Справа № 128/3949/24
УХВАЛА

18 листопада 2024 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2

та учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_9 ,

розглядаючи у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_10 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 29.05.2024 за № 0000898, по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,

УСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького районного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань29.05.2024 за № 0000898, по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Від ОСОБА_10 через канцелярію суду надійшло письмове клопотання про скасування арешту майна, яке обґрунтоване тим, що 29.05.2024 близько 17 год 20 хв він, керуючи транспортним засобом марки «Daf XF 105.460» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою «Вінниця-Немирів», а саме: поблизу села Писарівка, не порушуючи жодних правил дорожнього руху, став учасником дорожньо-транспортної пригоди. Водій зустрічного автомобіля, будучи в стані алкогольного сп`яніння, про що свідчать результати перевірки, здійснював маневр повороту на перехресті ліворуч, не надав йому переваги у русі, що спричинило зіткнення та пошкодження автомобіля «Daf XF 105.460» д.н.з. НОМЕР_1 . За вказаним фактом було зареєстровано кримінальне провадження №0000898 від 29.05.2024 за ч. 1 ст. 286-1 КК України. Під час здійснення досудового розслідування слідчим суддею Вінницького міського суду Вінницької області 03.06.2024 було накладено арешт на автомобіль «Daf XF 105.460» д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , видане 06.09.2023. Враховуючи викладене, на підставі ст. 174 КПК України, просить скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 03.06.2024, на майно, а саме: автомобіль «Daf XF 105.460» д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , видане 06.09.2023, та напівпричіп «Koegel SNCC 24» д.н.з. НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_4 , видане 22.03.2023, у зв`язку із завершенням усіх слідчих дій, та перевірок.

У підготовчому судовому засіданні 18.11.2024 прокурор ОСОБА_3 заперечила з приводу задоволення клопотання ОСОБА_10 про скасування арешту майна, оскільки може виникнути необхідність у проведенні додаткових слідчих дій.

Потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтримали думку прокурора.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 при вирішенні клопотання ОСОБА_10 про скасування арешту майнапокладалися на розсуд суду.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 не заперечував з приводу задоволення клопотання ОСОБА_10 про скасування арешту майна.

Обвинувачений ОСОБА_8 з приводу клопотання ОСОБА_10 про скасування арешту майнапоклався на розсуд суду.

Потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в підготовче судове засідання 18.11.2024 не з`явилися, хоч у встановленому законом порядку повідомлялися про дату час та місце проведення підготовчого судового засідання.

Від потерпілого ОСОБА_12 попередньо надійшла заява, у якій він просить проводити підготовче судове засіданні без його участі, вважає за можливе призначити судовий розгляд по даному кримінальному провадженню.

Заслухавши учасників судового провадження, оглянувши клопотання про скасування арешту майна, суд дійшов такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 100 КПК України, речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

В пункті 4 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 №1104 (далі - Порядок), визначено, що речові докази, крім тих, що повернуті власнику або передані йому на відповідальне зберігання, реалізовані, знищені, технологічно перероблені, зберігаються до передачі їх суду в органі, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, підрозділ дізнання, або інших місцях зберігання, визначених у цьому Порядку. Якщо через громіздкість чи з інших причин речові докази не можуть бути передані суду, вони зберігаються в органі, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, підрозділ дізнання, або інших місцях зберігання, визначених у цьому Порядку, до набрання законної сили судовим рішенням, яким закінчується кримінальне провадження або вирішується спір про їх належність у порядку цивільного судочинства.

Згідно з пунктом 20 вищевказаного Порядку, зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

В частині другій статті 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, особа, яка звертається з клопотанням про скасування арешту майна, має довести, що відпала потреба в подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження або арешт накладено необґрунтовано.

Вирішуючи клопотання ОСОБА_10 про скасування арешту, суд враховує, що транспортний засіб - автомобіль марки «DAF FT XF 105.4660» д.н.з. НОМЕР_1 та напівпричіп марки «Koegel SNCC 24» д.н.з. НОМЕР_3 є речовими доказами у даному кримінальному провадженні, на які накладено арешт з метою збереження.

По даному кримінальному провадженні проводиться підготовче судове засідання, речові докази судом ще не досліджувалися.

Варто зазначити, що арешт майна дійсно є втручанням у право власності, відповідно до статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. При цьому, на даний час таке втручання визнається пропорційним втручанням у права людини та необхідним у демократичному суспільстві, оскільки забезпечується виконання завдання арешту майна, а саме: запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно зі ст. 7 КПК України, основними засадами кримінального провадження є, в тому числі, безпосередність дослідження показань, речей і документів.

Оскільки транспортний засіб - автомобіль марки «DAF FT XF 105.4660» д.н.з. НОМЕР_1 та напівпричіп марки «Koegel SNCC 24» д.н.з. НОМЕР_3 у даному кримінальному провадженні визнані речовими доказами та на них накладено арешт, при цьому судом речові докази у справі ще не оглядалися, судовий розгляд ще не розпочинався, будь-яких доказів неналежного зберігання чи пошкодження під час зберігання речових доказів суду не надано, тому в задоволенні клопотання ОСОБА_10 про скасування арешту на транспортний засіб слід відмовити.

Слід звернути увагу на те, що обмеження можливості розпоряджатися та володіти майном носить тимчасовий характер та прямо передбачено кримінальним процесуальним законом на час, необхідний для розгляду кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 131, 174, 372 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_10 про скасування арешту майна - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