ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/4683/24
Провадження № 1-кс/210/1491/24
У Х В А Л А

іменем України

17 жовтня 2024 року м. Кривий Ріг

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

представника заявника: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, скаргу ОСОБА_3 , котрий діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність посадових осіб Відділення поліції №2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області, -

ВСТАНОВИВ:

14 жовтня 2024 року до слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернулись представник потерпілого ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 та потерпілий ОСОБА_4 на бездіяльність посадових осіб Відділення поліції №2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області та просили слідчого суддю зобов`язати відповідальних осіб органу досудового розслідування відділення поліції №2 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області до ЄРДР за заявою про злочин від 12.08.2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до ухвали Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.09.2024 року по справі №210/4683/24, провадження 1-кс/210/1273/24 залучити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до вказаного кримінального провадження як потерпілого, на підтвердження чого вручити пам`ятку про процесуальні права та обов`язки.

Ухвалою слідчого судді від 15 жовтня 2024 року відкрито провадження по вказаній скарзі та призначено її до судового розгляду.

У судовому засідання призначеному судом на 17 жовтня 2024 року скаржник ОСОБА_4 присутній не був, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Присутній у судовому засіданні ОСОБА_3 суду пояснив, що він є уповноваженим представником потерпілого ОСОБА_4 . Щодо повноважень на представництво інтересів потерпілого ОСОБА_4 , ОСОБА_3 слідчому судді пояснив, що до матеріалів скарги ним долучено завірену копію свідоцтва про право на заняття адвокатської діяльності на його ім`я, завірену копію посвідчення адвоката виданого на його ім`я, завірену копію довіреності та завірену копію договору про надання правової допомоги від 07.02.2023 року. На питання слідчого судді щодо того, чи не припинено стосовно нього право на зайняття адвокатською діяльністю ОСОБА_3 пояснив, що оскільки саме свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльності наявне в нього у слідчого судді відсутній підстави стверджувати вказані факти.

Слідчий суддя дослідивши матеріали скарги, пояснення присутнього у судовому засіданні представника заявника, дійшов висновку, що вказана скарга підлягає залишенню без розгляду.

Згідно з ч. 1 ст. 58 КПК України, - потерпілого у кримінальному провадженні може представляти представник особа, яка у кримінальному провадженні має право бути захисником.

Відповідно до ст. 45 КПК України, - захисником є адвокат, який здійснює захист підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, а також особи, стосовно якої передбачається розгляд питання про видачу іноземній державі (екстрадицію). Захисником не може бути адвокат, відомості про якого не внесено до Єдиного реєстру адвокатів України або стосовно якого у Єдиному реєстрі адвокатів України містяться відомості про зупинення або припинення права на зайняття адвокатською діяльністю.

Згідно ст. 50 КПК України, - повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні підтверджуються: 1) свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю; 2)ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року №5076-VI документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правничої допомоги, можуть бути:

1) договір про надання правничої допомоги;

2) довіреність;

3) ордер;

4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги.

Також згідно з ч.3 цієї статті повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Крім цього, відповідно до постанови об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 18 листопада 2019 року у справі №648/3629/17 (провадження №51-9792кмо18), згідно з чинним національним законодавством повноваження адвоката у кримінальному провадженні слід вважати належним чином підтвердженими, якщо захисник до свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю надав хоча б один із документів, передбачених п.2 ч.1 ст.50 КПК України, а саме: або ордер, виданий відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», або договір із захисником, або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», Рада адвокатів України забезпечує ведення Єдиного реєстру адвокатів України з метою збирання, зберігання, обліку та надання достовірної інформації про чисельність і персональний склад адвокатів України, адвокатів іноземних держав, які відповідно до цього Закону набули права на заняття адвокатською діяльністю в Україні, про обрані адвокатами організаційні форми адвокатської діяльності. Внесення відомостей до Єдиного реєстру адвокатів України здійснюється радами адвокатів регіонів та Радою адвокатів України.

Частиною четвертою ст. 17 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» інформація, внесена до Єдиного реєстру адвокатів України, є відкритою на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України. Рада адвокатів України і відповідні ради адвокатів регіонів надають витяги з Єдиного реєстру адвокатів України за зверненням адвоката або іншої особи.

З дослідженої копії скарги вбачається, що представником ОСОБА_3 при зверненні до суду з вказаною скаргою на підтвердження повноважень представником було долучено завірену копію свідоцтва про право на заняття адвокатської діяльності на його ім`я, завірену копію посвідчення адвоката виданого на його ім`я, завірену копію довіреності та завірену копію договору про надання правової допомоги від 07.02.2023 року.

Проте, відповідно до відомостей з Єдиного реєстру адвокатів України (https://erau.unba.org.ua/profile/44733) право на зайняття адвокатською діяльністю адвоката ОСОБА_3 (свідоцтво про право на зайняття адвокатську діяльність №420 видане 24.03.2006 року) припинено згідно п.4 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Згідно зі ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «MOLDAVSKA v. UKRAINE» від 15.05.2019 (заява № 43464/18) щодо виключного права адвокатів на представництво в суді нагадав, що право на доступ до суду не є абсолютним і може бути обмежено, оскільки таке право за своєю природою вимагає державного регулювання відповідно до потреб і ресурсів громади та окремих осіб. Здійснюючи таке регулювання, Договірні Держави користуються певною свободою розсуду. ЄСПЛ також акцентував, що вимога стосовно представництва скаржника перед судом касаційної інстанції саме адвокатом не може вважатися такою, що суперечить положенням статті 6 Конвенції. Саме лише обмеження вільного вибору захисника, що полягає у представництві саме адвокатом, не суперечить змісту статті 6 Конвенції, оскільки забезпечення ефективного захисту особи може вимагати запровадження відповідних юридичних кваліфікаційних вимог.

Відповідно до правового висновку щодо правозастосування, який міститься у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 11 листопада 2019 року у справі №648/3629/17 вказується, що у ч. 1 ст. 50 КПК законодавець закріпив дві групи документів, наявність яких підтверджує повноваження захисника на участь у конкретному кримінальному провадженні та які обов`язково надаються суду: документ, що підтверджує право особи на заняття адвокатською діяльністю (оскільки захисником може бути тільки адвокат) та документи, що підтверджують право цієї особи бути захисником (здійснювати захист у конкретному кримінальному провадженні).

Згідно ч. 1 ст. 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Реалізація цього завдання відбувається, зокрема, шляхом здійснення правосуддя, під час якого Верховний Суд у своїх рішеннях висловлює правову позицію щодо правозастосування, орієнтуючи у такій спосіб судову практику на однакове застосування норм права.

Відповідно,ураховуючи окреслені Верховним Судом у наведеній справі орієнтири щодо правозастосування у питанні порядку та способу підтвердження повноважень захисником згідно ст. 50 КПК, на думку слідчого судді, свідоцтва про право на заняття адвокатської діяльності посвідчення адвоката, довіреність, договір про надання правової допомоги, з урахуванням наявності відомостей з відкритих державних джерел, про припинення право на зайняття адвокатською діяльністю ОСОБА_3 , не посвідчує повноваження захисника у суді, а тому не можливого говорити про дотримання та надання документів визначених п. 1 ч. 1 ст. 50 КПК.

Тим самим, ОСОБА_3 не підтвердив повноваження представника у кримінальному провадженні відповідно до вимог ст. 50, 58 КПК.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 304 КПК України, скарга повертається, якщо вона подана особою, яка не має права її подавати.

Як вбачається зі змісту вказаної скарги, вона підписана двома особами представником ОСОБА_3 та заявником ОСОБА_4 .

Відповідно до ст.306 ч.3 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Скаржником не подане клопотання про розгляд вищевказаної скарги без його участі.

Пунктом 7 Узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування» від 12.01.2017 р. слідчим суддям дано роз`яснення, що у контексті вирішення питання про дії суду в разі відсутності скаржника, який заявив клопотання про розгляд скарги без його участі, а також належним чином повідомленого скаржника, який не з`явився на такий розгляд, слід вважати на те, що слідчим суддям доцільно у таких випадках залишати скаргу без розгляду. У випадку залишення скарги без розгляду скаржник мати право повторно звернутись з такою скаргу в суд.

Відповідно до ст.9 ч.6 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України. Одними з таких засад є законність (ст.7 ч.1 п.2 КПК України).

Крім того, відповідно до ст.7 ч.1 п.15 КПК України принципом кримінального провадження є змагальність сторін та свобода в поданні ними своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Виходячи з імперативності ст.306 ч.3 КПК України, враховуючи, що особа, що подала скаргу, в судове засідання не з`явилась та не подавала заяву про розгляд скарги без її участі, слідчий суддя вважає за необхідне залишити вищевказану скаргу без розгляду.

Залишення скарги без розгляду не позбавляє права повторного звернення до суду у встановленому законом порядку, а відтак доступу до правосуддя особа не позбавлена.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Як встановлено в судовому засіданні, представник ОСОБА_3 здійснює представництво інтересів осіб у кримінальному провадження, при цьому його свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю припинено ще 13 червня 2019 року, тобто в діях вказаної особи вбачаються ознаки кримінального правопорушення проти правосуддя.

За таких обставин, суд вважає необхідним винести дану ухвалу з метою повідомлення компетентних посадових осіб для вжиття передбачених чинним законодавством заходів щодо забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

При цьому, суд враховує позицію Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 14.06.2021 у справі №686/9636/18 (провадження № 51-6276кмо19), де зазначено про те, що є можливим ухвалення рішень, які не пов`язані із суттю кримінального провадження або з його забезпеченням, проте, зумовлені позитивним впливом на ефективність здійснення правосуддя у конкретному кримінальному провадженні та забезпеченням конституційного права на судовий захист, гарантований ст. 55 Конституції України.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне повідомити Відділення поліції №2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області про виявлений факту кримінального правопорушення проти правосуддя і вжиття заходів відповідно до вимог чинного законодавства.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 214, 303, 304, 306, 307, 370, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 , котрий діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність посадових осіб Відділення поліції №2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області, - залишити без розгляду.

Зобов`язати уповноважену посадову особу Відділення поліції №2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області, на протязі 24-х годин після отримання копії даної ухвали, внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо обставин, встановлених під час розгляду справи, та викладених в описовій частині даної ухвали.

В частині залишення скарги без розгляду ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складено 21 жовтня 2024 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1