печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2024 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суді в м. Києві у кримінальному провадженні №0000154, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.03.2017, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_5 про повернення обвинувального акта прокурору, -

В С Т А Н О В И В :

03.10.2024 обвинувачений ОСОБА_8 подав до суду клопотання, в якому просив повернути прокурору обвинувальний акт в межах кримінального провадження № 0000154, внесеного до ЄРДР 17.03.2017.

В обґрунтування клопотання вказав, що:

-обвинувальний акт складено з порушенням конкретизації формулювання обвинувачення, що підтверджується змістом самого акту. Зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення стороною обвинувачення не зазначається, де та за яких умов ОСОБА_9 здійснив пропозицію надати неправомірну вигоду, яким саме чином здійснено таку пропозицію, не вказується, де та за яких обставин ОСОБА_8 надав неправомірну вигоду, яким чином ОСОБА_6 висловив згоду на її прийняття та яким чином її отримав; який зміст злочинної домовленості між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 ;

-фактичні обставини кримінального провадження, які прокурор вважає встановленими, викладені не конкретно. Формулювання обвинувачення не містить обставин, що підлягають доказуванню згідно зі ст. 91 КПК України, п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України. Зокрема, не встановлено час, місце вчинення дій, характер дій кожного з обвинувачених, що складають склад інкримінованих кримінальних правопорушень, умисел кожного з обвинувачених;

-відповідно до обвинувального акту, в ньому вказано, що ОСОБА_8 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , однак, він зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

-виготовлення обвинувального акта у даному кримінальному провадженні, як процесуального рішення на офіційному бланку, не здійснено, а саме не скріплено його печаткою, що підтверджує про таке затвердження, тобто порушення вимог щодо оформлення реквізитів офіційного документа та не виготовлення його з дотримання вимог ст. 110 КПК України.

Підсумовуючи, ОСОБА_8 вказав, що вищенаведені недоліки обвинувального акта та його невідповідність вимогам ст. 291 КПК України перешкоджатимуть об?єктивному розгляду справи, а тому обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - ОСОБА_5 заявив клопотання про повернення обвинувального акту з мотивів, викладених в клопотанні обвинуваченого ОСОБА_8 . Зокрема вказав, що в обвинувальному акті не вказано механізм інкримінованих обвинуваченим кримінальних правопорушень, анкетні дані ОСОБА_8 зазначені невірно, а обвинувальний акт не засвідчено печаткою.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав подане клопотання.

Обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_4 не заперечували щодо задоволення клопотання.

Прокурор проти задоволення клопотання сторони захисту заперечив, посилаючись на його необґрунтованість та відсутність підстав для повернення обвинувального акта, оскільки в обвинувальному акті викладено встановлені під час досудового розслідування обставини, а закон не передбачає обов`язкового відтиску печатки на обвинувальному акті. Щодо адреси обвинуваченого ОСОБА_8 прокурор вказав, що у врученому ОСОБА_8 повідомленні про підозру його адресою зазначалось АДРЕСА_1 , жодних зауважень щодо адреси обвинувачений не надавав, в ухвалі Печерського районного суду м. Києва, яка наявна в матеріалах кримінального провадження, зазначалась ця ж адреса місця проживання ОСОБА_8 .

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, додатково вивчивши в нарадчій кімнаті наявні матеріали провадження, суд дійшов наступного висновку.

У підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти, серед іншого, рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт, і вказані вимоги є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

У відповідності до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження.

Як вбачається з обвинувального акта, в ньому зазначено найменування та реєстраційний номер кримінального провадження, анкетні відомості обвинувачених, дані щодо слідчих та прокурорів, фактичні обставини кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, формулювання обвинувачення та, в тому числі, правову кваліфікацію кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, обставини, що пом`якшують/обтяжують покарання, зміст обвинувального акта відповідає вимогам, які до нього ставляться ч. 2 ст. 291 КПК України.

