УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2024 року слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси клопотання слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_6 , погодженого прокурором Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , яке подане під час проведення досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 жовтня 2024 року за № 0000712 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, українця, громадянина України, солдата резерву взводу резерву роти резерву солдатського складу військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», освіта середня спеціальна, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, на утриманні неповнолітні, малолітні діти, непрацездатні батьки відсутні, інвалідом, депутатом не являється, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси з вказаним клопотанням, яке погоджене прокурором Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 .

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що Четвертим слідчим відділом (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000712 від 08 жовтня 2024 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, у військовому званні «солдат», діючи з прямим умислом, з метою ухилення від проходження військової служби, в порушення вимог ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 09 квітня 2024 року, в умовах воєнного стану, 14 вересня 2024 року самовільно, без дозволу командування, залишив розташування військової частини НОМЕР_1 та направився до місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів для повернення у військову частину за наявності реальної можливості до цього.

25 жовтня 2024 року ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно та з власної ініціативи прибув до Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, що за адресою: АДРЕСА_2 , і заявив про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

25 жовтня 2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Відповідно до ч.5 ст. 407 КК України, самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем, а також нез`явлення його вчасно на службу без поважних причин, вчинені в бойовій обстановці, а так само ті самі дії тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану, -

караються позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років.

Згідно ч.5 ст. 12 КК України, тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Згідно п.175 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, слідчий суддя (суд), оцінюючи докази на предмет доведеності обставин, передбачених пунктом 1 частини першої статті 194 КПК України, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Причетність ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до вчинення кримінального правопорушення підтверджується зібраними в ході досудового розслідування кримінального провадження №0000712 доказами, а саме:

- актом за підсумками проведеного службового розслідування від 24 вересня 2024 року;

- рапортом командира взводу резерву солдатського складу В.Дробницького від 14 вересня 2024 року;

- витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно - господарчої діяльності) від 14 вересня 2024 року № 565;

- витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08 вересня 2024 року № 266;

- медичною характеристикою від 17 вересня 2024 року;

- направленням на огляд військовослужбовця з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування пд. впливом лікарських препаратів, що понижують увагу та швидкість реакції № 7392 від 14 вересня 2024 року;

- поясненнями ОСОБА_7 від 20 вересня 2024 року;

- рапортом ОСОБА_5 ;

- довідкою - доповіддю по факту самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації Збройних Сил України солдатом ОСОБА_5 від 14 вересня 2024 року № 7398;

- довідкою КНП «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради» від 14 жовтня 2024 року за вих. № 2663/01-05/1;

- довідкою КНП «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради» від 31 жовтня 2024 року;

- довідкою № 2202 про самовільне залишення військової частини військовослужбовцями Збройних Сил України, обліковане в період з 30 червня 2024 року по 01 липня 2024 року;

протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 09 жовтня 2024 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 09 жовтня 2024 року;

- заявою про з`явлення із зізнанням від 25 жовтня 2024 року;

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 24 червня 2024 року;

- медичною характеристикою від 24 червня 2024 року;

- іншими зібраними в ході досудового розслідування кримінального провадження № 0000712 доказами в їх сукупності.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється органом досудового розслідування у вчиненні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, що відповідно до ч.5 ст. 12 КК України, класифікується як тяжкий злочин.

В ході досудового розслідування вказаного кримінального правопорушення встановлено наявність ризиків, передбачених у ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

1)переховування від органів досудового розслідування та/або суду;

3)незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином;

5)вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.5 ст. 407 КК України, самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем, а також нез`явлення його вчасно на службу без поважних причин, вчинені в бойовій обстановці, а так само ті самі дії тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану, -

караються позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років.

Згідно ч.5 ст. 12 КК України, тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, у військовому званні «солдат».

Підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється органом досудового розслідування у вчиненні останнім в умовах воєнного стану на території України кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, що відповідно до ч.5 ст. 12 КК України, класифікується як тяжкий злочин.

Підозрюваний ОСОБА_5 не одружений; не працює; на утриманні малолітні, неповнолітні діти, непрацездатні батьки відсутні.

Підозрюваний ОСОБА_5 є військовослужбовцем, призваним за мобілізацією.

Підозрюваний ОСОБА_5 , в умовах воєнного стану в Україні, без поважних причин, діючи з прямим умислом, з метою ухилення від проходження військової служби, в порушення вимог ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 14 вересня 2024 року самовільно, без дозволу командування, залишив розташування військової частини НОМЕР_1 та направився до місця проживання останнього, де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів для повернення у військову частину за наявності реальної можливості до цього.

Підозрюваний ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що він обґрунтовано підозрюється органом досудового розслідування у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, може переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду.

