Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 311/749/20
Провадження №: 1-в/332/215/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2024 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання заступника начальника філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області ОСОБА_4 про приведення вироку у відповідність до вимог чинного законодавства стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженої 16.02.2021 Василівським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення років, з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

Заступник начальника філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області ОСОБА_4 звернулася до суду з поданням про приведення вироку щодо ОСОБА_5 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-ІХ (надалі - Закон № 3886-ІХ).

Клопотання обґрунтовано тим, що вироком Василівського районного суду Запорізької області від 16.02.2021 ОСОБА_5 засуджена за ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення років, з іспитовим строком 1 рік 6 місяців. Відповідно до змісту вироку ОСОБА_5 19 жовтня 2019 року вчинила кримінальне правопорушення, а саме, 19.11.2019, діючи з прямим умислом, направленим на незаконне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, повторно заволоділа мобільним телефоном «Nomi», модель і503, чим спричинила потерпілому матеріальну шкоду на суму 381,67 грн. На момент вчинення кримінального проступку вартість викраденого ОСОБА_5 майна становила менше 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У зв`язку з набранням чинності Закону України від 18.07.2024 № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» вчинене ОСОБА_5 кримінальне правопорушення кваліфікується як адміністративне правопорушення.

Тому заступник начальника філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області ОСОБА_4 на підставі п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України просить вирішити питання про приведення вироку Василівського районного суду Запорізької області від 16.02.2021 у відповідність до Закону № 3886-ІХ.

Представник філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області, який про час та місце розгляду подання повідомлений належним чином, до суду не з`явився, надав клопотання розглянути подання за відсутності представника органу пробації.

Засуджена ОСОБА_5 , яка про час та місце розгляду подання повідомлена належним чином, до суду не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила.

Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання з підстав його невідповідності ст. 537 КПК України.

Неявка у судове засідання представника органу пробації та засудженої не перешкоджає розгляду подання.

Перевіривши доводи подання, суд доходить таких висновків.

Вироком Василівського районного суду Запорізької області від 16.02.2021 ОСОБА_5 була засуджена за ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до обмеження волі на строк два роки з іспитовим строк один рік. Слід зазначити, що копія зазначеного вироку органом пробації до матеріалів подання не додана.

Вироком Василівського районного суду Запорізької області від 16.02.2021 ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190, та призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк один рік шість місяців. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком Василівського районного суду Запорізької області від 16.02.2021 більш суворим остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк один рік шість місяців. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням, випробувальний строк призначений тривалістю один рік шість місяців з покладенням обов`язків, передбачених п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 76 України.

За змістом вказаного вироку ОСОБА_5 19 жовтня 2019 року вчинила кримінальне правопорушення, а саме, діючи з прямим умислом, направленим на незаконне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, повторно заволоділа мобільним телефоном «Nomi», модель і503, чим спричинила потерпілому матеріальну шкоду на суму 381,67 грн.

Пунктом 13 ч. 1 ст. 537 КПК України встановлено, що під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-IX (далі Закон № 3886-IX), який набув чинності 09.08.2024, внесено зміни до ст. 51 (Дрібне викрадення чужого майна) Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 ст. 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до правової позиції Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеної у постанові від 07.10.2024 (справа № 278/1566/21) Закон № 3886-IХ, яким внесено зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважались кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені цим законом мають зворотну силу в часі.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV Податкового кодексу України.

Пункт 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового Кодексу України передбачає, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Приписами підпункту 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV Податкового кодексу України розмір податкової соціальної пільги визначений у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2019 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи станом на 01.01.2021 встановлений на рівні 1 921 гривні. Отже, для кваліфікації заволодіння чужим майном шляхом обману за нормами відповідних статей КК України його вартість відповідно до чинних норм законодавства, для 2019 року має перевищувати 1 921,00 грн (50 % * 1 921,00 грн х 2 = 1 921,00 грн).

Судом встановлено, що ОСОБА_5 у 2019 році відповідно до вироку Василівського районного суду Запорізької області від 16.02.2021 заволоділа чужим майном шляхом обману (шахрайство), повторно, на суму 381,67 грн.

Разом з тим, з огляду на той факт, що на час звернення до суду із поданням випробувальний строк, призначений вироком Василівського районного суду Запорізької області від 16.02.2021, вже сплинув, а органом пробації не надані відомості про вчинення ОСОБА_5 інших правопорушень під час іспитового строку, суд доходить висновку, що ОСОБА_5 за вироком Василівського районного суду Запорізької області від 16.02.2021 відбула покарання. Це, у свою чергу, унеможливлює звільнення її від призначеного покарання за ч. 2 ст. 74 КК України.

Крім того, суд бере до уваги, що вироком Василівського районного суду Запорізької області від 16.02.2021, з поданням про приведення якого у відповідність до вимог чинного законодавства звернувся орган пробації, застосована ч. 4 ст. 70 КК України, за якою шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком Василівського районного суду Запорізької області від 16.02.2021 більш суворим остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк один рік шість місяців. При цьому вирок Василівського районного суду Запорізької області від 21.02.2021, яким ОСОБА_5 визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 185 КК України, та призначено остаточне покарання у виді обмеження волі на строк два роки, органом пробації до матеріалів подання не додано.

Суд вважає за необхідне також зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. За приписами ч. 1 ст. 5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Перелік питань, які має право вирішувати суд під час виконання вироків, визначений частиною першою ст. 537 КПК України. При цьому такої процесуальної дії як «приведення судового рішення у відповідність до закону» цей перелік не містить.

З огляду на вищевикладене суд вважає, що у задоволенні подання заступника начальника філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області про приведення вироку Василівського районного суду Запорізької області від 16.02.2021 у відношенні ОСОБА_5 у відповідність до вимог діючого законодавства слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 1, 5, 537, 539 КПК України, суд

постановив:

Відмовити у задоволенні подання заступника начальника філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області ОСОБА_4 про приведення вироку Василівського районного суду Запорізької області від 16.02.2021 у відповідність до вимог чинного законодавства відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом семи днів з дня її проголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали оголошений 05 грудня 2024 року о 9 год. 30 хвилин.

Суддя: ОСОБА_1