Провадження № 1-в/761/247/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2024 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника Дніпровського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_4 про звільнення від подальшого відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Києва, громадянки України, заміжньої, не працюючої, з середньою освітою, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1

засудженої 23.07.2020 Шевченківським районним судом м. Києва за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України до штрафу у розмірі 850 грн.

ВСТАНОВИВ

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло подання начальника Дніпровського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_4 про звільнення від подальшого відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку ОСОБА_5 .

В обґрунтування подання орган пробації вказує, що 25.08.2020 набрав законної сили вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 23.07.2020, яким ОСОБА_5 за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва було відмовлено у задоволенні подання органу пробації про заміну ОСОБА_5 покарання у вигляді штрафу.

Станом на квітень 2024 року інформації про сплату штрафу ОСОБА_5 не надано, остання до пробації не з`явилась, встановити її місце знаходження не можливо.

Строк виконання вироку Шевченківського районного суду міста Києва від 19.03.2019 року у відповідності до ч. 1 ст. 80 КК України сплив 25.08.2022 року, тому є підстави для звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

В судове засідання представник філії ДУ «Центр пробації» не з`явився, надав заяву про розгляд подання у його відсутність, на його задоволенні наполягав.

Засуджена ОСОБА_5 в судове засідання не зв`явилась, судом вжито вичерпних заходів щодо повідомлення останньої.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення подання з огляду на законність заявлених вимог.

Суд, вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали подання прийшов до наступних висновків.

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 23.07.2020 ОСОБА_5 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопрушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 24.05.2021 відмовлено у задоволенні подання органу пробації про заміну ОСОБА_5 покарання у вигляді штрафу.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання.

Водночас засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом, питання вирішення якого належить до компетенції суду, а отже, цей факт слід встановлювати з дотриманням вимог процесуальної форми.

Зокрема, редакція частини третьої статті 80 КК певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у частині третій статті 80 Загальної частини КК, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК. Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні частини третьої статті 80 КК, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить частині першій статті 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Разом з тим, з матеріалів провадження вбачається, що питання кримінальної відповідальності засудженого ОСОБА_5 за ст. 389 КК України не вирішувалось, відповідно до вимоги про судимість станом на 20.11.2023 засуджена не вчиняла інших кримінальних правопорушень.

Крім того, відповідно до правової позиції Верховного суду України викладеної у рішенні по справі № 5-324кс15 від 24.12.2015 року, ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом, питання вирішення якого належить до компетенції суду, а отже цей факт слід встановлювати з дотриманням вимог процесуальної форми.

Зокрема, редакція частини третьої статті 80 Кримінального кодексу України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у частині третій статті 80 Загальної частини Кримінального кодексу України, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини Кримінального кодексу України.

Таким чином, лише не сплата засудженим штрафу в певний строк сама по собі не свідчить про його ухилення від відбування цього покарання.

В даному випадку перебіг строків давності в зв`язку з ухиленням засудженої від відбування покарання в сенсі вимог ч. 3 ст. 80 КК України зупинено не було.

Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 23.07.2020 згідно розпорядження суду набрав законної сили 25.08.2020 року, відтак на теперешній час сплили строки, визначені ст. 80 КК України.

Оскільки, з дня набрання вироком законної сили пройшло більш як 2 роки, суд приходить до висновку про закінчення перебігу строків давності виконання обвинувального вироку, а тому засуджений підлягає звільненню від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку на підставі п.1 ч.1 статті 80 Кримінального кодексу України.

На підставі наведеного, керуючись ст. 539 КПК України, ст. 80 КК України, суд

ПОСТАНОВИВ

Звільнити засуджену ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування призначеного вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 23.07.2020 року, покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку на підставі п.1 ч.1 статті 80 Кримінального кодексу України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд міста Києва протягом семи діб.

Суддя ОСОБА_6