судді Третьої судової палати Касаційного кримінального суду ОСОБА_1 у справі № 742/557/23 (провадження № 51-2637 км 24)
за касаційною скаргою захисника ОСОБА_2 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_3 , на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23 лютого 2024 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 22 квітня 2024 року.
1. У цій справі вироком місцевого суду, залишеним без змін апеляційним судом, ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК, і призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.
2. Відповідно до встановлених судом обставин, викладених у вироку, 29 грудня 2022 року близько 10:30 ОСОБА_3 , перебуваючи на вул. Незалежності в м. Прилуки, неподалік ТОВ «Прилуцький ринок 1», на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин завдав двох ударів лівою рукою в обличчя ОСОБА_4 , заподіявши останній тілесні ушкодження, які належать до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Вимоги касаційної скарги
3. У поданій касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просив скасувати оскаржувані судові рішення і закрити кримінальне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК.
4. На обґрунтування доводів, захисник зазначав, що суди не взяли до уваги того, що положення п. 7 ч. 1 ст. 3 та ст. 39-1 КПК не відносять заступника начальника сектору дізнання до керівника органу дізнання. На його думку, така посадова особа не була уповноважена визначати дізнавача. Посадова інструкція заступника начальника сектору дізнання була надана прокурором лише на стадії апеляційного перегляду, доказів того, що 06 січня 2023 року начальник сектору дізнання був відсутній, а його обов`язки виконував заступник, прокурор не надав. Зазначене є підставою для визнання доказів, отриманих у ході дізнання, недопустимими.
5. Також захисник вказував на недотримання стороною обвинувачення порядку відкриття матеріалів дізнання, копії яких в порушення вимог ч. 5 ст. 301 КПК, не були вручені підозрюваному. Зазначав, що цією нормою закону визначений особливий порядок відкриття матеріалів дізнання (шляхом вручення копій матеріалів), який відрізняється від порядку відкриття матеріалів досудового слідства, передбаченого ст. 290 КПК (шляхом надання доступу до матеріалів), і КПК не передбачає можливості підміни одного порядку відкриття матеріалів іншим. Це порушення, на думку захисника, також є підставою для визнання письмових доказів недопустимими, а решти доказів недостатньо для доведення винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення поза розумним сумнівом.
Позиція колегії суддів
6. 23 вересня 2024 року колегія суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду ухвалила постанову, якою касаційну скаргу захисника задовольнила частково, ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 22 квітня 2024 року щодо ОСОБА_3 скасувала і призначила новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
7. Колегія суддів вважала слушними доводи касаційної скарги щодо порушення порядку відкриття матеріалів провадження. Зазначила, що в ході ознайомлення з матеріалами дізнання положення частин 1, 3, 7, 8, 10 ст. 290 КПК не підлягають застосуванню. Будь-яких відомостей про вручення або направлення копій матеріалів дізнання ОСОБА_3 та/або його захиснику матеріали справи не містять. Отже, поза увагою апеляційного суду залишилася стала практика Верховного Суду щодо порядку відкриття матеріалів дізнання стороні захисту, що могло перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Колегія суддів послалась на позицію Верховного Суду, викладену в постановах від 19 квітня 2023 року у справі № 606/719/21, від 17 липня 2023 року у справі № 353/685/22, від 31 липня 2024 року у справі № 677/1221/22.
8. Також колегія суддів вказала на певну формальність ухвали апеляційного суду в частині спростування доводів сторони захисту щодо відсутності у заступника начальника сектору дізнання повноважень визначати дізнавача в цьому кримінальному провадженні, у зв`язку із чим захисник наголошував, що дізнання здійснювалось неналежною посадовою особою, що також зумовлює недопустимість отриманих доказів. Оскільки вказані порушення, за умови їх підтвердження, могли вплинути на законність й обґрунтованість вироку місцевого суду щодо ОСОБА_3 , відповідні доводи апеляційної скарги потребували ретельної перевірки апеляційним судом.
9. Загалом колегія суддів зазначила про невідповідність рішення апеляційного суду положенням статей 370, 419 КПК.
Мотиви висловлення окремої думки
10. Із позицією колегії суддів, викладеною у постанові, не можу погодитись з огляду на таке.
Щодо доводів сторони захисту про порушення порядку відкриття матеріалів дізнання
11. Законом України від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII було внесено ряд змін та доповнень до КПК щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень. Зокрема, ст. 290 КПК доповнено ч. 13 такого змісту: «Відкриття матеріалів дізнання сторонами кримінального провадження здійснюється в порядку, передбаченому статтями 301 і 314 цього Кодексу».
12. За змістом ч. 5 ст. 301 КПК прокурор зобов`язаний забезпечити надання особі, яка вчинила кримінальний проступок, або її захиснику копій матеріалів дізнання шляхом їх вручення, а у разі неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений КПК для вручення повідомлень, зокрема шляхом їх надсилання за останнім відомим місцем проживання чи перебування таких осіб.
13. До внесення відповідних змін, матеріали досудового розслідування відкривались стороні у порядку передбаченому ст. 290 КПК. Натомість підставою виокремлення норми ч. 5 ст. 301 КПК, з огляду на обґрунтування викладене в Пояснювальній записці до Закону України від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII, було прагнення законодавця забезпечити дієву реалізацію мети створення інституту кримінальних проступків - забезпечення їх швидкого розслідування.
14. Як положення ст. 290, так і ч. 5 ст. 301 КПК спрямовані на забезпечення права сторони захисту своєчасно і повно отримати доступ до матеріалів досудового розслідування, на підставі яких прокурор у ході судового розгляду доводитиме обставини, передбачені ст. 94 КПК. Відповідно до положень ст. 6 (3) b Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право на доступ до матеріалів досудового розслідування є необхідною умовою забезпечення права на захист, що передбачає можливість підготовки захисту, відпрацювання правової позиції, що буде обстоюватись у змагальній процедурі судового розгляду. Невідкриття матеріалів досудового розслідування є підставою для визнання судом відомостей, що містяться в них, недопустимими доказами.
15. Таким чином, інститут відкриття матеріалів досудового розслідування (незалежно від того у якому порядку він був реалізований, порядку, передбаченому ст. 290 КПК або ч. 5 ст. 301 КПК) спрямований насамперед на забезпечення засади рівності сторін кримінального провадження та права обвинуваченого на захист.
16. В цьому контексті виконання вимог ст. 290 КПК після завершення досудового розслідування проступку замість тих, що встановлені в ч. 5 ст. 301 КПК, для сторони захисту має ті ж самі наслідки - сторона захисту ознайомлюється із доказами, які використовуватимуться прокурором для обґрунтування вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим. Відповідно до ч. 3 ст. 290 КПК прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ та можливість скопіювати або відобразити відповідним чином будь-які речові докази або їх частини, документи або копії з них, а також надати доступ до приміщення або місця, якщо вони знаходяться у володінні або під контролем держави, і прокурор має намір використати відомості, що містяться в них, як докази у суді. За змістом ч. 4 цієї статті надання доступу до матеріалів включає в себе можливість робити копії або відображення матеріалів. Таким чином, порядок, визначений ст. 290 КПК, жодним чином не звужує і не обмежує прав сторони захисту на доступ до матеріалів досудового розслідування, у порівнянні з порядком, передбаченим ч. 5 ст. 301 КПК.
17. В цьому кримінальному провадженні копії матеріалів дізнання стороні захисту не були надані всупереч положенням ч. 5 ст. 301 КПК. Проте, підозрюваному та його захиснику було надано доступ до матеріалів в порядку, визначеному ст. 290 КПК. Так,прокурором до суду було надано копії повідомлень про завершення досудового розслідування від 01 лютого 2023 року, повідомлення про відкриття сторонами кримінального провадження матеріалів від 01 лютого 2023 року, протокол про надання доступу матеріалів досудового розслідування від 01 лютого 2023 року, на якому, зокрема, містяться підписи ОСОБА_3 та його захисника, а також особисто написане клопотання ОСОБА_3 про допит лікаря, з огляду на що, суд апеляційної інстанції визнав безпідставними доводи сторони захисту у цій частині.
18. Крім того, захисник ані в касаційній скарзі, ані в судовому засіданні не вказав, яким чином відкриття матеріалів дізнання в порядку ст. 290 КПК вплинуло чи могло вплинути на правову позицію сторони захисту, можливість оспорювати у змагальній судовій процедурі докази, надані стороною обвинувачення, реалізацію нею інших своїх прав у кримінальному провадженні.
19. З огляду на викладене, доводи захисника у цій частині не підлягали задоволенню, а ухвала суду апеляційної інстанції є обґрунтованою.
Щодо доводів сторони захисту про відсутність у заступника начальника сектору дізнання повноважень визначати дізнавачів в цьому кримінальному провадженні, що має наслідком визнання усіх письмових доказів недопустимими, як таких, що отримані неналежними суб`єктами
20. За змістом ст. 39-1, ч. 1 ст. 214, ч. 1 ст. 298 КПК керівник органу дізнання визначає дізнавача, який здійснюватиме досудове розслідування у формі дізнання. Відповідно до п. 7-1 ч. 1 ст. 3 КПК керівником органу дізнання є, зокрема, начальник підрозділу дізнання органу Національної поліції.
21. У цьому кримінальному провадженні 06 січня 2023 року дізнавачів було визначено постановою заступника начальника сектору дізнання Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_5 при цьому, прокурор надав суду його посадову інструкцію, відповідно до якої заступник начальника сектору дізнання - службова особа сектору дізнання або уповноважена особа іншого підрозділу поліції, яка уповноважена в межах компетенції, передбаченої КПК, здійснювати досудове розслідування кримінальних проступків. У разі відсутності начальника сектору дізнання, виконує його обов`язки. Сторона захисту зауважила, що доказів того, що начальник сектору дізнання був відсутнім 06 січня 2023 року прокурор не надав.
22. Суд апеляційної інстанції, дослідивши наданий стороною обвинувачення документ, дійшов висновку про відсутність підстав для твердження, що дізнання проводилось неуповноваженими на те особами.
23. Відповідно до п. 4-1 ч. 1 ст. 3 КПК дізнавачем є службова особа, зокрема, підрозділу дізнання органу Національної поліції, яка уповноважена в межах компетенції, передбаченої цим Кодексом, здійснювати досудове розслідування кримінальних проступків. Дізнавач, отримавши постанову, якою його визначено для проведення дізнання, на виконання вимог статей 214, 298 КПК зобов`язаний проводити дізнання у відповідному кримінальному провадженні.
24. Відповідно до ч. 4 ст. 40-1 КПК дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення дізнавача.
25. У цьому кримінальному провадженні на виконання постанови заступника начальника сектору дізнання Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_5 , дізнавачами проведено дізнання, у межах повноважень та у спосіб визначені КПК. Судами не встановлено будь-яких істотних порушень норм процесуального закону у ході проведення дізнання, а у касаційній скарзі про такі не йдеться. Дізнання проведено у строки та в порядку передбаченому КПК. Підстави визнавати недопустимими докази отримані у ході дізнання відсутні.
26. Щодо відсутності повноважень заступника начальника сектору дізнання на винесення постанови про призначення дізнавачів (у разі підтвердження такого порушення), то воно підлягає оцінці судом за критеріями: 1) чи мало воно наслідком порушення прав і свобод людини, гарантованих Конвенцією або Конституцією України; 2) якщо мало, то чи є воно настільки істотним, що має наслідком визнання усіх доказів отриманих у ході проведення дізнання недопустимими.
27. Статтею 2 КПК визначено завдання кримінального провадження, послідовність викладу яких дає підстави для висновку, що застосування належної юридичної процедури є не самоціллю, а важливою умовою досягнення результатів кримінального судочинства, визначених законодавцем як пріоритетні, - захисту особи, суспільства та держави від злочинних посягань, охорони прав і свобод людини, забезпечення оперативного й ефективного розкриття кримінальних правопорушень і справедливого судового розгляду.
28. Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31 серпня 2022 року (провадження № 13-3кс22) невідповідність тим чи іншим вимогам закону нівелює доказове значення відомостей, одержаних у результаті відповідних процесуальних дій, не в будь-якому випадку, а лише в разі, якщо вона призвела до порушення прав людини і основоположних свобод або ж ставить під сумнів походження доказів, їх надійність і достовірність. Адже для прийняття законного й обґрунтованого рішення суд має отримувати максимально повну інформацію щодо обставин, які належать до предмета доказування, надаючи сторонам у змагальній процедурі достатні можливості перевірити й заперечити цю інформацію. В основі встановлених кримінальним процесуальним законом правил допустимості доказів лежить концепція, відповідно до якої в центрі уваги суду повинні знаходитися права людини і виправданість втручання в них держави незалежно від того, яка саме посадова особа обмежує права.
29. Як убачається з вироку суду, на підтвердження винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 125 КК, як на докази отримані у ході дізнання, суд послався на висновок судово-медичної експертизи тілесних ушкоджень щодо встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень потерпілої ОСОБА_4 № 21 та протокол проведення слідчого експерименту від 28 січня 2023 року за участю потерпілої та понятих, у ході якого здійснювався відеозапис, зміст якого суд безпосередньо дослідив.
30. У ході судового розгляду сторона захисту не оспорювала підстав та порядку проведення цих процесуальних дій, не ставила під сумнів достовірність отриманих фактичних даних. Не вказував на будь-які порушення під час проведення цих процесуальних дій і захисник у касаційній скарзі, та судовому засіданні суду касаційної інстанції. Не обґрунтував захисник й того, яким чином ймовірне порушення, допущене заступником начальника сектору дізнання у виді винесення постанови про призначення дізнавачів, за відсутності таких повноважень, істотно порушило чи могло порушити права його підзахисного, істотно вплинуло чи могло вплинути на законність та обґрунтованість прийнятих судом рішень.
31. З огляду на викладене, доводи захисника у цій частині також не підлягали задоволенню.
32. Разом із тим, слід погодитись із колегією суддів у тому, що апеляційний суд надав формальну відповідь на доводи сторони захисту у цій частині, однак вважаю, що суд касаційної інстанції міг усунути таке порушення, навівши відповідні мотиви у своїй постанові.
33. Підсумовуючи викладене, вважаю, що вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23 лютого 2024 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 22 квітня 2024 року щодо ОСОБА_3 слід було залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_2 без задоволення.
Суддя ОСОБА_1