У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Великоберезнянського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0001957, відомості про яке 07.10.2024 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Великоберезнянського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0001957, відомості про яке 07.10.2024 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що 07 жовтня 2024 року близько 03 години 30 хвилин невстановлені особи чоловічої статі, діючи умисно, відкрито, знаходячись між будинками АДРЕСА_1 , шляхом ривка викрали від ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 жіночу сумку в середині якої знаходився гаманець з грошовими коштами в сумі близько 3000 гривень, мобільний телефон марки Xiaomi Redmi 9A, ІМЕІ НОМЕР_1 , банківська картка «Приватбанку».

07 жовтня 2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в присутності законного представника, у приміщенні Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області надав до огляду грошові кошти в сумі 400 гривень, а саме дві купюри номіналом 200 гривень, серійні номери: ДА3773963; ЕЄ7173242. Грошові кошти виявлені в ході огляду вилучені та упаковано до спецпакету Національної поліції України № PSP2143790.

Грошові кошти, видані до огляду ОСОБА_5 07 жовтня 2024 року, повністю підпадають під ознаки майна, яке являється речовим доказом в кримінальному провадженні, та повністю відповідають критеріям майна, на яке може бути накладено арешт, визначеним ст.170 КПК України.

На підставі наведеного, просить накласти арешт на грошові кошти, а саме: дві купюри номіналом 200 гривень, серійні номери: ДА3773963; ЕЄ7173242, видані до огляду ОСОБА_5 07 жовтня 2024 року.

Прокурор в судове засідання не з`явився, при цьому подав заяву, згідно з якої просить клопотання про арешт майна розглянути без його участі, задовольнити таке.

Власник майна у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату та час розгляду клопотання.

Розглянувши клопотанням про накладення арешту на майно, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером кримінального провадження 0001957, підтверджено, що органом досудового розслідування Ужгородським РУП ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.10.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Згідно протоколу огляду місця події від 07.10.2024 слідчим було оглянуто дві купюри номіналом 200 гривень, серійні номери: ДА3773963; ЕЄ7173242, видані до огляду ОСОБА_5 .

Постановою старшого слідчого СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області капітаном поліції ОСОБА_6 від 07.10.2024 вищевказані вилучені речі визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Згідно зі ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

При цьому за загальними правилами застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначеними ст. 132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, а застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК України).

За приписами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Враховуючи подані докази, слідчий суддя вважає, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні, а також те, що може бути виконане завдання арешту, передбачене ч. 1 ст. 170 КПК України, тобто запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження з метою забезпечення збереження речових доказів, задля захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, його перебування на зберіганні у третіх осіб створює високі ризики до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, передачі вказаного майна, що, своє чергою, унеможливить виконання завдань кримінального провадження, передбачених ч. 1 ст. 2 КПК України, мету - арешту майна - збереження речових доказів, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Великоберезнянського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0001957, відомості про яке 07.10.2024 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України задовольнити.

Накласти арешт на грошові кошти, а саме: дві купюри номіналом 200 гривень, серійні номери: ДА3773963; ЕЄ7173242, видані до огляду ОСОБА_5 07 жовтня 2024 року.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1