Справа № 718/2986/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2024 місто Заставна

Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі колегії:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000121 від 14.07.2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Ставчани Кіцманського району Чернівецької області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, п.1, 6, 12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.357, ч.5 ст.361, ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця села Ставчани Кіцманського району Чернівецької області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, п.1, 6, 12 ч.2 ст.115 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Заставнівського районного суду Чернівецької області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого за ч.4 ст.187, п.1, 6, 12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.357, ч.5 ст.361, ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч.4 ст.187, п.1, 6, 12 ч.2 ст.115 КК України.

Ухвалою суду від 06.02.2024 року у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 призначено судово-психологічну експертизу.

27.11.2024 до суду надійшло клопотання прокурора про продовження ОСОБА_5 , ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання обґрунтоване тим, що ризики переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення або перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, які слугували для обрання запобіжного заходу, не зменшилися та не зникли, а завершити кримінальне провадження до спливу строку дії запобіжного заходу до 02.12.2024 не можливо.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, наполягав на його задоволенні.

Потерпіла ОСОБА_10 та її представник адвокат ОСОБА_11 до судового засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_8 заперечували проти задоволення клопотання прокурора, просили застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід або визначити розмір застави.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_9 в судовому засіданні також заперечували проти задоволення клопотання прокурора, просили застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження з приводу клопотання прокурора, суд приходить до наступного.

Встановлено, що кримінальне провадження перебуває в проваджені суду в стадії судового розгляду.

Ухвалою суду від 04.10.2024 відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 02.12.2024.

Станом на 28.11.2024 завершити кримінальне провадження ухваленням вироку не представляється можливим, оскільки ухвала суду про призначення судово-психологічної експертизи від 06.02.2024 до теперішнього часу не виконана.

Отже, є підстави для вирішення питання щодо доцільності продовження запобіжного заходу відносно обвинувачених.

Відповідно до ч.1-2 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Метою застосування запобіжного заходу, відповідно до ст.177 КПК України, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганням спробам, зокрема, переховуватися від суду; перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі репутацію обвинуваченого, його майновий стан, міцність соціальних зв`язків, наявність місця роботи, навчання, ризик повторення поведінки, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання її винуватою тощо.

В рішеннях Європейського суду з прав людини, відповідно до яких обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, зазначено, що продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом до свободи особистості; в кожному випадку суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Підстави для тримання особи під вартою мають оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для тримання особи під вартою, проте таке обвинувачення в сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Так, злочини, в яких обвинувачується ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , а саме у розбійному нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з насильством небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, з проникнення у житло, в умисному вбивстві двох осіб, вчинених групою осіб з корисливих мотивів, є особливо тяжкими злочинами проти власності та проти життя та здоров`я людини, характеризуються суспільною небезпечністю та передбачають суворе покарання виключно у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років або довічне позбавленням волі з конфіскацією майна.

Крім цього ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів, спрямованих на заволодіння майном потерпілої в умовах воєнного стану, однин з яких також є особливо тяжким.

Даними про особу обвинувачених встановлено, що ОСОБА_5 мав постійне місце проживання, де проживав разом з братом ОСОБА_6 , дружиною та малолітнім сином, до затримання не навчався, не працював, на даний час розлучений, за місцем проживання характеризується посередньо; ОСОБА_6 проживав разом з братом ОСОБА_5 , не навчався, не працював, одружений не був, утриманців не мав, за місцем проживання характеризується посередньо.

Обидва обвинувачені судимостей не мають.

Вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_6 , ОСОБА_5 не мають міцних соціальних зв`язків, не мають роду занять та стабільного джерела доходу.

А тому, виходячи з сутності обвинувачення, тяжкості покарання, яке загрожуватиме обвинуваченим у разі визнання їх винуватими, корисливості мотивів всіх інкримінованих злочинів, відсутність у обвинувачених постійного джерела доходу, ризик того, що обвинувачені можуть переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, вчинити інше кримінальне правопорушення, в тому числі з корисливих мотивів, продовжує існувати.

Враховуючи викладене, а саме кількість та тяжкість інкримінованих обвинуваченим злочинів, їх суспільну небезпечність, а також виходячи з сукупності обставин, що характеризують особи обвинувачених, суд приходить до переконання, що інший більш м`який запобіжний захід, аніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, наведеним прокурором у клопотанні.

І тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Доводи сторони захисту, які б свідчили на користь зменшення раніше встановлених ризиків неналежної процесуальної поведінки обвинувачених, судом під час розгляду клопотання не встановлені.

Отже, наведені прокурором ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, є обґрунтованими, об`єктивно існують та можуть бути реалізовані обвинуваченими без застосування до них запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

А тому, подальше тримання обвинуваченим під вартою є виправданим.

Також відсутні підстави для визначення розмірі застави як умови звільнення обвинувачених з-під варти, бо злочини, в яких обвинувачуються ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , вчиненні із застосуванням насильства та спричинили загибель людей.

За таких обставин, з урахуванням обґрунтованості клопотань прокурора, існують підстави для продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 , ОСОБА_6 під вартою, оскільки саме цей запобіжний захід забезпечить виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 331, 369-372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Чернівецький слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 26.01.2025 включно.

Клопотання прокурора про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Чернівецький слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 26.01.2025 включно.

Клопотання прокурора про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу задовольнити.

Копію ухвали після проголошення негайно вручити прокурору, обвинуваченим, захисникам та направити для виконання начальнику ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор», де утримуються обвинувачені.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Чернівецького апеляційного суду.

Головуючий суддя ОСОБА_1 .

Судді ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3