Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.09.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника-адвоката ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження 11-сс/4806/615/24 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.08.2024.

Цією ухвалою з урахуванням ухвали від 28.08.2024 про виправлення описки, задоволено клопотання слідчого СВ Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області про застосування запобіжного заходу та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 16.09.2024 без визначення розміру застави, щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Каховка Херсонської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», з середньою освітою, одруженого, учасника бойових дій, раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

Клопотання слідчого мотивовано тим, що СВ Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0001685, відомості про яке 23.08.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 296 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що 22.08.2024, точного часу на даний момент органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_9 , спільно з іншими йому раніше знайомими п`ятьма особами, а саме: ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , приїхали з м. Київ до м. Ужгорода, на автомобілі марки «Opel» моделі «Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_2 , білого кольору.

23.08.2024 близько 08 год 30 хв, вказані шестеро осіб приїхали на автомобілі марки «Opel» моделі «Vivaro» до будинку АДРЕСА_2 , з метою відшукання «кол-центру», який на їхню думку повинен був там знаходитись. В той день, вказані особи були частково одягнуті у тактичний одяг кольору «хакі». Однак, за вказаною адресою знаходились приміщення, двері до яких були зачинені, тому вказані особи почали чіплятись до пересічних громадян, з метою з`ясування їхньої можливої причетності до вчинення шахрайських дій. Цього ж дня,

-2-

близько 08 год 50 хв за адресою АДРЕСА_2 , проходив ОСОБА_14 . У той час, у ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , виник спільний злочинний умисел, направлений на незаконне позбавлення волі ОСОБА_14 , вчинене за попередньою змовою групою осіб, оскільки вважали на той час, що ОСОБА_14 є учасником «кол-центру», який насправді ніякого відношення до злочинних дій не мав. ОСОБА_9 , реалізуючи свій злочинний умисел та діючи за попередньою змовою з іншими вищевказаними п`ятьма учасниками, підійшли до останнього, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх діянь, бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, застосовували до потерпілого фізичну силу, а саме в супереч волі ОСОБА_14 , під руки привели його до вищевказаного автомобіля «Opel» моделі «Vivaro», та всупереч його волі помістили до салону автомобіля, при цьому під час поміщення до автомобіля ОСОБА_9 та ОСОБА_15 , наносили по тулубу та голові потерпілого численні удари руками, які спричинили потерпілому фізичні страждання. Після того, як ОСОБА_14 всупереч його волі та із застосуванням насильства помістили до салону вищевказаного автомобіля, останньому почали показувати фотографії на мобільному телефоні, незнайомих йому дівчат та почали обвинувачувати його у причетності до незаконного функціонування «кол-центру», застосовуючи до нього психологічне насильство. Однак, потерпілий, не будучи учасником такого центру, повідомив, що вперше бачить даних дівчат, і що ніякого відношення до роботи «кол-центру» немає. Після чого, протримавши потерпілого в салоні автомобіля близько п`ять хвилин та не отримавши бажану інформацію, його відпустили і повідомили йому, що у випадку його звернення до поліції, він про це пожаліє.

23.08.2024 близько 09 год 20 хв за адресою АДРЕСА_3 , проходила ОСОБА_16 . У той час у ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , виник спільний злочинний умисел, направлений на незаконне позбавлення волі людини, вчинене за попередньою змовою групою осіб, оскільки на той час вважали, що ОСОБА_16 є учасником «кол-центру», яка насправді ніякого відношення до злочинних дій не мала. Так, ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх діянь, бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, реалізуючи свій злочинний умисел та діючи за попередньою змовою з іншими вищевказаними п`ятьма учасниками, різко вийшов з автомобіля марки «Opel» моделі «Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_2 та застосовував до потерпілої ОСОБА_16 фізичну силу, під руки проти її волі привели її до правих бокових дверей автомобіля «Opel» моделі «Vivaro», які допоміг відчинити ОСОБА_9 та всупереч її волі помістили до салону автомобіля. Після того, як ОСОБА_16 всупереч її волі та із застосуванням насильства, помістили до салону вищевказаного автомобіля, де застосовуючи погрози фізичного та психологічного насильства, просили останню повідомити дані організатора «кол-центру» та обвинувачувати її у причетності до незаконного функціонування такого центру. Однак, потерпіла, не будучи причетною до вчинення злочинних дій, повідомила, що відношення до роботи «кол-центру» немає. Після чого, протримавши потерпілу в салоні автомобіля близько 10 хв, її відпустили та повідомили їй, що у випадку її звернення до поліції, вона про це пошкодує.

23.08.2024 ОСОБА_7 затриманий в порядку ст. 208 КПК України та того ж дня повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

Необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий обґрунтував наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії нетяжких, за яке передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк до 5 років, а

-3-

також наявністю ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілих й свідків, вступати в поза процесуальні зв`язки з іншими учасниками, чим перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, з огляду на його попередні судимості, тому інший запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

В ухвалі слідчий суддя зазначив, що погоджується з обґрунтованістю підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України та існуванням заявлених ризиків, передбачених п. 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і що відомостей, які б свідчили про можливість гарантувати належну поведінку підозрюваного шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не встановлено. Водночас, при застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя врахував і дані про особу підозрюваного, який є військовослужбовцем, УБД, має фактичне та зареєстроване місце проживання, одружений. Також судом враховано, що ОСОБА_7 судимий 20.08.2015 Каховським міським судом Херсонської області за ч. 1 ст. 185, ст. 105 КК України до примусових заходів виховного характеру у виді попередження; 12.02.2016 Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 69, 75, 104 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки з іспитовим строком на 02 (два) роки; 23.07.2017 Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки 01 (один) місяць; 27.03.2017 Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки 01 (один) місяць та звільнений від відбування покарання умовно-достроково 04.09.2019. Крім того, слідчий суддя взяв до уваги те, що ОСОБА_7 підозрюється у незаконному позбавленні волі, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням потерпілим фізичних страждань та дійшов висновку про відсутність підстав для визначення застави.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 просить скувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід, не пов`язаний з позбавлення волі, а саме особисте зобов`язання. Вважає ухвалу незаконною та не обґрунтованою, а викладені у ній висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам. ОСОБА_7 вважається таким, що раніше не судимий, а за злочин у вчиненні якого він підозрюється, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років, що унеможливлює застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Крім того, ОСОБА_7 не переховувався від органу досудового розслідування чи суду, не перешкоджав кримінальному провадженню та йому не повідомлено про підозру у вчиненні інших злочинів. ОСОБА_7 не порушував та не має наміру порушувати свої процесуальні обов`язки, у тому числі переховуватися від органу досудового розслідування та суду чи незаконно впливати на учасників кримінального провадження, що свідчить про відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. ОСОБА_7 має постійне місце проживання, стійкі соціальні зв`язки, одружений, є військовослужбовцем, учасником бойових дій, вважається не судимим, а тому застосування виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необґрунтованим.

Судове провадження розглядається за відсутності підозрюваного, неявка якого з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що підозрюваний належним чином повідомлений про час та місце

-4-

розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, заяв про відкладення її розгляду не подавав. Також приймається до уваги те, що захисник не заперечувала проти розгляду апеляційної скарги у відсутності підозрюваного ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника-адвоката ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу, промову прокурора на заперечення доводів апеляційної скарги, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_6 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

За приписами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 цього Кодексу.

В порядку ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного,

-5-

обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити,чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини,які свідчать про: 1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати,що існує хоча б один із ризиків,передбачених ст. 177КПК України,і на які вказує слідчий,прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя повною мірою дотримався вказаних вимог закону при розгляді клопотання про обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Розглядаючи дане клопотання, слідчий суддя належно дослідив та перевірив наведені у ньому доводи щодо обґрунтованості підозри та наявності ризиків, які власне викликали необхідність вжити заходи для забезпечення кримінального провадження шляхом застосування підозрюваній особі запобіжного заходу.

Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що СВ Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0001685, відомості про яке 23.08.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 296 КК України.

23.08.2024 ОСОБА_7 затриманий в порядку ст. 208 КПК України та того ж дня повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 26.08.2024 за клопотанням слідчого щодо ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

При вирішенні питання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено доведеність слідчим обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав уважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Висновок слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і такий висновок підтверджується перевіреними слідчим суддею доказами, яким дана належна оцінка.

Відповідно до положень ст. 177, 183 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання переховування від органів досудового розслідування чи вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків та інших учасників у цьому кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

-6-

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити вище вказані дії.

Як встановив слідчий суддя і це підтверджується матеріалами судового провадження, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, поряд з тим встановлено, що перебуваючи на волі, ОСОБА_7 , з метою ухилення від кримінальної відповідальності, може незаконно впливати на потерпілих й свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про наявність існування ризиків, передбачених п. 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вагомість наявних доказів на підтвердження обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, на цій стадії досудового розслідування доведена слідчим і прокурором та сумнівів у колегії суддів щодо їх повноти та достатності не викликає.

Наявні докази, які містяться в матеріалах судового провадження дають підстави вважати, що підозра у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, на цій стадії досудового розслідування є підтвердженою. В ході кримінального провадження обставини, які мають бути достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_7 у вчиненні даного кримінального правопорушення на момент вручення були наявними і підтверджуються доказами, зібраними у ході досудового розслідування, зокрема: протоколом прийняття заяви від 23.08.2024; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_16 від 23.08.2024; протоколом впізнання особи за фотознімками від 24.08.2024; протоколом огляду відеозапису від 24.08.2024; протоколом прийняття заяви від 23.08.2024; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_14 від 24.08.2024; протоколом впізнання особи за фотознімками від 24.08.2024; протоколом прийняття заяви від 23.08.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 23.08.2024; протоколом впізнання особи за фотознімками від 24.08.2024; протоколом затримання особи від 23.08.2024 та іншими матеріалами судового провадження.

Разом з тим, перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів виходить з того, що сукупність матеріалів кримінального провадження на даній стадії досудового розслідування, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Така позиція суду випливає й із практики Європейського Суду з прав людини про те, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Слідчим у кримінальному провадженні надано докази, які на даній стадії досудового розслідування є достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_7 . Однак, дослідження доказів з метою визнання їх такими, що можуть бути покладені в основу винуватості особи у вчиненні того чи іншого злочину відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

З огляду на викладене, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, обставини його вчинення, його суспільну небезпечність, існуючі в даному провадженні ризики, особу

-7-

підозрюваного, апеляційний суд приходить до висновку, що слідчим та прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції доведена неможливість застосування відносно підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу, що в своїй ухвалі при застосуванні відносно підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу обґрунтовано прийняв до уваги слідчий суддя.

Крім того, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України взяття під варту як запобіжний захід може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

При цьому, всупереч доводів апеляційної скарги, слідчим суддею правомірно враховано те, що ОСОБА_7 судимий 20.08.2015 Каховським міським судом Херсонської області за ч. 1 ст. 185, ст. 105 КК України до примусових заходів виховного характеру у виді попередження; 12.02.2016 Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 69, 75, 104 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки з іспитовим строком на 02 (два) роки; 23.07.2017 Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки 01 (один) місяць; 27.03.2017 Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки 01 (один) місяць та звільнений від відбування покарання умовно-достроково 04.09.2019. У зв`язку з чим доводи захисника про відсутність у ОСОБА_7 судимості, не ґрунтуються на фактичних обставинах кримінального провадження.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника на предмет відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд вважає, що з огляду на характер та конкретні обставини кримінального правопорушення такі існують та доводяться відповідними доказами. Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження факти та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 може незаконно впливати на потерпілих й свідків у кримінальному провадженні, вступати в поза процесуальні зв`язки з іншими підозрюваними, чим перешкоджатиме кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегією суддів під час апеляційного розгляду не встановлено.

Щодо посилання захисника на дані про особу підозрюваного, зокрема про наявність постійного місця проживання, стійких соціальних зв`язків, статусу одруженого, військовослужбовця, учасника бойових дій, то на думку апеляційного суду, вони не є визначальними аргументами для обрання підозрюваному ОСОБА_7 більш м`якого виду запобіжного заходу, оскільки не зменшують встановлені ризики та не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Більш того, посилання захисника-адвоката ОСОБА_6 на дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 були предметом розгляду та вирішення слідчого судді й на думку апеляційного суду, з огляду на суспільну небезпечність інкримінованого кримінального правопорушення та даних про його особу, вони не є визначальними аргументами для обрання підозрюваному ОСОБА_7 більш м`якого виду запобіжного заходу, оскільки не зменшують встановлені ризики та не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Також апеляційний суд бере до уваги і те, що у матеріалах судового провадження відсутні й стороною захисту не надано докази про наявність у підозрюваного ОСОБА_7 будь-яких захворювань, які б свідчили про неможливість тримання його під вартою в умовах ізоляції від суспільства.

-8-

Таким чином, наведені захисником в апеляційній скарзі доводи про наявність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, були предметом перевірки та розгляду слідчим суддею і підстав для їх задоволення не встановлено.

Колегія суддів приходить до висновку про доведеність органом досудового розслідування на цій стадії досудового розслідування обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, наявності в зазначеному провадженні ризиків передбачених ст. 177 КПК України, а також те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним вище ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

При прийнятті рішення апеляційний суд враховує те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 60 рішення ЄСПЛ «Боротюк проти України», а тому апеляційний суд вважає необхідним обрання на даній стадії досудового розслідування підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання існуючим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, що, всупереч тверджень захисника, узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону та правовими позиціями ЄСПЛ.

Також, положенням п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або з погрозою його застосування.

Таким чином, на переконання колегії суддів, при обранні підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею правомірно не визначено розмір застави, враховуючи положення п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, з огляду на те, що кримінальне правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_7 , вчинене із застосуванням насильства, а також з огляду на те, що покладення на підозрюваного процесуальних обов`язків, передбачених запобіжним заходом у виді застави, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, а відтак не мінімізує вищевказані ризики для кримінального провадження.

Порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає.

Таким чином, рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, вирішено з дотриманням вимог ст. 177, 178, 182, 183 КПК України, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною захисту не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

-9-

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.08.2024 щодо ОСОБА_8 , - без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді