Справа № 132/3094/24
Провадження №1-кп/132/393/24
Вирок

Іменем України

30 жовтня 2024 року

Калинівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в м. Калинівка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000337 від 11.09.2024 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, українки, уродженки та жительки АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

по вчиненню кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

30.08.2024 біля 15:00 години ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебувала на зупинці громадського транспорту поблизу «Храму Святої Параскеви», що розташована по АДРЕСА_2 та очікувала на прибуття автобуса, щоб доїхати до свого місця проживання в АДРЕСА_2 .

По прибуттю автобуса, ОСОБА_7 , поспішаючи сісти в нього, залишила мобільний телефон марки «ОРРО» А53 у корпусі синього кольору на лавці зупинки громадського транспорту, який був у її користуванні, але належить батькові ОСОБА_6 .

В цей час на вказаній зупинці громадського транспорту перебувала ОСОБА_3 , яка побачила на лавці автобусної зупинки мобільний телефон марки «ОРРО» А 53 у корпусі синього кольору та у неї виник раптовий умисел на його викрадення.

Так, ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що на території України, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого законом України від 24.02.2022 № 2102-ІX, 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, строк дії якого неодноразово продовжено, востаннє відповідно до Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 23.07.2024 р. № 469/2024 затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» від 23.07.2024 р. № 3891-ІХ, продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року строком на 90 діб, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення матеріальної шкоди та бажаючи їх настання, діючи таємно, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, здійснила крадіжку мобільного телефону марки «ОРРО» моделі А 53, синього кольору об`ємом пам`яті 4/64 ГБ, який відповідно до висновку експерта від 13.09.2024 №2765/24-21 складає 3205,00 гривень.

В подальшому ОСОБА_3 покинула місце вчинення злочину та розпорядилася викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 спричинила матеріального збитку потерпілому ОСОБА_6 на загальну суму 3205,00 грн.

Так дії ОСОБА_3 , кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України - тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Як вбачається з обвинувального акта та укладеної в порядку, передбаченому ст. ст. 470 та 472 КПК України, угоди про визнання винуватості від 26.09.2024 року між прокурором Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 , з одного боку, та обвинуваченою ОСОБА_3 , у присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , з іншого боку, обвинувачена ОСОБА_3 визнала себе винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і погодилася із прокурором на призначення їй за ч. 4 ст. 185 КК України покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Враховуючи, що ОСОБА_3 має на утриманні трьох малолітніх дітей, сторони дійшли згоди про можливість звільнення ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, та визначенням іспитового строку на підставі ст. 79 КК України, та покладенням на неї відповідних обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В даному випадку визначення тривалості іспитового строку та покладення на ОСОБА_3 обов`язків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, є прерогативою суду, сторони усвідомлюють наслідки застосування ст.ст. 79, 76 КК України та дають згоду на їх застосування.

Угода за змістом укладена відповідно до ст. 472 КПК України і має усі необхідні реквізити та відомості, у т.ч. стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди.

Відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора чи обвинуваченого у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Так, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , згідно ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого кримінального правопорушення.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні просила суд затвердити угоду про визнання винуватості від 26.09.2024 року і призначити обвинуваченій ОСОБА_3 узгоджену в угоді вид та міру покарання, оскільки укладення даної угоди відповідає вимогам і правилам КПК та КК України.

Обвинувачена ОСОБА_3 в судовому засіданні беззастережно визнала себе винною у вчиненні інкримінованого їй кримінальному правопорушенні, просила суд затвердити вказану угоду з прокурором, призначивши їй узгоджену міру покарання.

Захисник - адвокат ОСОБА_5 суду пояснив, що угода між прокурором та обвинуваченою була укладена в його присутності, тому він також просить суд затвердити укладену угоду.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, свідомим, без впливу будь-яких сторонніх обставин чи факторів. Умови укладеної угоди також не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін чи інших осіб. З угоди також не вбачається обставин, які б свідчили про очевидну неможливість виконання обвинуваченим узятих на себе за угодою зобов`язань. При цьому сторони повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про визнання винуватості, наслідки затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши в обвинуваченої повне розуміння нею її процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які б примусили обвинувачену погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутої щодо неї підозри, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості.

Як видно з реєстру матеріалів досудового розслідування у справі зібрано достатньо доказів для обґрунтованої підозри ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а тому визнання нею винуватості є цілком виправданим.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, в ході досудового розслідування не встановлено.

По даному кримінальному провадженню цивільний позов не заявлявся.

Витрати на залучення експерта по кримінальному провадженню становлять 1135,92 грн.

Запобіжний захід обвинуваченій на досудовому слідстві не застосовувався.

З урахуванням особи винної, ступеня сприяння обвинуваченої у проведенні досудового розслідування щодо неї, характеру і тяжкості підозри, наявності суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, відсутність тяжких наслідків, а також те, що ОСОБА_3 вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває, має на утриманні трьох мололітніх дітей, обставини, які пом`якшують її покарання, а саме те, що вона щиро розкаялася у вчиненому кримінальному правопорушенні, добровільно усунула заподіяну шкоду та відсутність обставин, які обтяжують її покарання, суд прийшов до висновку, що обставини цілком враховані угодою про визнання винуватості і знайшли своє відображення в узгодженому остаточному покаранні.

Враховуючи викладене, суд приходить до переконання про наявність передбачених законом підстав для затвердження угоди між прокурором та обвинуваченою, за участю захисника, про визнання винуватості та призначення узгодженого між ними покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Арешт майна, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області від 12.09.2024 року, згідно положень ч. 4 ст. 174 КПК України підлягає скасуванню, оскільки в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Питання про речові докази суд вважає необхідним вирішити в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374, 472, 473, 474, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 26 вересня 2024 року, укладену між прокурором Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 , якій, на підставі ст. 37 КПК України, надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000337 від 11 вересня 2024 року, та обвинуваченою ОСОБА_3 , у присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Відповідно ст. 79 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням із іспитовим строком 1 рік. Згідно п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти обов`язки на ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок іспитового строку засудженій ОСОБА_3 рахувати з дня оголошення вироку суду.

Стягнути з засудженої ОСОБА_3 на користь держави 1135,92 грн. на відшкодування витрат за проведення експертизи.

Скасувати арешт з майна, накладений згідно ухвали слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області № 132/2919/24 від 12.09.2024 року.

Речові докази по кримінальному провадженню № 0000337 від 11.09.2024 року, а саме: мобільний телефон марки «ОРРО А 53» 4/64 ГБ у корпусі синього кольору, який здано на зберігання до камери зберігання речових доказів ВП №1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області - повернути за належністю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителю АДРЕСА_3 ;

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: