Справа № 304/849/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.11.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

учасників судового розгляду: прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/553/22 за апеляційною скаргою прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Перечинського районного суду Закарпатської області від 29 вересня 2022 року

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Перечинського районного суду Закарпатської області від 29 вересня 2022 року у задоволенні подання начальника Ужгородського РС № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_7 про скасування іспитового строку та направлення засудженого ОСОБА_8 для відбування призначеного йому покарання у виді обмеження волі за вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 18 січня 2021 року відмовлено.

Суд мотивував ухвалу тим, що подання є необґрунтованим, а обставини наведені в ньому такими, що не мають достатніх підстав для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення ОСОБА_8 для відбування призначеного судом покарання, а тому, за вказаних обставин, у задоволенні подання відмовив.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що ухвала суду є незаконною та підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначає, що під час іспитового строку засуджений ОСОБА_8 працівниками СРПП відділення поліції № 1 Ужгородського РУП три рази притягався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 44-3 КУпАП. Прокурор вважає, що під час судового розгляду подання органу пробації, засудженим ОСОБА_8 не наведено жодних доказів поважності його неявки на реєстрацію до органу пробації. Отже, зазначає, що засуджений ОСОБА_8 три рази не з`явився на реєстрацію, не маючи на це поважних причин та три рази притягався до адміністративної відповідальності. Просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою задовольнити подання про скасування випробування та направлення засудженого ОСОБА_8 для відбування призначеного судом покарання.

Судове провадження розглядається за відсутності засудженого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_9 , неявка яких з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому береться до уваги, що розгляд справи неодноразово відкладався, що справа на протязі тривалого періоду часу перебуває у провадженні апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 537 КПК України, передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України, має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішується судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Відповідно до ст. 166 КВК України, подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

У разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Аналіз вищенаведених норм закону та приписів ст. 166 КВК України свідчить про те, що подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням вноситься до суду у разі: 1) роз`яснення засудженому порядку виконання обов`язків, покладених на нього судом, після чого він вчиняє дії, що свідчать про його небажання стати на шлях виправлення (не виконує покладені на нього обов`язки та систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення (вчинення трьох і більше таких правопорушень протягом іспитового строку)); 2) застосування до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням; 3) протягом призначеного судом іспитового строку.

Невиконанням обов`язків вважається також - коли засуджений не виконав хоч один з обов`язків, які було покладено на нього судом.

Проте, підставою для направлення засудженого для відбуття покарання є не лише формальне невиконання покладених на нього обов`язків, а таке невиконання, що свідчить про небажання стати на шлях виправлення.

Як вбачається із матеріалів справи, вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 18 січня 2021 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, і призначено покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року 6 (шести) місяців іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

10 березня 2021 року ОСОБА_8 був ознайомлений з порядком і умовами відбування покарання, що підтверджено відповідною підпискою. У цей же день була прийнята постанова про встановлення днів явки на реєстрацію (другий понеділок кожного місяця) із якою ОСОБА_8 був письмово ознайомлений.

Однак, 11 травня 2021 року засуджений не з`явився на реєстрацію до Ужгородського РС № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області, проте мати засудженого в телефонному режимі повідомила, що ОСОБА_8 захворів та надасть підтверджуючу довідку до 14 червня 2021 року, тобто в день наступної реєстрації.

14 червня 2021 року ОСОБА_8 знову не з`явився на реєстрацію, однак зателефонував до органу пробації та повідомив, що не з`явився у зв`язку з хворобою. При цьому, 09 липня 2021 року засуджений з`явився до органу пробації та надав пояснення, що він не з`явився на реєстрацію 11 травня 2021 року так як перебував на заробітках у м. Чернівці, проте жодного підтверджуючого документу не надав, а тому йому було винесено застереження у вигляді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та проведено профілактичну бесіду щодо недопущення порушення умов реєстрації. Засуджений запевняв, що 14 червня 2021 року він дійсно хворів, а довідку не надав у зв`язку з відпусткою сімейного лікаря, однак зобов`язався надати таку до 30 липня 2021 року.