Враховуючи викладене, існує ризик, передбачений. п.1) ч.1 ст. 177 КПК України, переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду.

Підозрюваний ОСОБА_5 є військовослужбовцем, призваним за мобілізацією.

Підозрюваний ОСОБА_5 в умовах воєнного стану в Україні, без поважних причин, діючи з прямим умислом, з метою ухилення від проходження військової служби, в порушення вимог ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 30 червня 2024 року, в умовах воєнного стану, самовільно, без дозволу командування, залишив розташування військової частини НОМЕР_1 .

14 вересня 2024 року підозрюваний ОСОБА_5 в умовах воєнного стану в Україні, без поважних причин, діючи з прямим умислом, з метою ухилення від проходження військової служби, в порушення вимог ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 30 червня 2024 року, в умовах воєнного стану, самовільно, без дозволу командування, повторно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 .

Враховуючи викладене, існує ризик, передбачений п.5) ч.1 ст. 177 КПК України, вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, в якому останній підозрюється.

Підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, зокрема, військовослужбовців військової частини, в якій останній проходив службу, які надали викривальні покази, в тому числі шляхом вмовлянь, погроз, підкупу, з метою примушування їх до надання завідомо неправдивих показів або відмови від надання раніше наданих показів, що може негативно вплинути на хід досудового розслідування і судового розгляду, та встановлення істини у вказаному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.221 КПК України, підозрюваний та захисник підозрюваного мають право на ознайомлення з матеріалами досудового розслідування.

Підозрюваний ОСОБА_5 проживає в одному населеному пункті зі свідками у вказаному кримінальному провадженні.

В ході досудового розслідування допитані не всі встановлені органом досудового розслідування свідки вказаного кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене, існує ризик, передбачений п.3) ч.1 ст. 177 КПК України, незаконного впливу підозрюваного на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Ризик, передбачений п.4) ч.1 ст.177 КПК України, - перешкоджання підозрюваним кримінальному провадженню іншим чином, може виразитися у створенні підозрюваним штучних доказів та підбурюванні осіб, зокрема, з числа військовослужбовців своєї військової частини, які не були свідками кримінального правопорушення, до надання останніми завідомо неправдивих свідчень з метою уникнення підозрюваним можливої кримінальної відповідальності за вчинення останнім тяжкого злочину.

Таким чином, органом досудового розслідування, відповідно до п. 4) ч.1 ст.184 КПК України, встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи викладене, слідчий за погодженням прокурором, звернувся до слідчого судді з вказаним клопотанням.

В судовому засіданні прокурор Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 заявлені в клопотанні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з викладених в ньому підстав.

Просив врахувати обставини вчинення останнім кримінального правопорушення, а саме: нехтування підозрюваним конституційним обов`язком громадянина із захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, Статутами Збройних Сил України, іншими нормативно-правовими актами, що регламентують порядок проходження військової служби, а тому дії підозрюваного ОСОБА_5 в умовах воєнного стану в України становлять надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки.

Згідно ч. 6 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Таким чином, оцінивши сукупність усіх обставин у кримінальному провадженні, а саме - вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та тяжкість покарання, а саме, що за ч. 5 ст. 407 КК України передбачене безальтернативне покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 10 років, сторона обвинувачення приходить до висновку, що застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою без права внесення застави буде достатнім для запобігання вищевказаним ризикам у даному випадку, оскільки лише такий запобіжний захід буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Просив обрати підозрюваному ОСОБА_5 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, без визначення розміру застави.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованого останньому кримінального правопорушення визнав; просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши прокурора, слідчого, захисника та підозрюваного, дослідивши матеріали клопотання, матеріали кримінального провадження № 0000712, надані учасниками докази, дослідивши їх всебічно, повно, об`єктивно, безпосередньо в судовому засіданні, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей, надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, відомості про вчинення кримінального правопорушення у кримінальному провадженні № 0000712 внесені до вказаного реєстру 06 жовтня 2024 року за фабулою: « ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, у військовому званні «солдат», діючи з прямим умислом, з метою тимчасово не виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово ухилитися від її проходження, у порушення вимог ст.ст. 11, 16, 49, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в умовах воєнного стану, 14.09.2024 близько 10 год. 00 хв., без дозволу командування, залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , та направився за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів для повернення у військову частину за наявності реальної можливості до цього, поки 25.10.2024, усвідомлюючи протиправність і помилковість воїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно та з власної ініціативи прибув до Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, що за адресою: АДРЕСА_2 ,і заявив про себе та вчинений злочин» - правова кваліфікація ч.5 ст.407 КК України.

Четвертим слідчим відділом (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000712 від 08 жовтня 2024 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, у військовому званні «солдат», діючи з прямим умислом, з метою ухилення від проходження військової служби, в порушення вимог ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 09 квітня 2024 року, в умовах воєнного стану, 14 вересня 2024 року самовільно, без дозволу командування, залишив розташування військової частини НОМЕР_1 та направився до місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів для повернення у військову частину за наявності реальної можливості до цього.

25 жовтня 2024 року ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно та з власної ініціативи прибув до Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, що за адресою: АДРЕСА_2 , і заявив про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

25 жовтня 2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Відповідно до ч.5 ст. 407 КК України, самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем, а також нез`явлення його вчасно на службу без поважних причин, вчинені в бойовій обстановці, а так само ті самі дії тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану, -

караються позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років.

Згідно ч.5 ст. 12 КК України, тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Згідно п.175 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, слідчий суддя (суд), оцінюючи докази на предмет доведеності обставин, передбачених пунктом 1 частини першої статті 194 КПК України, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Відомості, викладені у:

- витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000712;

- повідомленні про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 25 жовтня 2024 року;

- акті за підсумками проведеного службового розслідування від 24 вересня 2024 року;

- рапорті командира взводу резерву солдатського складу В.Дробницького від 14 вересня 2024 року;

- витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно - господарчої діяльності) від 14 вересня 2024 року № 565;

- витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08 вересня 2024 року № 266;

- медичній характеристиці від 17 вересня 2024 року;

- направленні на огляд військовослужбовця з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування пд. впливом лікарських препаратів, що понижують увагу та швидкість реакції № 7392 від 14 вересня 2024 року;

- поясненнях ОСОБА_7 від 20 вересня 2024 року;

- рапорті ОСОБА_5 ;

- довідці - доповіді по факту самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації Збройних Сил України солдатом ОСОБА_5 від 14 вересня 2024 року № 7398;

- довідці КНП «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради» від 14 жовтня 2024 року за вих. № 2663/01-05/1;

- довідці КНП «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради» від 31 жовтня 2024 року;

- довідці № 2202 про самовільне залишення військової частини військовослужбовцями Збройних Сил України, обліковане в період з 30 червня 2024 року по 01 липня 2024 року;

протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 09 жовтня 2024 року;

- протоколі допиту свідка ОСОБА_9 від 09 жовтня 2024 року;

- заяві про з`явлення із зізнанням від 25 жовтня 2024 року;

- протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 24 червня 2024 року;

- медичній характеристиці від 24 червня 2024 року,

свідчать про обґрунтованість підозри, повідомленої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 407 КК України, самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем, а також нез`явлення його вчасно на службу без поважних причин, вчинені в бойовій обстановці, а так само ті самі дії тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану, -

караються позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років.

Згідно ч.5 ст. 12 КК України, тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,, обґрунтовано підозрюється органом досудового розслідування у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно п.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,, обґрунтовано підозрюється органом досудового розслідування у вчиненні останнім в умовах воєнного стану на території України кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, що згідно ч.5 ст.12 КК України, класифікуються як тяжкий злочин, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років.

Враховуючи викладене, відповідно до ч.2 ст.183 КПК України, до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується.

В ході досудового розслідування вказаного кримінального правопорушення встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме:

1)переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду;

3)незаконний вплив підозрюваного на свідків у кримінальному провадженні;

4)перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином;

5)вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення та/або продовження кримінального правопорушення, у вчиненні якого останній підозрюється.

Згідно рішення ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» (заява № 33977/96) від 26 липня 2001 року, «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», тобто тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється органом досудового розслідування у вчиненні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, що згідно ч. 5 ст. 12 КК України, класифікується як тяжкий злочин, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років без можливості звільнення від відбування покарання з випробуванням, а тому під тягарем кримінальної відповідальності за вчинення останнім тяжкого злочину в умовах воєнного стану в Україні, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Підозрюваний ОСОБА_5 не одружений, на утриманні малолітні, неповнолітні діти, непрацездатні батьки відсутні.

Підозрюваний ОСОБА_5 є військовослужбовцем Військової частини НОМЕР_1 , проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на посаді - солдат резерву взводу резерву роти резерву солдатського складу у військовому званні «солдат».

Підозрюваний ОСОБА_5 , в умовах воєнного стану в Україні, без поважних причин, діючи з прямим умислом, з метою ухилення від проходження військової служби, в порушення вимог ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 14 вересня 2024 року самовільно, без дозволу командування, залишив розташування військової частини НОМЕР_1 та направився до місця проживання останнього, де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів для повернення у військову частину за наявності реальної можливості до цього.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого останньому кримінального правопорушення визнав.

Підозрюваний ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що він обґрунтовано підозрюється органом досудового розслідування у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, може переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду.

Враховуючи викладене, існує ризик, передбачений. п.1) ч.1 ст. 177 КПК України, переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду.

Підозрюваний ОСОБА_5 є військовослужбовцем, призваним за мобілізацією.

Підозрюваний ОСОБА_5 в умовах воєнного стану в Україні, без поважних причин, діючи з прямим умислом, з метою ухилення від проходження військової служби, в порушення вимог ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 30 червня 2024 року, в умовах воєнного стану, самовільно, без дозволу командування, залишив розташування військової частини НОМЕР_1 .

14 вересня 2024 року підозрюваний ОСОБА_5 в умовах воєнного стану в Україні, без поважних причин, діючи з прямим умислом, з метою ухилення від проходження військової служби, в порушення вимог ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 30 червня 2024 року, в умовах воєнного стану, самовільно, без дозволу командування, повторно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 .

Враховуючи викладене, існує ризик, передбачений п.5) ч.1 ст. 177 КПК України, вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, в якому останній підозрюється.

Підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, зокрема, військовослужбовців військової частини, в якій останній проходив службу, які надали викривальні покази, в тому числі шляхом вмовлянь, погроз, підкупу, з метою примушування їх до надання завідомо неправдивих показів або відмови від надання раніше наданих показів, що може негативно вплинути на хід досудового розслідування і судового розгляду, та встановлення істини у вказаному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.221 КПК України, підозрюваний та захисник підозрюваного мають право на ознайомлення з матеріалами досудового розслідування.

Підозрюваний ОСОБА_5 проживає в одному населеному пункті зі свідками у вказаному кримінальному провадженні.

В ході досудового розслідування допитані не всі встановлені органом досудового розслідування свідки вказаного кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене, існує ризик, передбачений п.3) ч.1 ст. 177 КПК України, незаконного впливу підозрюваного на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Ризик, передбачений п.4) ч.1 ст.177 КПК України, - перешкоджання підозрюваним кримінальному провадженню іншим чином, може виразитися у створенні підозрюваним штучних доказів та підбурюванні осіб, зокрема, з числа військовослужбовців своєї військової частини, які не були свідками кримінального правопорушення, до надання останніми завідомо неправдивих свідчень з метою уникнення підозрюваним можливої кримінальної відповідальності за вчинення останнім тяжкого злочину.

Таким чином, органом досудового розслідування, відповідно до п. 4) ч.1 ст.184 КПК України, встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Слідчим та прокурором доведено належними достатніми достовірними доказами наявність ризиків, передбачених п.п. 1),3),4),5) ч.1 ст.177 КПК України, а саме: що підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, під тягарем кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого останній обґрунтовано підозрюється органом досудового розслідування, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому останній підозрюється; може незаконно вливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а тому жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам та забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Відповідно до ч 2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як:

3) до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину;

4) до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

25 жовтня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Згідно ч. 5 ст. 407 КК України, самовільне залишення військової частини або місця служби, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинені в умовах воєнного стану або в бойовій обстановці, вчинене особами, зазначеними в частинах першій або другій цієї статті, -караються позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років.

Відповідно до ч.5 ст. 12 КК України, тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у вигляді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Підозрюваний ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється органом досудового розслідування у вчиненні в умовах воєнного стану в Україні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років.

Враховуючи викладене, до підозрюваного ОСОБА_5 може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурором та слідчим доведено належними, достатніми, достовірними наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, та неможливість запобігти вказаним ризикам і забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 шляхом застосування відносно останнього іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Згідно ч.8 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті - тримання під вартою.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтею 407 Кримінального кодексу України.

На підставі вищевикладеного, керуючись, ст.ст. 4, 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 23, 84, 92, 176, 177, 182, 183, 193, 194, 196 - 199, 369 - 372, 376 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_6 , погодженого прокурором Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , яке подане під час проведення досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 жовтня 2024 року за № 0000712 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити частково

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, українця, громадянина України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 (шістдесят) діб, до 25 рудня 2024 року, в межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави.

В іншій частині заявлених вимог - відмовити.

Підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для виконання ухвали слідчого судді підлягає направленню до Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор».

Виконання ухвали слідчого судді в частині доставки підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до місця утримання під вартою - Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор», доручити Четвертому слідчому відділу (з дислокацією у м. Черкаси) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві.

Копію ухвали направити до Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкаси) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор», вручити підозрюваному, захиснику підозрюваного, прокурору та слідчому.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів після її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, а в разі оскарження, після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали складений 30 жовтня 2024 року.

Слідчий суддя - ОСОБА_1