ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа: № 642/4403/24 Головуючий І інстанції: ОСОБА_1
Провадження: № 11-сс/818/887/24 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: застосування запобіжного
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 29 07 2024 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Вказаною ухвалою залишено без задоволення клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді домашнього арешту у період часу з 22-00 години по 05-00 годину за адресою: АДРЕСА_1 до 27 09 2024 року включно та покладено обов`язки, передбачені чинним законодавством.

Встановлено строк дії ухвали до 27 09 2024 року.

Виконання ухвали доручено органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить про скасування ухвали та про постановлення нової, якою просить задовольнити клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 .

Вважає ухвалу слідчого судді незаконною, яка підлягає скасуванню через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог вказує, що під час досудового розслідування було встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України. Проте, слідчим суддею безпідставно та без належного обґрунтування зазначено про недоведеність ризику, передбаченого п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Вказує, що слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 10 років, що свідчить про те, що перебуваючи на свободі підозрюваний зможе переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, наголошує на тому, що через відсутність офіційного працевлаштування та постійного доходу, не виключена імовірність продовження ОСОБА_7 своєї злочинної діяльності, шляхом вчинення інших кримінальних правопорушень.

Апелянт зазначив, що поінформованість підозрюваного щодо місць проживання свідків у кримінальному провадженні, може стати підґрунтям для незаконного впливу на них, шляхом залякування з метою зміни чи відмови від свідчень.

Враховуючи викладене, прокурор вважає, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення та існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України свідчить про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж зазначені у клопотання слідчого.

Позиції учасників апеляційного провадження.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції прокурор просив про задоволення його апеляційної скарги з посиланням на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді.

Підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вважаючи її вимоги безпідставними та просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю доповідача, доводи прокурора, думку підозрюваного та його захисника, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.

Статтею 370 КПК України визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно вимог ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Статтею 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З матеріалів справи вбачається, що слідчим відділом ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001231 від 27 07 2024 року за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи злочинний намір, спрямований на умисне знищення або пошкодження майна, належного військовослужбовцям, із хуліганських спонукань та з мотивів неприязних відносин до осіб вказаної категорії, за невстановлених під час досудового розслідування обставин, заздалегідь приготував пляшку із легкозаймистою сумішшю та невстановлений в ході досудового розслідування засіб для розпалювання вогню, після чого, реалізуючи свій злочинний намір, 26 07 2024 у нічний час вирушив по території Холодногірського району м. Харкова, підшукуючи автомобілі, які за зовнішніми ознаками можуть належати військовим особам з метою їх подальшого підпалу.

26 07 2024 приблизно о 03-45 годині ОСОБА_7 , перебуваючи поруч із будинком АДРЕСА_2 , побачив припаркований автомобіль «Land Rover Range Rover», державний номерний знак НОМЕР_1 (VIN НОМЕР_2 ) камуфляжного кольору, та, розуміючи, що даний транспортний засіб за зовнішнім виглядом належить військовій особі, реалізуючи свій протиправний злочинний намір, спрямований на умисне пошкодження чужого майна шляхом підпалу, підійшов до автомобіля Land Rover Range Rover», державний номерний знак НОМЕР_1 (VIN НОМЕР_2 ) камуфляжного кольору, який перебуває у користуванні ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та, використовуючи заздалегідь підготовлену пляшку із легкозаймистою сумішшю, діючи умисно, із хуліганських спонукань, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, вилив її вміст на переднє лобове скло та капот вищевказаного автомобіля, та за допомогою невстановленого в ході досудового розслідування засобу для розпалювання вогню, яке приніс з собою, підпалив даний транспортний засіб, який перебуває у користуванні ОСОБА_9 , в результаті чого відбулось займання автомобіля та відбулось його вигорання, внаслідок чого ОСОБА_9 було спричинено матеріальну шкоду, сума якої наразі встановлюється.

Таким чином, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, тобто умисне пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу.

27 07 2024 ОСОБА_7 згідно вимог ст. ст. 42, 276 - 278 КПК України повідомлено про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

У зв`язку з вищевикладеним, з метою виконання підозрюваним ОСОБА_7 , покладених на нього процесуальних обов`язків, слідчий вважав, що обрання більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить досягнення мети кримінального провадження, а також запобігання зазначеним у клопотанні ризикам та просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Вирішуючи питання про обрання виду запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 , слідчий суддя вважав обґрунтованою підозру, повідомлену останньому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України,а також врахував вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення та особу підозрюваного, який є особою раніше не судимою, неодружений, непрацюючий, проживає разом із батьками та має молодий вік.

Крім того, слідчий суддя дійшов висновку, що ризик, передбачений п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України на який посилається сторона обвинувачення відносно ОСОБА_7 є лише припущенням та нічим не підтверджується.

Вважаючи ж доведеними наявність ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя констатував, що прокурором не було доведено того факту, що більш м`який запобіжний захід не зможе їм запобігти та дійшов висновку щодо необхідності застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту на певний період доби.

Проте, на переконання колегії судів посилання слідчого судді щодо недоведеності слідчим та прокурором ризику, передбаченого п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України є безпідставним, враховуючі, що підозрюваний ОСОБА_7 не має законних джерел заробітку, офіційно не працевлаштований, а припинення протиправної діяльності обвинуваченого не було добровільним, що свідчить про відсутність у останнього осуду своєї протиправної поведінки та не виключає схильність його свідомості до вчинення аналогічних діянь.

Крім того, надаючи характеристику особі підозрюваного, колегія суддів не може залишити поза увагою той факт, що дії ОСОБА_7 у вчиненні яких останній обґрунтовано підозрюється, були направлені саме проти майна військового, результатом чого могла стати дестабілізація ситуації в Україні, яка на даний час і так переживає тяжкий період, зумовлений військовою агресією рф.

Більш того, своїми протиправними умисними діями підозрюваним було завдано матеріальної шкоди, сума якої на даний час хоча і не встановлена, проте вона є очевидною.

На підставі викладеного, колегія суддів переконана, що застосування до ОСОБА_7 іншого запобіжного заходу крім тримання під вартою є недостатнім, недоцільним та таким, що створить в очах суспільства уяву безкарності та свавілля.

Разом з цим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Вирішуючи питання про визначення ОСОБА_7 розміру застави, колегія суддів виходить з наступного.

Розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (частина 4 статті 182 КПК). Розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина 5 статті 182 КПК). У виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина 5 статті 182 КПК).

Так, із структури статті 5 Конвенції, в цілому, та її пункту 3, зокрема, випливає, що застава може вимагатись лише до тих пір, поки існують причини, що виправдовують затримання (§ 42 рішення ЄСПЛ у справі Musuc v. Moldova від 06.11.2007, заява №. 42440/06). Влада повинна бути уважною у встановленні відповідної застави, як і у вирішенні питання про необхідність продовження ув`язнення обвинуваченого. Більше того, сума застави повинна бути належним чином обґрунтована в рішенні суду, а також повинно бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого (рішення ЄСПЛ у справі Mangouras v. Spain, заява № 12050/ 04, § 79). У рішенні ЄСПЛ у справі Punzelt v. Czech Republic від 25.04.2000 (заява № 31315/96, § 86) констатовано, що ані неодноразова відмова у звільненні під заставу заявника, ні в подальшому встановлена застава у розмірі 30 000 000 чеських крон, не були порушенням прав заявника, враховуючи масштаб його фінансових операцій.

У той же час слід не допускати встановлення такого розміру застави, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави.

Таким чином, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Колегія суддів звертає увагу, що положення КПК та практика ЄСПЛ орієнтують на такі критерії, які слід врахувати при визначені розміру застави: (1) обставини кримінального правопорушення; (2) особливий характер справи; (3) майновий стан підозрюваного; (4) його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; (5) масштаб його фінансових операцій; (6) даних про особу підозрюваного; (7) встановлені ризики, передбачених статтею 177 КПК; (8) «професійне середовище» підозрюваного; (9) помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин (10) шкода, завдана кримінальним правопорушенням тощо.

Так, ОСОБА_7 підозрюється, зокрема, в умисному пошкодженні чужого майна, шляхом підпалу, що згідно матеріалів досудового розслідування призвело до вигорання автомобіля, внаслідок чого ОСОБА_9 спричинено матеріальну шкоду, сума якої наразі встановлюється.

З урахуванням наведеного, на переконання колегії суддів, враховуючи усі обставини кримінального правопорушення та особу підозрюваного, враховуючи, що вчиненими діями, ОСОБА_7 показав своє неприязне ставлення до військовослужбовців, враховуючи особу підозрюваного та обставини дій, що йому інкримінуються, забезпечити виконання ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків, зможе лише призначення застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Тобто, на переконання колегії суддів, з огляду на обставини кримінального правопорушення, лише застава у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб здатна забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків та запобігти встановленим ризикам, та не є завідомо непомірною для нього із урахуванням викладеного вище.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги прокурора та вважає за необхідне скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити частково та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням застави та покладенням певних обов`язків.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, ст.ст. 176-206, ст.ст. 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Ленінського районного суду м.Харкова від 29 07 2024 року про застосування до підозрюваного за ч.2 ст.194 КК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у виді домашнього арешту строком до 27 09 2024 року, включно скасувати.

Апеляційну скаргу прокурора, - задовольнити частково.

Постановити нову ухвалу якою клопотання слідчого, - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», в межах строку досудового розслідування, на строк до 27 09 2024 року, включно.

Встановити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 заставу в розмірі 80 (восьмидесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 80 х 3028 = 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн. які необхідно внести у грошовій одиниці України на рахунок Харківського апеляційного суду:

р/р UA0085314, МФО 820172 в ДКС України, , призначення платежу застава.

У разі внесення застави за ОСОБА_7 його слід вважати таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави та зобов`язати його прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування чи суду, а також покласти на нього наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора чи суду із встановленою ними періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту в якому він перебуває чи проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця перебування чи проживання;

- утримуватися від спілкування з свідками у цьому кримінальному провадженні без дотримання умов, визначених слідчим, прокурором чи судом;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (в разі наявності таких);

Вказані обов`язки у разі внесення застави покласти на строк до 27 09 2024 року.

Термін дії цієї ухвали до 27 09 2024 року.

Копію даної ухвали направити прокурору для організації її виконання.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ ______________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4