ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1632/24 Справа № 182/4514/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2024 року м.Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відео конференції, кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_8 та її захисника ОСОБА_7 на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2024 року відносно ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2024 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Нікополь, Дніпропетровської області, гр. України, з загальною спеціальною освітою, інвалід дитинства ІІ групи, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,

визнано винною та засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України до 7 (семи) років позбавлення волі. Вирішено долю речових доказів. Стягнуто судові витрати.

Згідно з вироком суду, 14 червня 2023 року приблизно о 10 годині, ОСОБА_8 , перебуваючи неподалік від приміщення АТБ-маркету, котрий розташований за адресою: АДРЕСА_3 , випадково познайомилася з ОСОБА_9 , якого попросила допомогти здати металобрухт та запропонувала розпити разом з нею алкогольні напої. ОСОБА_9 погодився на пропозицію і вони прослідували за місцем мешкання ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_2 , де взяли металобрухт, який продали та за отриманні грошові кошти, придбали алкогольні напої, які розпивали за вище вказаною адресою в приміщенні зали.

В ході вживання горілчаних виробів між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відбулася словесна сварка в ході якої у ОСОБА_8 виникли неприязні відносини до ОСОБА_9 .

На грунті раптово виниклих неприязних відносин у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на умисне вбивство ОСОБА_9 , тобто умисне противоправне заподіяння смерті йому.

Так, ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне вбивство ОСОБА_9 , 14 червня 2023 року приблизно о 19 годині 40 хвилин, знаходячись в приміщенні зальної кімнати квартири за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, взявши зі столу кухонний ніж, направилася до спальної кімнати де відпочивав ОСОБА_9 , та продовжуючи словесний конфлікт, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, у вигляді спричинення смертельних ударів, умисно, кухонним ножем, який тримала у правій руці, нанесла один удар в область спини зліва потерпілому ОСОБА_9 , який в момент завдання удару перебував в положенні стоячи спиною до ОСОБА_8

Відчувши удар в спину, потерпілий ОСОБА_9 повернувся обличчям до ОСОБА_8 , яка, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на заподіяння смерті потерпілому, з метою доведення свого злочинного наміру до кінця, умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, кухонним ножем, який тримала у правій руці, нанесла ще один удар, в область грудної клітини зліва ОСОБА_9 , який перебував обличчям до ОСОБА_8 .

Після останнього удару потерпілий ОСОБА_9 втратив свідомість і впав у цій кімнаті.

Своїми умисними діями ОСОБА_8 спричинила потерпілому, згідно висновку судово-медичного експерта № 630 від 25.08.2023, тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини, лівобічного гемопневматороксу, підшкіряної емфіземи грудної клітини зліва, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень та сліпого колото-різаного поранення спини, яке відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Смерть ОСОБА_9 не настала з причин, які на залежали від волі ОСОБА_8 , оскільки потерпілому своєчасно була надана кваліфікована медична допомога лікарями швидкої медичної допомоги.

По справі надійшли апеляційні скарги:

-захисника ОСОБА_7 , в якій він просить вирок відносно ОСОБА_8 змінити в частині призначеного покарання, застосувавши ст. 69 КК України та призначити покарання нижчого від найнижчої межі встановленої санкцією ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України. Суд першої інстанції при призначенні покарання не в повні мірі вивчив докази характеризуючи особистість ОСОБА_10 , а саме те що вона за своїм психічним станом в період інкримінованого її злочину не була здатна в повній мірі усвідомлювати свої дії і керувати ними, що є суттєвою пом`якшувальною обставиною при постановлені вироку. Крім того ОСОБА_8 визнала свою вину у інкримінованому злочині.

-обвинуваченої ОСОБА_8 , яка не оспорюючи обставин справи, просить змінити строк призначеного покарання, оскільки вона є інвалідом дитинства 2 групи.

Заслухавши доповідача, сторони по справі, дослідивши матеріали кримінального провадження колегія суддів приходить до наступного.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченої та кваліфікація дій ОСОБА_8 ніким не оскаржується, а тому на підставі ч. 1 ст. 404 КК України апеляційним судом не перевіряються.

Призначене обвинуваченій покарання в повному обсязі відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

Так, ОСОБА_8 раніше не судима, вчинила злочин, який у відповідності до ст.12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, а саме закінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Обставиною, що пом`якшують покарання судом першої інстанції визнане щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Таким чином, суд першої інстанції дослідивши всі обставини справи, за своїм внутрішнім переконанням, призначив обвинуваченій покарання, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу ОСОБА_8 та обставин, що пом`якшують покарання.

Обговорюючи доводи захисту про застосування до обвинуваченої ОСОБА_8 вимог ст. 69 КК України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті.

Однак судом першої інстанції визнана лише одна обставина, що пом`якшує покарання, тобто відсутня обов`язкова умова застосування даної норми кримінального закону. Крім того, суд першої інстанції призначив мінімальне покарання обвинуваченій ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Колегія суддів зазначає, що апелянт, як на підставу пом`якшення покарання обвинуваченій ОСОБА_8 посилається на те що вона є інвалідом 2 групи. Ці обставини існували і на момент вчинення інкримінованого злочину та були враховані судом першої інстанції при обранні покарання, а відтак вони очевидно не утворюють жодних моральних запобіжників при обранні обвинуваченою моделі поведінки.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що визначене судом покарання є справедливим та співмірним вчиненому злочину, підстав для застосування ст. 69 КК України не вбачається, а тому апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а вирок без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404-407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2024 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченої та її захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набуває чинності негайно та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк, з дня вручення йому копії ухвали.

Судді