального провадження по суті.

Враховуючи викладене й беручи до уваги те, що адвокат ОСОБА_3 подала скаргу саме в порядку ст. 206 КПК України, а не в порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльність слідчого або прокурора, передбаченому статтями 303-308 КПК України, ухвала слідчого судді про повернення скарги, поданої в порядку ст. 206 КПК України, у цьому випадку не є такою, що підлягає апеляційному оскарженню на підставі ч. 2 ст. 309 КПК України.

Вказана позиція міститься в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27 травня 2019 року у справі № 766/22242/17.

Також у апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_3 , поданій інтересах ОСОБА_4 , не надано належного обґрунтування можливості прийняття до розгляду апеляційної скарги, виходячи із загальних засад кримінального провадження або із посиланням на рішення національних або міжнародних судових установ, зміст яких би указував на необхідність прийняття до розгляду апеляційним судом цієї апеляційної скарги.

При цьому, слід звернути увагу на те, що ч. 3 ст. 309 КПК України визначено спосіб реалізації права особи на судовий контроль законності рішень слідчого судді, які не підлягають оскарженню в порядку ч. 1 ст. 309 КПК України - шляхом подання заперечень проти таких рішень під час підготовчого провадження в суді, і лише у разі постановлення слідчим суддею ухвали, що не передбачена кримінальними процесуальними нормами, до яких відсилають положення ч. 3 ст. 309 КПК України, суд апеляційної інстанції не вправі відмовити у перевірці її законності, посилаючись на приписи ч. 4 ст. 399 КПК України.

У цьому провадженні не вбачається підстав для висновку про те, що слідчим суддею постановлена ухвала, що не передбачена кримінальними процесуальними нормами, оскільки ухвала слідчого судді була постановлена в порядку ст. 206 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 399 КПК України, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Враховуючи те, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_3 подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню відповідно до вимог ст. 309 КПК України, у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_3 , поданою в інтересах ОСОБА_4 , на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 20 листопада 2024 рокуслід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 309, ч. 4 ст. 399 КПК України, -

у х в а л и л а:

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_3 , поданою в інтересах ОСОБА_4 , на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 20 листопада 2024 року.

Апеляційну скаргу разом з усіма доданими до неї матеріалами невідкладно надіслати особі, яка її подала.

Ухвалу може бути оскаржено до Верховного Суду протягом трьох місяців із моменту проголошення.

Суддя ОСОБА_2