Суд звертає увагу, що п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України визначено, що в обвинувальному акті здійснюється виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, тобто форма, зміст викладу встановлених фактичних обставин кримінальних правопорушень, щодо яких висунуте обвинувачення, є дискрецією прокурора.

Доводи обвинуваченого, який заявив клопотання, щодо некоректності обвинувачення не знайшли свого підтвердження, оскільки вказане обвинувачення містить виклад фактичних обставин, які вважає встановленими прокурор.

Частина 1 ст. 369 КК України передбачає кримінальну відповідальність за пропозицію чи обіцянку службовій особі надати їй або третій особі неправомірну вигоду, а так само надання такої вигоди за вчинення чи невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає таку вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища

Частина 2 ст. 369 КК України передбачає кримінальну відповідальність за діяння, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені повторно.

Частина 3 ст. 369 КК України передбачає відповідальність за діяння передбачені частиною першою або другою цієї статті, якщо неправомірна вигода надавалася службовій особі, яка займає відповідальне становище, або вчинені за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно викладених в обвинувальному акті обставин, ОСОБА_8 обвинувачується у пропозиції надати неправомірну вигоду та наданні неправомірної вигоди службовій особі, яка займає відповідальне становище за вчинення нею дії в інтересах того, хто надає таку вигоду з використанням службового становища.

Отже, зміст пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення відповідає складу кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ч. 3 ст. 369 КК України.

Окрім того, суд звертає увагу на положення ч. 2, 3 ст. 337 КПК України, відповідно до яких, зокрема, під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення; суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Таким чином, посилання обвинуваченого на некоректность викладених в обвинувальному акті обставин та відсутність конкретизації формулювання обвинувачення стосуються оцінки доказів та процесу доказування, а тому не відносяться до компетенції суду на стадії підготовчого судового засідання та не є підставою для повернення обвинувального акта прокурору.

Щодо посилань ОСОБА_8 , його захисника на те, що в обвинувальному акті невірно зазначено адресу місця його реєстрації, як на підставу повернення обвинувального акту, суд зазначає, що обвинувачений не обґрунтовує, яким чином ця обставина порушила його права чи законні інтереси або звузила обсяг його прав чи перешкоджає реалізувати їх. Обвинувачений ОСОБА_8 приймає участь в підготовчому судовому засіданні, відповідно невірне зазначення його адреси не призвело до неможливості участі обвинуваченого в судовому провадженні, не перешкодило реалізації його права на захист. Такий недолік обвинувального акту не є істотним, не спотворює його змісту, не позбавляє обвинуваченого права на справедливий судовий розгляд та не обмежує в реалізації процесуальних прав, визначених ч. 3 ст. 42 КПК України.

З огляду на це, посилання захисту на цю обставину як на підставу для прийняття процесуального рішення про повернення обвинувального акту є необґрунтованими.

Окрім того, обвинувачений в обґрунтування клопотання посилається на ч. 4 ст. 110, п. 9 ч. 2 ст. 291 КПК України, відповідно до яких обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу та має містити відомості про дату, місце його складення та затвердження, зазначивши, що виготовлення обвинувального акта відбулося не на офіційному бланку, а саме не скріплено його печаткою, що підтверджує про таке затвердження.

Поряд з тим, а ні п. 9 ч. 2 ст. 291 КПК України, а ні ст. 291 КПК України в цілому, не висуває стороні обвинувачення імперативну вимогу скріпити обвинувальний акт печаткою, тому суд відхиляє твердження ОСОБА_8 про невідповідність обвинувального акту вимогам ч. 4 ст. 110, ст. 291 КПК України. Крім того, печаткою скріплено підпис прокурора на першому аркуші обвинувального акта.

З урахуванням наведеного, в задоволенні клопотання обвинуваченого про повернення обвинувального акта слід відмовити.

Враховуючи викладене, на підставі ст. ст. 291, 314, 369 КПК України, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_5 про повернення обвинувального акта прокурору - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1