Справа № 156/839/24
Провадження № 1-кп/156/78/24
ВИРОК

Іменем України

18 вересня 2024 року сел. Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду сел. Іваничі кримінальне провадження №0000521 від 28.05.2024 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Вільхове Сокальського району Львівської області, українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, не працевлаштованого, мешканця: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 27 травня 2024 року близько 19 години 49 хвилин поблизу будинку АДРЕСА_2 керував автомобілем марки «Ореl» моделі «Zafira», р.н. НОМЕР_1 , та був зупинений працівниками наряду СРПП ВПД №1 (сел. Іваничі) Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області, які здійснювали контроль за додержанням правил дорожнього руху, будучи на добовому чергуванні ВПД №1 (сел. Іваничі) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області, на яке заступили 27 травня 2024 року. Запідозривши, що ОСОБА_4 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, інспектор СРПП ВПД № 1 (с. Іваничі) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області капрал поліції ОСОБА_5 запропонував останньому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що перед ним знаходяться працівники Національної поліції, які перебували у форменому одязі із відповідними знаками розрізнення, з метою схилити поліцейських до не притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 27 травня 2024 року близько 19 години 59 хвилини, перебуваючи на задньому сидінні службового автомобіля марки «Renault Dokker», державний номерний знак НОМЕР_2 , який стояв поблизу будинку АДРЕСА_2 , звернувся до інспектора СРПП ВП № 1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області капрала поліції ОСОБА_5 з пропозицією надання неправомірної вигоди у виді грошових коштів, на що отримав відмову та був попереджений про кримінальну відповідальність за надання неправомірної вигоди службовій особі, передбачену ст. 369 КК України. Продовжуючи реалізувати свій єдиний умисел, направлений на уникнення від настання адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, ОСОБА_4 , продовжуючи перебувати на задньому сидінні службового автомобіля марки «Renault Dokker», державний номерний знак НОМЕР_2 , який стояв за вищевказаною адресою, неодноразово повторно висловлював вищевказаному працівнику пропозиції надання неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів, та близько 20 години 02 хвилин, продовжуючи реалізовувати свій умисел, направлений на надання службовій особі неправомірної вигоди, поклав під коврик службового автомобіля марки «Renault Dokker», державний номерний знак НОМЕР_2 , грошові кошти у сумі 1000 (одна тисяча) гривень, в якості неправомірної вигоди за непритягнення його до адміністративної відповідальності, надавши службовим особам інспектору СРПП ВПД № 1 (с. Іваничі) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області капралу поліції ОСОБА_5 неправомірну вигоду.

Таким чином, ОСОБА_4 пропонував надати та надав службовій особі неправомірну вигоду за не вчинення службовою особою в його інтересах дії з використанням наданого їй службового становища, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю та в скоєному щиро розкаявся, висловив жаль щодо такої його поведінки, обіцяв, що подібного не повторить, просив його суворо не карати. Не висловив заперечень щодо застосування спеціальної конфіскації, шляхом передачі коштів на потреби Збройних Сил України.

Покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушень, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 349 КПК України обсяг доказів, які будуть досліджуватися, та порядок їх дослідження визначаються ухвалою суду і в разі необхідності можуть бути змінені. Суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Приймаючи до уваги той факт, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих даних на особу обвинуваченого. У суду немає жодних сумнівів в добровільності позиції, яка ствердно висловлена обвинуваченим.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 щодо фактичних обставин вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень є послідовними та змістовними, відповідають даним, наведеним у обвинувальному акті. На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 в пропозиції та наданні неправомірної вигоди службовій особі за невчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Під час призначення покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України є вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, непрацевлаштований, вдівець, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, обставини, що пом`якшують покарання (щире каяття) та обставини, що таке обтяжують (кримінальне правопорушення обвинувачений вчинив, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за що, зі слів ОСОБА_4 поніс відповідальність, будучи притягнутим до адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн., який ним відразу добровільно сплачено), та дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання в межах санкції ч.1 ст. 369 КК України у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень 00 копійок.

Таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, так і іншими особами. При цьому суд керується вимогами ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Дане покарання на переконання суду, відповідає його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Відповідно до ст. 174 КПК України слід скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Нововолинського міського суду Волинської області від 06.03.2024 року на тимчасово вилучене в ході огляду місця події від 27.05.2024 року у період часу з 20 год. 55 хв. по 21 год. 07 хв. по вул. Луцькій поблизу буд. №19 сел. Іваничі Володимирського р-ну Волинської обл. майно, яке виявлено на землі з правого боку по ходу руху службового автомобіля марки «Рено» моделі «Докер» р.н.з. НОМЕР_3 (одну) купюру номіналом 1000 (одна тисяча) гривень із серійним номером АП3720906, яку вилучено у спецпакет «Національна поліція України» № PSP1118507, який заклеєно клейкою стрічкою та засвідчено підписами понятих.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України із застосуванням спеціальної конфіскації відповідно до ст. 96-1, ст. 96-2 КК України.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

Визнати винним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Нововолинського міського суду Волинської області від 06.03.2024 року на тимчасово вилучене в ході огляду місця події від 27.05.2024 року у період часу з 20 год. 55 хв. по 21 год. 07 хв. по вул. Луцькій поблизу буд. №19 смт. Іваничі Володимирського р-ну Волинської обл. майно, яке виявлено на землі з правого боку по ходу руху службового автомобіля марки «Рено» моделі «Докер» р.н.з. НОМЕР_3 (одну) купюру номіналом 1000 (одна тисяча) гривень із серійним номером АП3720906.

До речового доказу купюри номіналом 1 000 (одна тисяча) гривень із серійним номером АП3720906, яку вилучено у спецпакет «Національна поліція України» № PSP1118507, який заклеєно клейкою стрічкою та засвідчено підписами понятих, та який перебуває на зберіганні у Департаменті регіональної каси перерахунку в м. Луцьк, відповідно до ст.96-1,ст.96-2КК України застосувати спеціальну конфіскацію, вилучити у власність держави та надалі передати на потреби Збройних Сил України.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1