ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/7256/18
провадження № 1-кп/753/187/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2024 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,,

прокурора ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 ,

обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0004462, за обвинуваченням:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 257, ч. 3 ст. 27 п. п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115; ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 15 п. п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 309 КК України;

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за п. п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115; ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 15 п. п. 1, 5 ч. 2 ст. 115; ч. 2 ст. 15 п. п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115; ч. 4 ст. 296; ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 296; ст. 257; ч. 1 ст. 263 КК України;

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за п. п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115; ч. 2 ст. 15, п. п. 1, 5, ч. 2 ст. 115; ч. 2 ст. 15 п. п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115; ст. 257; ч. 1 ст. 263; ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 296 КК України;

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за п. п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115; ст. 257, ч. 1 ст. 263 КК України;

ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за п. п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115; ст. 257; ч. 4 ст. 296 КК України;

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за ч. 5 ст. 27 п. п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115; ст. 257 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебуває вказане кримінальне провадження.

Адвокат ОСОБА_8 звернулась до суду з клопотанням про зменшення розміру застави, застосованої до ОСОБА_11 , обґрунтоване наступним. Так, у одного із заставодавців було діагностовано онкозахворювання, у зв`язку з чим була проведена термінова операція. Це зумовило процеси, пов`язані з необхідністю отримання доступу до його коштів, які були внесені у вигляді часткової застави за обвинуваченого ОСОБА_11 . Наразі особа пройшла операційне втручання та проходить хіміотерапію та відповідно постопераційне лікування, тому ці обставини, які виникли нещодавно, змушують сторону захисту звернутись із відповідним клопотанням, оскільки підстави такого звернення не були предметом розгляду під час попередньо заявленого клопотання про скасування застави. Відтак, сторона захисту клопоче не про скасування застави, а про зменшення її розміру на суму внесену відповідним заставодавцем. Наголошувала на тому, що підставою для перегляду запобіжного заходу може бути не тільки процесуальна поведінка обвинуваченого, але якщо мова йде про заставу, то і матеріальне становище, особисті та сімейні обставини заставодавців. Просила врахувати, що внесені кошти на виконання запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 445 300 грн. безпосередньо належать ОСОБА_17 і були позичені у останнього його братом - обвинуваченим ОСОБА_11 . Звертала увагу суду, що позичені кошти перебувають під заставою вже два роки, що є досить не маленьким терміном і будь-яка особа має право та може розраховувати на адекватні строки повернення свого майна, якщо вказана сума не була звернена в дохід держави і обвинувачена особа не дала підстав сумніватися в її процесуальній поведінці, а тим більше враховуючи ситуацію зі здоров`ям заставодавця ОСОБА_17 .

Згідно норм чинного законодавства суд має право переглянути обраний запобіжний захід, незважаючи на те що застава є безстроковим запобіжним заходом. Разом з тим, існує механізм зменшення застави, враховуючи нерозумність строків судового розгляду.

Також адвокат зазначила, що на даний час у ОСОБА_11 є лише один обов`язок визначений ст. 42 КПК України - з`являтися до суду і вже два роки обвинувачений бездоганно його виконує. Навіть під час повномасштабного вторгнення рф на територію України та загрози окупації м. Києва, ОСОБА_11 не намагався покинути межі Києва. Жодного відкладення судового засідання по вині ОСОБА_11 та безпідставної неявки останнього до суду не було зафіксовано. Відповідно особа демонструє зразкову процесуальну поведінку протягом тривалого періоду. При цьому заставодавець ОСОБА_17 позбавлений можливості звернутись в приватну клініку у зв`язку з браком коштів, останній є пенсіонером, відтак в його розпорядженні лише пенсійне забезпечення від держави, оскільки свої заощадження він вніс під заставу свого брата.

Захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та обвинувачені ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 не заперечували проти задоволення вказаного клопотання.

