Справа № 135/239/22
Провадження № 1-кп/147/7/24
УХВАЛА

11 вересня 2024 року с-ще Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

із секретарем ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

захисників обвинувачених, адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №1 в приміщенні Тростянецького районного суду Вінницької області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000304 від 02.06.2021, про обвинувачення:

ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч.2 ст. 317 КК України,

ОСОБА_9 у вчиненнi кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України,

ОСОБА_6 у вчиненнi кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України,

ОСОБА_14 у вчиненнi кримiнальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України,

ОСОБА_8 у вчиненнi кримiнального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

до Тростянецького районного суду Вінницької області з Вінницького апеляційного суду на підставі ухвали суду від 29.04.2022 надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000304 від 02.06.2021, про обвинувачення ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч.3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 2 ст. 317 КК України, ОСОБА_9 у вчиненнi кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.307, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_6 у вчиненнi кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.307 КК України, ОСОБА_7 у вчиненнi кримiнальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України, ОСОБА_8 у вчиненнi кримiнального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.307 КК України.

11.09.2024 прокурором було подано клопотання про продовження дії запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 строком на 2 місяці.

Клопотання обґрунтовані тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі до 10 років з конфіскацією майна, а тому він у будь-який момент без зайвих труднощів може покинути місце свого проживання, під загрозою застосування суворої міри покарання може здійснювати спроби переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Прокурор також зазначив, що здобуті докази дають підстави вважати, що обвинувачений та його спільники діяли у співучасті з іншими особами, а тому ОСОБА_7 може незаконно впливати на інших причетних осіб або свідків у даному кримінальному провадженні.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі від 9 до 12 років з конфіскацією майна. Останній не має стійких соціальних зв`язків, а тому він може у будь-який момент без зайвих труднощів покинути місце свого проживання та під загрозою застосування суворої міри покарання може здійснити спроби переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду. Також, здобуті докази дають підстави вважати, що обвинувачений та його спільники діяли у співучасті з іншими особами та може незаконно впливати на інших причетних осіб та свідків у кримінальному провадженні. Окрім того, ОСОБА_6 07.08.2020 судимий Ладижинським міським судом за ч.1 ст.309 КК України до 1 року обмеження волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік та належних висновків не зробив і знову скоїв злочин у сфері обігу наркотичних речовин, що свідчить про те, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення.

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, передбачених ч.2 ст.307 КК України, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі до 10 років з конфіскацією майна. Окрім того, обвинувачений ніде не працює, не має стійких соціальних зв`язків, тому він може без зайвих труднощів покинути місце свого проживання та під загрозою суворої міри покарання здійснити спроби переховуватися від суду. Також, здобуті під час досудового розслідування докази дають підстави вважати, що ОСОБА_8 та його спільники діяли у співучасті з іншими особами, тому він може незаконного впливати на інших причетних осіб або свідків.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про продовження дії запобіжних заходів відносно обвинувачених строком на 2 місяці, оскільки ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшилися та продовжують існувати й на даний час.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник, адвокат ОСОБА_11 , заперечили проти задоволення клопотання прокурора, зазначили про відсутність актуальних ризиків, оскільки ОСОБА_7 виконує визачені КПК України обов`язки.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник, адвокат ОСОБА_12 , просили відмовити в задоволенні клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_8 при вирішенні клопотання про продовження дії запобіжного заходу поклався на розсуд суду. Також не заперечив проти розгляду даного клопотання без участі його захисника.

Суд, вирішуючи дані клопотання виходить з наступного.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Частинами 1 та 2 статті 331 КПК України визначено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, серед іншого, переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, із зазначених положень слідує, що запобіжні заходи є заходами превентивного характеру, що застосовуються з метою запобігання протиправній поведінці обвинуваченого і забезпечення кримінального провадження. Превентивний характер цих заходів чітко проявляється в цілях їх застосування, якими є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, які ст.177 КПК України віднесено до ризиків у кримінальному провадженні.

Ризиками у кримінальному провадженні є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки обвинувачених.

У відповідності до частини 2 статті 181 КПК України, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Окрім того, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Тобто, домашній арешт як запобіжний захід полягає в обмеженні свободи пересування підозрюваного шляхом його ізоляції за місцем проживання.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується в тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного (обвинуваченого); міцність його соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; постійного місця роботи, навчання; репутація, майновий стан підозрюваного (обвинуваченого); наявність судимостей; повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється (обвинувачується) особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється (обвинувачується) особа.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ухвалою суду від 05.08.2024 продовжено обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічну пору доби з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв., строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 04.10.2024 включно. Також, зобов`язано обвинувачених прибувати за викликом до суду невідкладно; повідомляти прокурора, суд про зміну місця проживання; утримуватися від спілкування з свідками; здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Відповідно до п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року № 33977/97, п. 81 вказав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Суд при вирішенні клопотання погоджується з прокурором, що наведені ризики є дійсними та триваючими, і на даний час виключають можливість зміни запобіжного заходу щодо обвинувачених на більш м`який, оскільки обраний запобіжний захід забезпечує належну процесуальні поведінку останніх.

Водночас суд констатує, що метою застосування запобіжного заходу відносно обвинувачених у виді домашнього арешту, є забезпечення належного виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам з їх боку переховуватися від органів досудового розслідування, суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також, суд враховує, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненнi кримiнальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.307, ч. 3 ст. 311 КК України , ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненнi кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, а ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненнi кримiнального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Відповідно до ст.12 КК України злочини, передбачені ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України є тяжкими злочинами, а злочин, передбачений ч. 3 ст. 307 КК України- особливо тяжким злочином. А отже, очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Зазначена обставина на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинувачених переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.

На переконання суду застосування більш м`яких запобіжних заходів, аніж домашній арешт, для запобігання встановленим ризикам не буде достатнім і не зможе забезпечити виконання покладених на обвинувачених процесуальних обов`язків.

Окрім того, судовий розгляд даного кримінального провадження не завершено, його завершення до спливу строку дії запобіжного заходу неможливо, оскільки по кримінальному провадженню не допитані свідки та обвинувачені.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час доби - продовженню на термін 2 (два) місяці.

Суд вважає, що дане судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Керуючись статтями 176-178, 181, 194, 331 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічну пору доби з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв., що полягає в забороні обвинуваченому залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 10.11.2024 включно.

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_7 прибувати за викликом до суду невідкладно; повідомляти прокурора, суд про зміну місця проживання; утримуватися від спілкування з свідками; здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічну пору доби з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв., що полягає в забороні обвинуваченому залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 10.11.2024 включно.

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_6 прибувати за викликом до суду невідкладно; повідомляти прокурора, суд про зміну місця проживання; утримуватися від спілкування з свідками; здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічну пору доби з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв., що полягає в забороні обвинуваченому залишати житло за адресою: АДРЕСА_3 , строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 10.11.2024 включно.

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_8 прибувати за викликом до суду невідкладно; повідомляти прокурора, суд про зміну місця проживання; утримуватися від спілкування з свідками; здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Роз`яснити обвинуваченим, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за їх поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вони перебувають, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на них обов`язків.

В разі невиконання обов`язків, до обвинувачених може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

У судовому засіданні оголосити перерву до 02.10.2024 до 13-00 год.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, захисникам та прокурору.

Виконання ухвали, в частині продовження дії запобіжного заходу, доручити органам Національної поліції.

Контроль за виконанням ухвали покласти на групу прокурорів у даному кримінальному провадженні.

Ухвалу може бути оскаржено в частині вирішення питання щодо запобіжного заходу протягом семи днів з дня її оголошення до Вінницького апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено о 08-00 год. 12.09.2024.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3