справа № 401/785/24
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2024 року Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у місті Світловодськ Кіровоградської області, українця, громадянина України, має середню освіту, не одружений, не працює, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого:
- вироком Світловодського міського суду Кіровоградської області від 04 березня 2003 року за ч.1 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;
- вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17 жовтня 2005 року за ч.1 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;
- вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 лютого 2006 року за ч.1 ст.309 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі;
- вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 вересня 2006 року за ч.2 ст.307, ч.1 ст.69, ч.2 ст.69, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць;
- вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 лютого 2012 року за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років;
- вироком Подольського районного суду міста Києва від 17 серпня 2017 року за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць;
- вироком Подольського районного суду міста Києва від 01 вересня 2017 року за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 2 місяці;
- вироком Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 06 березня 2018 року за ч.3 ст.185, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців;
- вироком Куйбишевського районного суду Запорізької області від 19 січня 2021 року за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 року. На підставі ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки;
- вироком Крюківського районного суду Полтавської області від 02 квітня 2024 року за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 3 роки;
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,-
ОСОБА_5 вчинив умисний злочин проти власності за таких обставин.
Так, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який діє і на даний час.
При цьому, 16 січня 2024 року, у денний час (точного часу в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_5 , з корисливих мотивів з метою таємного викрадення чужого майна, прибув до огородженої парканом території домоволодіння АДРЕСА_2 , яке на праві приватної власності належить ОСОБА_4 .
Діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, розуміючи, що його злочинні дії нікому не помітні, з корисливих мотивів, діючи в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 відчинив металевий гачок, на який була закрита металева хвіртка, та через хвіртку протиправно проник на територію вищевказаного домоволодіння, яка є сховищем.
Вказаними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення відповідальність за яке передбачена частиною 4 статті 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , як і під час досудового розслідування, в інкримінованому йому злочині винуватим себе визнав повністю, щиро розкаявся, та пояснив про обставини вчинення ним крадіжки. Будучи допитаний прокурором у судовому засіданні обвинувачений детально пояснив про вчинення ним крадіжки, як зазначено у вироці. Показав, що дійсно у січня 2024 року він протиправно проник на територію приватного домоволодіння в районі Табурища, де розбив вікно біля вхідної двері житлового будинку, у такий спосіб проник у приміщення будинку, звідки викрав вказане в обвинувальному акті майно. З викраденим майном він зник з місця крадіжки. Частину викраденого майна під час його переслідування потерпілим, він викинув, але це майно було виявлено працівниками поліції. У вчиненому він щиро кається, просив суворо його не карати.
Крім повного визнання обвинуваченим своєї провини у вчинені кримінального правопорушення, його винуватість в інкримінованому злочині повністю підтверджується зібраними по справі доказами.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їхньої позиції. Заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України, при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню по епізоду вчинення обвинуваченим злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів, стосовно не оспорюваних фактичних обставин справи, які є належними, достовірними, допустимими і достатніми для визнання ОСОБА_5 винуватим у вчиненні інкримінованого йому та встановленого судом злочину, та обмежився показаннями обвинуваченого та потерпілого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Даючи оцінку результатам судового розгляду справи суд визнає, що винуватість ОСОБА_5 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні доведена повністю, дії обвинуваченого суд кваліфікує як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, в умовах воєнного стану, тобто за ч.4 ст.185 КК України.
При призначенні покарання, відповідно до ст.65 КК України, з врахуванням роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, сукупність усіх обставин, що характеризують злочин (форма вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо), особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Так, обвинуваченим ОСОБА_5 вчинено умисне тяжке корисливе кримінальне правопорушення проти власності в умовах воєнного стану, він має судимості за корисливі злочини, не працює, потерпілому не відшкодував завдану шкоду, за місцем мешкання характеризується посередньо, не перебуває на обліку у лікаря нарколога чи психіатра.
До пом`якшуючих покарання обставин суд відносить щире каяття обвинуваченого у скоєному, та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжують покарання органом обвинувачення не виявлено, судом не встановлено.
Суд також враховує, що стосовно ОСОБА_5 триває судовий розгляд кримінальних справ у Бердянському районному суді Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України, та у Світловодському міськрайонному суді за ч.4 ст.185, ч.2 ст.190, ч.ч. 1, 2 ст.361 КК України.
Суд також враховує, що вироком Крюківського районного суду Полтавської області від 02 квітня 2024 року ОСОБА_5 було визнано винуватим у вчиненні 12 січня 2024 року кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України за яке призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі та звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки.
При цьому, суд враховує інформацію, що характеризує обвинуваченого ОСОБА_5 , яка міститься у досудовій доповіді уповноваженого органу пробації, відповідно до якої орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_5 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства (у т.ч. окремих осіб). На думку органу пробації, застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.
Суд зазначає, що у справі не встановлено підстави для застосуванням ч.1 ст.69 КК України та призначення винуватому покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.4 ст.185 КК України.
Також, суд зазначає, що у справі не встановлено підстав для висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, а тому відсутні підстави для застосування ст.75 КК України та звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням.
З урахуванням встановлених обставин справи, та даних, що характеризують особу обвинуваченого, виходячи з загальних засад призначення покарання, законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно відповідати обставинам та характеру скоєного правопорушення, та необхідним і достатнім для виправлення винуватої особи, суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення нових злочинів, ОСОБА_5 слід призначити покарання, передбачене ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на визначений строк.
Призначення такого покарання відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
До набрання вироком законної сили обвинуваченому слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Початок строку відбування покарання слід рахувати з часу взяття обвинуваченого під варту.
Згідно з вимогами ч.5 ст.72 КК України обвинуваченому у строк відбуття покарання слід зарахувати строк з часу взяття обвинуваченого під варту по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Цивільний позов не заявлено.
Судові витрати у справі відсутні.
Долю речових доказів суд вирішує, керуючись правилами ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 374 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, і призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили обрати обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з дня його взяття під варту з 19 вересня 2024 року.
Зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення з дня взяття його під варту по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Речові докази: - 30 українських копійок, 10 центів американських доларів США, 70 євро та 10 євроцентів, 49 польських злотих 5 гроши, які передано на зберігання потерпілому ОСОБА_4 , залишити останньому за належністю;
Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду Кіровоградської області через Світловодський міськрайонний суд упродовж 30 днів з дня його проголошення, а засудженим у той же строк з дня отримання копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після спливу 30 днів з дня його проголошення, у разі якщо учасниками судового провадження не буде подано апеляційних скарг. У разі подання апеляційних скарг, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

Копія вироку після його проголошення негайно вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя Світловодського

міськрайонного суду ОСОБА_1

Згідно з оригіналом