Прокурор, думку якого підтримав представник потерпілого - ОСОБА_6 , заперечував проти задоволення клопотання, вказуючи, що ОСОБА_17 має процесуальний статус заставодавця передбачений нормами чинного КПК України в рамках даного кримінального провадження. Перед внесенням застави заставодавцем останньому роз`яснюються його права та обов`язки і він розуміє з якого приводу вносяться дані кошти та який строк цього внесення. Дане питання у разі не звернення застави в дохід держави може бути окремо вирішене в ході відшкодування завданої шкоди у разі відсутності застереження з боку заставодавця. Відтак, права та обов`язки заставодавця не були порушені, оскільки ОСОБА_17 розумів у зв`язку з чим він вносить дані кошти та в яких випадках вони можуть бути повернуті або звернуті в дохід держави. Прокурор наголошував, що вказана стороною захисту бездоганна процесуальна поведінка обвинуваченого ОСОБА_11 забезпечена виключно обраним судом запобіжним заходом, що діє на сьогодні та саме в тому розмірі. Крім того, стороною захисту не вказано для чого потрібні кошти, оскільки на даний момент операція проведена та хірургічне втручання відбулося.

Вислухавши думку учасників судового провадження щодо заявленого клопотання, суд приходить на наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів провадження до ОСОБА_11 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався в ході судового розгляду, із визначенням альтернативного запобіжного заходу - застави.

Як встановлено у відповідній ухвалі суду від 25.03.2022 року, при прийнятті рішення щодо запобіжного заходу судом було взято до уваги вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, а також практику Європейського суду з прав людини, повністю враховано обставини, визначені ст. 178 КПК України, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винними у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень, вік обвинувачених, стан їх здоров`я, який на цей час не перешкоджає перебувати під вартою, міцність соціальних зв`язків обвинувачених, їх репутацію. Також суд врахував характер, тяжкість і наслідки кримінального правопорушення, яке інкриміновано обвинуваченому ОСОБА_11 та оцінив ризики, визначені ст. 177 КПК України. Суд прийшов до висновку, що матеріали провадження містять дані, які доводять існування ризиків, зокрема ризик переховування від суду, а також врахував те, що на цей час не допитані потерпілі та свідки, що свідчить про те, що існує ризик незаконного впливу, зокрема, обвинуваченого ОСОБА_11 на цих осіб.

Разом з тим, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, який в своїх рішеннях вказував на необхідність обговорення можливості обрання альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою, враховуючи тяжкість та характер інкримінованих обвинуваченим злочинів, характеристику осіб обвинувачених, значну тривалість перебування обвинувачених під вартою, наявність вмотивованих та обґрунтованих клопотань обвинувачених та захисників про зміну запобіжних заходів, у тому числі на запобіжні заходу у виді застави, суд вважав за можливе визначити обвинуваченому ОСОБА_11 альтернативний запобіжний захід у виді застави в межах п. 3 ч. 5 ст. 183 КПК України.

У зв`язку із внесенням суми застави обвинувачений був звільнений з-під варти.

Крім того, 01.02.2024 судом було розглянуте клопотання захисника ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_8 , яка представляє інтереси заставодавців ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , про скасування запобіжного заходу, за результатами розгляду якого в задоволенні останнього було відмовлено. Суд дійшов відповідного висновку, оскільки наведені ризики продовжували існувати, були реальними, і тому жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зміг би запобігти наявним у справі ризикам з урахуванням обставин справи та даних щодо особи обвинуваченого, а також забезпечити належну процесуальну поведінку останнього.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України запобіжний захід є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Положеннями ч. 1, ч. 2 ст. 331 КПК України визначено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам того, що останній переховуватиметься від органів досудового розслідування та/або суду; знищить, сховає або спотворить будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливатиме на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином; вчинить інше кримінальне правопорушення чи продовжить кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. При цьому, ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності здійснення обвинуваченим вищеперерахованих дій.

Відповідно до приписів ст. 194 КПК України запобіжний захід може бути застосований до особи виключно у випадку, якщо буде доведено обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Відтак, для зміни запобіжного заходу стороні захисту необхідно довести те, що обставини, наведені у ст. 194 КПК України, та які враховувались судом при застосуванні запобіжного заходу, зникли або ж зменшилися настільки, що подальше застосування раніше обраного запобіжного заходу та/або додаткових обов`язків є безпідставним.

Щодо посилання сторони захисту на належну процесуальну поведінку ОСОБА_11 з часу набуття ним процесуального статусу у справі, як на підставу для твердження про відсутність ризику переховування, та, як наслідок, можливості зміни запобіжного заходу шляхом зменшення суми застави, колегія суддів зазначає наступне.

Застава є запобіжним заходом, тобто заходом процесуального примусу, метою якого є запобігання ризикам, встановленим судом під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Відповідно до ч. 8 ст. 182 КПК України у випадку порушення підозрюваним/ обвинуваченим покладених на нього обов`язків при застосуванні запобіжного заходу, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Таким чином, застава у визначеному розмірі фактично забезпечує виконання особою покладених на неї процесуальних обов`язків та є засобом запобігання перешкоджанню підозрюваним/ обвинуваченим кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зважаючи на вказане, на переконання суду, відсутність з боку обвинуваченого будь-яких порушень чи створення перешкод для кримінального провадження, в тому числі не вчинення ним дій, направлених на переховування від суду, не є беззаперечним твердженням відсутності ризику переховування. На переконання колегії суддів, відсутність будь-яких порушень свідчить саме про те, що застосований запобіжний захід є дієвим, та таким, що в достатній мірі забезпечує належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Водночас надаючи оцінку відсутності ризику переховування обвинуваченого ОСОБА_11 , який, на твердження сторони захисту, також відсутній з огляду на тривале застосування до останнього заходу забезпечення, колегія суддів констатує, що хоча в судовому засіданні і не встановлено порушення обвинуваченим будь-яких процесуальних обов`язків та поведінка останнього не викликає зауважень з боку прокурора та занепокоєння суду на даній стадії кримінального провадження, проте враховуючи факт перебування судового розгляду на стадії дослідження доказів, на переконання суду, зазначений ризик в певній мірі зростає з наближенням часу прийняття по справі кінцевого рішення, де буде вирішуватися питання винуватості ОСОБА_11 чи відсутності в діях обвинуваченого складу інкримінованих кримінальних правопорушень.

Колегія суддів наголошує, що у випадку застосування до підозрюваного/обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави, відповідно до приписів ст. 182 КПК України, внесення застави заставодавцем є його правом, як у випадку застосування запобіжного заходу у вигляді застави як основного запобіжного заходу, так і у випадку, коли заставу визначено в якості альтернативного запобіжного заходу до тримання під вартою. Таким чином, внесення заставодавцем грошових коштів в якості застави за підозрюваного/обвинуваченого є актом добровільної волі такої особи (фізичною або юридичної). Особа не може бути визнана заставодавцем усупереч її бажанню.

При цьому, відповідний статус заставодавця не вичерпується лише фактом внесення визначеної грошової суми, оскільки погоджуючись внести заставу, особа автоматично погоджується мати відповідні обов`язки як заставодавця протягом дії цього запобіжного заходу. Разом з цим, така особа несе і ризик втрати внесених нею коштів у випадку невиконання підозрюваним/обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

Крім того, представником заставодавця не було надано жодних документальних підтверджень понесених ОСОБА_17 витрат у зв`язку з лікуванням хвороби останнього.

З огляду на вищезазначене у заставодавця відсутні підстави очікувати, що грошові кошти, внесені ним у якості застави за підозрюваного/обвинуваченого, будуть йому обов`язково повернуті у найкоротший строк за нього бажанням до припинення дії запобіжного заходу у вигляді застави. Законодавцем не зроблено винятків повернення заставодавцю застави, у випадку зміни відносин між заставодавцем та підозрюваним/обвинуваченим, виникненням між ними цивільно-правових відносин та неможливості їх виконати з будь-якої сторони, зміни матеріального становища заставодавця, погіршення стану здоров`я чи виникнення в сім`ї останнього будь-яких інших не передбачуваних випадків.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що в судовому засіданні не встановлено підстав для зменшення розміру застави

ОСОБА_11 огляду на викладене підстав для задоволення поданого клопотання не вбачається.

Керуючись статтями 331 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання про зменшення раніше визначеного розміру застави ОСОБА_11 - відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали може бути включене до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Головуючий

Судді