Номер провадження: 11-кп/813/1784/24
Справа № 946/2538/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03 квітня 2024 року, у кримінальному провадженні №0000060 внесеному до ЄРДР 06 лютого 2024 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, неодруженого, особи на піклуванні відсутні, не працюючого, не судимого,

-у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України,-

установив:

Зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Зазначеним вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено йому покарання у виді штраф у розмірі три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 51000 (п`ятдесят одна тисяча ) гривня.

Вироком виришено питання щодо стягнення процесуальних витрат та долю речоих доказів.

Відповідно до вироку суду першої інстанції, 05 лютого 2024 року о 18 годині 48 хвилин, за адресою АДРЕСА_2 ОСОБА_8 під час проведення особистого обшуку незаконно зберігав без мети збуту два пакета з психотропною речовиною, обіг якої заборонено PVP із загальним кількісним вмістом 1,386 грама.

Своїми діями ОСОБА_8 вчинив незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Вимоги апеляційної скарги.

Не оспорюючи вирок районного суду в частині доведеності вини обвинуваченого та кваліфікації його дій, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що районний суд, ухвалюючи вирок, не сформулював обвинувачення, у якому ОСОБА_8 визнаний винуватим, тобто, допустив істотне порушення вимог КПК України.

Так, суд першої інстанції визнав ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, за кваліфікуючими ознаками: незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту. Проте, при викладенні формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд не зазначив фактичні обставини правопорушення щодо незаконного придбання ОСОБА_8 психотропної речовини, які б давали підстави для кваліфікації дій обвинуваченого за кваліфікуючою ознакою «незаконне придбання психотропної речовини без мети збуту».

Враховуючи наведене, прокурор просить вирок суду першої інстанції змінити в частині формулювання обвинуваченого. Доповнити мотивувальну частину вироку наступним: « ОСОБА_8 , не маючи на те спеціального дозволу, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 05.02.2024 на вул. Шевченка в місті Ізмаїлі Одеської області придбав шляхом знахідки особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, яку в подальшому зберігав при собі для особистого вживання без мети збуту».

В іншій частині вирок залишити без змін.

Позиції учасників судового розгляду

Обвинувачений та захисник про місце та дату судового засідання повідомлені належним чином (а.с.138-139 т.1), з клопотанням про відкладання справи не зверталися.

Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Вислухавши думку прокурора, яка вважала за можливим проводити розгляд справи за відсутності обвинуваченого та його захисника, апеляційний суд дійшов висновку розглядати апеляційну скаргу за відсутності останніх, оскільки апеляційним судом вжиті всі можливі заходи для повідомлення сторони захисту про призначення судового засідання в апеляційному суді, а сторона обвинувачення не ставить питання щодо погіршення становища обвинуваченого.

Прокурор підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача та учасників судового засідання, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку про таке.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги, але положеннями ч. 2 цієї ж статті передбачено, що суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ст. 374 КПК у мотивувальній частині обвинувального вироку, у разі визнання особи винуватою зокрема, має бути чітко сформульовано обвинувачення, яке визнається судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення злочину та його наслідків, форми вини і мотивів злочину тощо, а також доказів, якими суд обґрунтовує свої висновки, обставин, що визначають ступінь тяжкості вчиненого злочину, пом`якшують або обтяжують покарання.

Зазначених вимог кримінального процесуального закону під час судового розгляду та постановленні вироку місцевий суд не дотримався, що у відповідності до положень п.3 ч.1 ст.409 КПК, тягне за собою скасування вироку.

Апеляційний суд визнає слушними доводи сторони обвинувачення щодо істотного порушення судом вимог кримінального процесуального закону, які полягають у тому, що суд першої інстанції в мотивувальній частині вироку не сформулював обвинувачення, визнаного судом доведеним за результатами судового розгляду.

Положеннями ч.1 ст.91 КК визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Серед іншого у кримінальному провадженні підлягають доказуванню винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог п.2 ч.3 ст.374 КПК у разі визнання особи винуватою в мотивувальній частині вироку зазначаються, у тому числі, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу, що правильне відображення фактичних обставин кримінального правопорушення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків суду про доведеність винуватості особи, але й для реалізації права на захист. Адже фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правову норму, порушення якої інкриміновано обвинуваченому. Тому наведені у вироку фактичні дані в своїй сукупності мають давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Як свідчить зміст мотивувальної частини оскарженого вироку, який ухвалений у порядку спрощеного провадження, ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, за кваліфікуючими ознаками: незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту. Суд першої інстанції дійшов висновку, про те, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення за таких обставин.

05 лютого 2024 року о 18 годині 48 хвилин за адресою АДРЕСА_2 ОСОБА_8 під час проведення особистого обшуку незаконно зберігав без мети збуту два пакета з психотропною речовиною, обіг якої заборонено PVP із загальним кількісним вмістом 1,386 грама.

Водночас, в обвинувальному акті сторона обвинувачення інкримінувала наступне обвинувачення: ОСОБА_8 не маючи на те спеціального дозволу, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 05.02.2024 року на вул. Шевченка в місті Ізмаїлі Одеської області придбав шляхом знахідки особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, яку в подальшому зберігав при собі для особистого вживання без мети збуту.

Працівниками Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області 05.02.2024 в період часу з 18:39 години по 18:48 годину, в ході проведення огляду місця події - ділянки місцевості навпроти будинку N АДРЕСА_2 , виявлено та вилучено кристалічну речовину бежевого кольору в двох пакетах, яка містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, загальний кількісний вміст якої склав 1,386 г, яку ОСОБА_8 самостійно видав на законну вимогу співробітників поліції.».

Тобто, всупереч вимогам п.2 ч.3 ст.374 КПК, в мотивувальній частині вироку, суд не сформулював повністю обвинувачення, яке було визнано судом доведеним за результатами судового розгляду в межах обвинуваченого акта, а лише зазначив про частину обвинувачення та змінив предмет кримінального правопорушення, що фактично унеможливлює розуміння того, які обставини були встановлені судом за результатами розгляду кримінального провадження у спрощеному провадженні.

У зв`язку з відсутністю в мотивувальній частині вироку чіткого формулювання обвинувачення, вирок суду не може вважатися таким, що відповідає вимогам процесуального закону.

Апеляційний суд звертає увагу, що правова позиція щодо неприпустимості спрощення формулювання обвинувачення та відсутності у вироку формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним, неодноразово висловлювалась в рішеннях суду касаційної інстанції, зокрема: в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 січня 2016 року по справі №5-98км16; в постанові Верховного Суду від 01 березня 2018 року по справі №466/9158/14-к (провадження №51-645 км18); в постанові Верховного Суду від 22 березня 2018 року по справі №521/11693/16-к (провадження №51-380 км17).

Допущені судом першої інстанції порушення вимог ст.374 КПК не можуть бути усунені шляхом зміни вироку або ухвалення нового вироку апеляційним судом, оскільки відповідно до змісту мотивувальної частини оскарженого вироку суду, не вбачається які обставини, зокрема який повний обсяг обвинувачення було встановлено судом першої інстанції за результатами судового розгляду.

Крім того, апеляційний суд вважає, що відсутність в оскарженому вироку чіткого формулювання обвинувачення, яке визнано судом доведеним за результатами судового розгляду, є порушенням прав обвинуваченого, які регламентовані ст.42 КПК, що в силу положень ст.412 КПК, також визнається судом істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що оскаржений вирок суду за змістом та формою не відповідає вимогам ст.ст.370, 374 КПК та загальним засадам кримінального провадження, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Колегія суддів вважає, що встановлені порушення, які допущені судом першої інстанції при ухвалені вироку, з урахуванням положень ст.ст. 2, 7, 9, 409, 412, 415 КПК, є істотними та такими, що тягнуть за собою скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

При цьому, колегія суддів враховує положення ч.1 ст.412 КПК, відповідно до яких істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Водночас згідно положень п.1 ч.1 ст.415 КПК суд апеляційної інстанції скасовує вирок і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другою статті 412 цього Кодексу.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне застосовувати загальні засади кримінального провадження, а саме верховенство права.

Відповідно ст. 8 КПК кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і застосовується цей принцип з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Колегія суддів також виходить з положень ч.1 ст.9 КПК, з яких вбачається, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, тобто суд під час розгляду кримінального провадження повинен дотримуватися законності.

В той же час, відповідно до положень ч.6 ст.9 КПК, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Тобто, значення загальних засад кримінального провадження, як норм вищого ступеня нормативності, є підґрунтям для тлумачення норм кримінального процесуального права та подолання прогалин у правовому регулюванні кримінальних процесуальних правовідносин.

Таким чином, оскільки судом першої інстанції при розгляді справи були порушені загальні засади кримінального провадження, а саме законність, то вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, в іншому складі суду.

Під час нового розгляду, суду першої інстанції, неухильно дотримуючись вимог КПК, необхідно звернути увагу на встановлені під час апеляційного розгляду та зазначені в ухвалі суду факти порушення вимог кримінального процесуального закону, провести судове провадження у відповідності до вимог КПК та прийняти за його результатами законне і обґрунтоване рішення, яке буде відповідати вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 413, 420, 421, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03 квітня 2024 року, у кримінальному провадженні №0000060 внесеному до ЄРДР 06 лютого 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, - скасувати.

Призначити новий судовий розгляд обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000060, внесеному до ЄРДР 06 лютого 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, у тому ж суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4