Оскільки ОСОБА_8 довідку на підтвердження звернення до лікаря 14 червня 2021 року так і не надав, тому працівником органу пробації було направлено запит до КНП «Перечинська лікарня» Перечинської міської ради № 39/8/1510-21 від 13 липня 2021 року та відповідно до відповіді № 1535/2021 від 15 липня 2021 року ОСОБА_8 за медичною допомогою в період з 11 травня 2021 року і по теперішній час не звертався.

В подальшому, будучи попередженим про наслідки порушення обов`язку покладеного на нього судом, ОСОБА_8 знову допустив порушення, а саме 12 липня 2021 року не з`явився для реєстрації, проте 14 липня 2021 року надав пояснення, що не з`явився на реєстрацію оскільки забув про таку.

У зв`язку з неявкою на реєстрацію без поважної причини йому було винесено застереження у вигляді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Також була проведена індивідуально-профілактична бесіда щодо попередження вчинення правопорушень та нових злочинів.

Крім цього, під час іспитового строку засуджений ОСОБА_8 працівниками СРПП відділення поліції № 1 Ужгородського РУП три рази притягався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 44-3 КУпАП.

Засуджений до виконання покладених на нього обов`язків ставився безвідповідально, на заходи індивідуально - профілактичної роботи не реагував, та порушив обов`язок покладений на нього судом, та обов`язок суб`єктів пробації, встановлені ст. 17 Законом України «Про пробацію», тобто не бажає стати на шлях виправлення.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів того, що засуджений ОСОБА_8 не з`являвся на реєстрацію з поважних причин.

У відповідності до ст. 50 КК України, метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засуджених. Звільнення від покарання з випробуванням застосовується у випадках надати їм можливість виправитись без ізоляції від суспільства.

Необхідною умовою скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого до місць позбавлення волі є з`ясування поважності підстав та причин невиконання обов`язків.

У відповідності до п.10 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» згідно ч. 2 ст. 78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Як вбачається із ухвал судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 06.12.2021, 09.02.2022, 19.04.2022 до засудженого ОСОБА_8 здійснювався привід органами поліції, оскільки останній не з`являвся за викликами в судові засідання на розгляд подання органу пробації.

Відповідно до ст. 166 КВК України, апеляційний суд вважає, що подання про скасування звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі та направлення в місця виконання покарання відносно ОСОБА_8 підлягає задоволенню, оскільки в матеріалах справи наявні докази про злісне небажання засудженого стати на шлях виправлення, що є обов`язковою підставою для скасування звільнення від покарання з випробуванням.

Колегія суддів вважає, що безумовною підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням є усвідомлені та умисні дії засудженого, вчинені ним саме з метою ухилитися від відбування покарання та від контролю за його поведінкою.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні подання органу пробації, не звернув уваги на конкретні обставини справи та дійшов помилкового висновку про можливість виправлення засудженого ОСОБА_8 із звільненням його від відбування покарання з випробуванням.

З огляду на встановлені апеляційним судом обставини, враховуючи те, що органом пробації та прокурором доведений факт небажання засудженого стати на шлях виправлення, як того вимагає п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 23 жовтня 2003 року, апеляційний суд приходить висновку про наявність достатніх та законних підстав для задоволення подання органу пробації та направлення засудженого для відбування покарання.

За таких умов апеляційний суд приходить висновку про задоволення апеляційної скарги прокурора, та відповідно до приписів п. 4 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Перечинського районного суду Закарпатської області від 29 вересня 2022 року відносно засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про відмову у задоволенні клопотання органу пробації про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направленням для відбування покарання призначеного вироком суду, скасувати.

Постановити нову, якою подання начальника Ужгородського РС № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_7 задовольнити.

Скасувати звільнення від відбування покарання з випробуванням і направити засудженого ОСОБА_8 для відбування призначеного покарання вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 18 січня 2021 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді