Справа № 728/2209/16-к
В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

19.08.2024 Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі :

судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бобровиця кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000426 від 12.05.2016 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Піски Ніжинського району Чернігівської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з вищою освітою, який не одружений, не працює та не судимий, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 309 та ч.1 ст.263 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_6 у невстановлену дату та місці придбав наркотичні засоби, які зберігав за місцем свого проживання.

22 червня 2016 року при проведенні обшуку в господарстві за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_3 , в будинку, сарайному приміщенні, гаражі та автомобілі марки УАЗ - 452 було виявлено та вилучено подрібнену речовину рослинного походження та пристрої для її куріння, зокрема в сарайному приміщенні виявлено та вилучено полімерний пакет червоного кольору, полімерний пакет з логотипом на бічній поверхні „Кава зі Львова" та непрозорий полімерний пакет чорного кольору з друкованими зображеннями на бічній стороні з вмістом в них подрібненої речовини рослинного походження, в гаражі виявлено та вилучено скляну банку з вмістом в ній подрібненої речовини рослинного походження, в будинку виявлено та вилучено непрозорий полімерний пакет білого кольору з друкованим зображенням «Фора» на бічній стороні та непрозорий полімерний пакет білого кольору з друкованим зображенням «АТБ» на бічній стороні з вмістом в них частково подрібненої речовини рослинного походження, пристрої для куріння у вигляді дерев`яної трубки та прозорої безбарвної пластикової пляшки з написом на етикетці «Fanta» з металевою трубкою в бічній стінці, а також в автомобілі марки УАЗ-452 виявлено та вилучено прозорий поліетиленовий пакет з вмістом подрібненої речовини рослинного походження.

Згідно висновку судової експертизи матеріалів, речовин і виробів № 681(х) від 29.07.2016 надана на експертизу частково подрібнена речовина рослинного походження зелено - коричневого кольору, яка знаходиться у непрозорому полімерному пакеті білого кольору з друкованим зображенням « Фора» на бічній стороні, у непрозорому полімерному пакеті білого кольору з друкованим зображенням « АТБ» на бічній стороні та у непрозорому полімерному пакеті чорного кольору з друкованим зображенням на бічній стороні є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - каннабісом, маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 390,630 г., 432, 924 г., та 74,712г.

Згідно висновку судової експертизи матеріалів, речовин і виробів № 683(х) від 21.07.2016 надана на експертизу подрібнена речовина рослинного походження зеленого кольору, з характерним запахом коноплі, яка знаходиться у полімерному пакеті червоного кольору, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - каннабісом, маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 524,6 г.

Згідно висновку судової експертизи матеріалів, речовин і виробів № 684(х) від 21.07.2016 надана на експертизу подрібнена речовина рослинного походження зеленого кольору, яка знаходиться у полімерному пакеті з логотипом на бічній поверхні « Кава зі Львова», є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - каннабісом, маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 23,975 г.

Згідно висновку судової експертизи матеріалів, речовин і виробів № 685(х) від 29.07.2016 надана на експертизу подрібнена речовина рослинного походження зелено - коричневого кольору, яка знаходиться у полімерному пакеті білого кольору, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - каннабісом, маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 42,165 г.

Згідно висновку судової експертизи матеріалів, речовин і виробів № 686(х) від 22.07.2016 надана на експертизу подрібнена речовина рослинного походження зелено - коричневого кольору, яка знаходиться у скляній банці, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - каннабісом, маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 3,597 г.

Згідно висновку судової експертизи матеріалів, речовин і виробів № 682(х) від 26.07.2016 речовина темно-коричневого кольору, нашарована на поверхнях прозорої безбарвної пластикової пляшки з написом на етикетці «Fanta» з металевою трубкою в бічній стінці, є особливо небезпечним наркотичним засобом - екстрактом каннабісу, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 0,197 г.

Згідно висновку судової експертизи матеріалів, речовин і виробів № 617(х) від 22.07.2016 речовина темно-коричневого кольору, з характерним запахом, нашарована на поверхнях дерев`яної трубки для куріння, є особливо небезпечним наркотичним засобом - екстрактом каннабісу, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 0,159 г.

Загальна маса каннабісу, вилученого при проведенні обшуку в господарстві за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 , в перерахунку на висушену речовину, становить 1 492,603 г., який останній зберігав для власних потреб без мети збуту.

Загальна маса екстракту каннабісу, вилученого при проведенні обшуку в господарстві за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 , в перерахунку на суху речовину, становить 0,356 г., який останній зберігав для власних потреб без мети збуту.

Окрім цього, у невстановлену дату ОСОБА_6 у невстановленому місці придбав вибуховий пристрій, який зберігав за місцем свого проживання без передбаченого законом дозволу.

22 червня 2016 року при проведенні обшуку у господарстві за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 , в будинку було виявлено та вилучено предмет циліндричної форми, виготовлений з картону світло - коричневого кольору, який згідно висновку судової вибухотехнічної експертизи № 54 ( Вт) від 19.07.2016 являється вибуховим пакетом, споряджений вибуховою речовиною - порохом, виготовлений промисловим способом та відноситься до категорії вибухових пристроїв.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях не визнав та пояснив, що 22.06.2016 перебував у господарстві по АДРЕСА_3 та відпочивав у будинку, в якому проводив ремонт за власні кошти, оскільки після ремонту будинок буде належати його спільному з цивільною дружиною ОСОБА_11 сину. Вийшовши на вулицю, побачив працівників поліції, слідчу ОСОБА_12 та понятих. Слідча почала зачитувати ухвалу слідчого судді про проведення у вказаному господарстві обшуку. Він особисто з будинку, який йому не належить на праві власності, виніс та видав вибуховий пакет, але він не знав, що зберігати його заборонено. Вказаний пакет тривалий час знаходився в будинку та йому не належав. Потім працівники поліції почали обшукувати будинок, прибудинкові споруди та його автомобіль УАЗ, який знаходився на подвір`ї господарства та виносити пакети, повідомляючи слідчу, звідки вони були вилучені та що в них знаходиться. Також були вилучені пристрої для куріння. Особисто слідча обшук не поводила, цим займалися працівники поліції, вона тільки складала протокол обшуку. Жодного відношення до вилучених наркотичних засобів він не має, так як господарство йому не належить, в ньому до смерті проживав батько його цивільної дружини - ОСОБА_13 , а після його смерті в 2009 році проживали його цивільна дружина та їх спільний син ОСОБА_14 . Потім в будинку проживав деякий час чоловік грузинської національності. Він особисто почав робити ремонт будинку в 2009-2010 роках. З дозволу цивільної дружини наводив лад в будинку, викидаючи старі речі. Бачив, що в сараї знаходиться тільки насіння наркотичної рослини коноплі. Також завозив будівельні матеріали, провів воду, постійно залишав на подвір`ї свій автомобіль. З свідками ОСОБА_15 та ОСОБА_16 відносини не складалися, так як вони хотіли провести воду до господарств сусідів за завищеною ціною, а він проти цього заперечував, однак при цьому не погрожував ОСОБА_15 закидати його господарство гранатами. Підписувати протокол обшуку він відмовився, пославшись на проблеми зі здоров`ям.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини у вчинених кримінальних правопорушеннях, його вина у інкримінованих кримінальних правопорушеннях підтверджується зібраними і дослідженими в судовому засіданні доказами.

Показами свідка ОСОБА_17 , яка пояснила, що в 2016 році вона перебувала на посаді слідчого Бахмацького відділу поліції і проводила обшук на підставі ухвали слідчого судді в господарстві по АДРЕСА_3 , де проживав ОСОБА_6 . Для участі в проведенні вказаної слідчої дії нею були залучені працівники поліції які згідно її доручення допомагали їй у проведенні обшуку. Нею було оголошено обвинуваченому ухвалу слідчого судді про надання дозволу проводити їй слідчу дію. Обшук проводився в будинку, господарських будівлях та в автомобілі. На даний час вона вже не може пригадати, що конкретно і де вилучалось під час обшуку. Пам`ятає, що вилучались наркотичні засоби, пристрої для куріння, чи вилучався вибуховий пристрій не пам`ятає. Після проведення обшуку був складений протокол в якому все було відображено. З протоколом ознайомлені поняті, які були присутні під час слідчої дії, особисто правильність викладеного в ньому засвідчили своїми підписами, зауважень не надавали.

Показами свідка ОСОБА_15 який пояснив, що він є головою вуличного комітету та проживає в АДРЕСА_4 . Неподалік від його господарства знаходиться господарство по АДРЕСА_3 , в якому протягом тривалого часу ніхто не проживав. Декілька років тому у вказаному господарстві став проживати ОСОБА_6 , якого він знав вже давно. ОСОБА_6 проживає в будинку з дозволу ОСОБА_18 , яка є дочкою померлого ОСОБА_19 , який був власником вказаного будинку. Обвинувачений, з того часу як поселився вказаному господарстві, здійснює ремонт, почуває себе господарем і не збирається його покидати.

Неодноразово він бачив як ОСОБА_6 займається будівельними роботами. Також пояснив, що в даному господарстві він бачив незнайомих йому хлопців, які постійно приходять до ОСОБА_6 як до господаря.

Також у вказаному господарстві за місцем проживання ОСОБА_6 з`явився автомобіль УАЗ- 452 розфарбований під колір комуфляжної форми. Сам ОСОБА_6 йому розповідав, що придбав даний автомобіль у свого командира в зоні АТО. Також він бачив як ОСОБА_6 їздив на автомобілі по власним справам. Крім цього, у нього з ОСОБА_6 неодноразово виникали конфлікти, під час яких ОСОБА_6 неодноразово висловлювався лайкою в його бік та погрожував, що закидає його будинок гранатами.

Показами свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_20 , які вони надавали в судових засіданнях в 2016 та 2019 роках при їх допиті в Бахмацькому та Бобровицькому районних судах при розгляді даного кримінального провадження, вироки вказаних судів були скасовані ухвалами Апеляційного суду Чернігівської області відповідно 03.11.2017 та 11.06.2020. Задовольняючи клопотання сторони обвинувачення та вирішуючи питання про дослідження аудіо-відео записів їх показань, суд враховував практику Верховного Суду, викладену у постанові Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 19.11.2019 у справі за № 750/5745/15-к. У даній постанові Верховний Суд зазначив, що суд при розгляді справи повинен забезпечити право сторін на допит особи, яка дає показання, важливі для вирішення справи, і не вправі використовувати позасудові свідчення такої особи. Що стосується судових свідчень особи під час минулого розгляду, то навіть за умови наявності таких свідчень, сторона має право вимагати допиту такої особи під час нового судового розгляду, і в такому випадку суд має вжити всіх необхідних заходів для забезпечення такого права. У той же час, якщо попри всі необхідні заходи забезпечити явку такої особи виявилося неможливим, сторона на доведення своєї позиції може надати суду показання особи, які та давала під час минулого судового розгляду, і сам факт відсутності такої особи під час нового розгляду не може бути підставою для визнання таких її показань недопустимим доказом. Водночас, дослідивши ці показання, суд повинен дати їм оцінку з погляду допустимості, належності та достовірності, враховуючи, у тому числі, наскільки були забезпечені права сторони під час допиту особи в минулому розгляді. Факт неможливості допиту цієї особи під час нового судового розгляду має враховуватися судом при оцінці достовірності цього доказу у сукупності з іншими доказами у справі.

Під час проведення судового розгляду судом викликались вищезазначені свідки судовими повістками, а також застосовувався примусовий привід для забезпечення участі свідків в приміщенні Бахмацького районного суду з метою їх допиту в режимі відеоконференції з Бобровицьким районним судом для оперативного розгляду кримінального провадження, яке перебуває на розгляді судів з 2016 року.

Забезпечити участь свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_20 в судовому засіданні не виявилось можливим, оскільки, як повідомив прокурор, проти чого не заперечувала і сторона захисту, свідок ОСОБА_16 має проблеми із здоров`ям(параліч) і не має можливості за станом здоров`я з`явитися ні до Бобровицького, ні до Бахмацького районних судів. Свідок ОСОБА_20 перебуває з неповнолітніми дітьми, які знаходяться на її утриманні, постійно проживає та працює в м. Києві, а тому у зв`язку з сімейними обставинами, теж не має можливості прибути до вказаних судів для надання особистих пояснень.

Отже, суд здійснив усі необхідні та можливі заходи для забезпечення явки в судове засідання свідків, однак вони виявилися безуспішними.

Показання цих свідків були хоча й не єдиним, але важливим елементом у сукупності доказів, представлених сторонами під час судового розгляду.

Так, свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні 25.01.2017 в приміщенні Бахмацького райсуду та 30.10.2019 в приміщенні Бобровицького районного суду пояснив, що проживає в АДРЕСА_3 . Раніше в цьому будинку проживав ОСОБА_21 , батько цивільної дружини обвинуваченого. Згодом почав проживати сам ОСОБА_6 . На подвір`ї господарства його бачить регулярно, так як останній робить ремонт в будинку, де і проживає. Біля двору та на подвір`ї також стоїть його автомобіль УАЗ. Час від часу в його помешканні збираються компанії , тоді вони запускають сигнальні ракети, чути звуки вибухів, пострілів. Проживає обвинувачений у вказаному господарстві близько 3-4 років. Станом на червень 2016 року також проживав в господарстві по АДРЕСА_3 , де постійно знаходився і його автомобіль. Щодо зберігання наркотичних засобів та вибухового пристрою у даному господарстві ОСОБА_6 - він пояснити нічого не може.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні Бахмацького районного суду 25.01.2017 пояснила, що працівники поліції запросили її бути присутньою в якості понятої при проведенні обшуку в господарстві по АДРЕСА_3 . Разом з слідчою та працівниками поліції вона зайшла на подвір`я господарства, де проживає ОСОБА_6 . Останній вийшов з будинку, слідча зачитала йому ухвалу суду і розпочався обшук. Слідчій допомагали проводити обшук працівники поліції. Вона та інший понятий ОСОБА_22 ходили по господарству за слідчою та працівниками поліції та спостерігали за ходом проведення обшуку. Слідча дія проводилась в будинку,сараї,гаражі в автомобілі, де були виявлені наркотичні засоби та пристрої для куріння. Чи був виявлений вибуховий пристрій вона не пам`ятає. Після проведення обшуку вона прочитала протокол, який складала слідча, в протоколі все було записано правильно, відповідало дійсності, зауважень у неї та інших учасників не було і вона його підписала.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні 30.10.2019 та 29.11.2019 в приміщенні Бобровицького районного суду дещо змінила свої покази від тих, які надавала в Бахмацькому райсуді та вказувала, що після того як її запросили були присутньою під час обшуку вона підійшла до господарства по АДРЕСА_3 і на подвір`ї господарства вже знаходились працівники поліції, які фактично і проводили обшук, приносили слідчій пакети та інші речі та говорили, де вони їх виявили, а слідча тільки складала протокол. Де знаходили працівники поліції речі і що саме вони знаходили вона не бачила і не знає. На запитання прокурора свідок відповіла, що надаючи пояснення в Бахмацькому суді вона краще пам`ятала про хід та результати проведеного обшуку, оскільки пройшло небагато часу від проведення слідчої дії. Також зазначила, що маючи дитину - інваліда вона часто з нею гуляє на вулиці, а тому часто бачить і обвинуваченого на подвір`ї, видно що він господарює там, робить ремонт, завозить будівельні матеріали, на подвір`ї знаходиться його автомобіль. Також станом на червень 2016 року вона також його постійно бачила на території вказаного господарства.

Отже суд, заслухавши покази свідка ОСОБА_20 вважає, що більш достовірними покази нею були дані в Бахмацькому районному суду, оскільки були дані через нетривалий час і в пам`яті збереглися події , які відбувались 22 червня 2016 року під час проведення обшуку.

В судовому засіданні після прослуховування показів вищезазначених свідків ОСОБА_6 вказував, що порушень вимог КПК України щодо допиту свідків судами допущено не було. Як стороні обвинувачення, так і стороні захисту була надана можливість задати питання, які вони вважали за необхідне.

Отже, під час минулих розглядів сторонам кримінального провадження була надана необмежена можливість піддати свідків перехресному допиту і досліджені аудіо- відео записи підтверджують, що сторони повною мірою скористалися такою можливістю, зокрема й можливістю дискредитувати ці показання, що свідчить про те, що сторони ефективно і результативно використали своє право на перехресний допит. Сторона захисту після прослуховування показів свідків жодним чином не згадувала про будь-які порушення, які стосувалися допиту цих свідків.

Під час нового судового розгляду не було встановлено будь-яких суттєвих обставин, які не були б відомі під час минулих розглядів і які б вимагали повторного допиту цих свідків з огляду на такі обставини. Досліджені аудіозаписи допиту цих свідків, на яких зафіксовані й запитання та відповіді під час перехресного допиту, що давало суду можливість не лише сприймати зміст його показань, але й спостерігати манеру їх поведінки під час допиту і робити висновки для оцінки їх достовірності. Сторона захисту під час нового розгляду не була позбавлена можливості при дослідженні аудіо-відео запису та/або інших доказів звертати увагу суду на ті аспекти показань, які є важливими для оцінки їх достовірності.

Враховуючи всі ці фактори, суд вважає, що за обставин цієї справи дослідження показань свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_20 , які вони давали під час минулих розглядів, забезпечувало сторонам кримінального провадження достатні процесуальні гарантії, здатні компенсувати неможливість їх допиту під час нового судового розгляду. Тому, суд, покази вищезазначених свідків вважає допустимим доказом, який не порушував право обвинуваченого на справедливий судовий розгляд.

Крім цього, вина ОСОБА_6 в скоєних кримінальних правопорушеннях підверджується протоколом обшуку, дозвіл на проведення якого наданий слідчим суддею Бахмацького районного суду, згідно якого 22.06.2016 року в АДРЕСА_3 в будинку, сарайному приміщенні, гаражі та автомобілі марки УАЗ - 452 було виявлено та вилучено подрібнену речовину рослинного походження та пристрої для її куріння. Присутній при проведенні даної слідчої дії обвинувачений, як вказано у протоколі, перебуваючи в приміщені кухні добровільно видав пластиковий предмет, циліндричної форми довжиною близько 5 см з відрізком мотузки довжиною 4 см. на верхній частині даного предмету.

Згідно висновку судової вибухотехнічної експертизи № 54 (Вт) від 19.07.2016 року наданий на дослідження предмет являється вибуховим пакетом, споряджений вибуховою речовиною - порохом, виготовлений промисловим способом та відноситься до категорії вибухових пристроїв та виготовлений промисловим способом.

Згідно висновку судової вибухотехнічної експертизи № 34 (Вт) від 06.06.2017 року - наданий на дослідження вибуховий пакет до піротехнічних засобів не відноситься, споряджається вибуховою речовиною метальної дії - димним порохом марки ДРП-4 масою 30+_ 2 г. і придатний для використання за його призначенням - до вибуху та утворення звукового ефекту.

Відповідно до довідки Бахмацького відділу поліції у ОСОБА_6 відсутній дозвіл на придбання, зберігання та носіння вибухових пристроїв.

Згідно висновку судової експертизи матеріалів, речовин і виробів № 681(х) від 29.07.2016 надана на експертизу частково подрібнена речовина рослинного походження зелено - коричневого кольору, яка знаходиться у непрозорому полімерному пакеті білого кольору з друкованим зображенням « Фора» на бічній стороні, у непрозорому полімерному пакеті білого кольору з друкованим зображенням « АТБ» на бічній стороні та у непрозорому полімерному пакеті чорного кольору з друкованим зображенням на бічній стороні є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - каннабісом, маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 390,630 г., 432, 924 г., та 74,710г.

Згідно висновку судової експертизи матеріалів, речовин і виробів № 683(х) від 21.07.2016 надана на експертизу подрібнена речовина рослинного походження зеленого кольору, з характерним запахом коноплі, яка знаходиться у полімерному пакеті червоного кольору, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - каннабісом, маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 524,6 г.

Згідно висновку судової експертизи матеріалів, речовин і виробів № 684(х) від 21.07.2016 надана на експертизу подрібнена речовина рослинного походження зеленого кольору, яка знаходиться у полімерному пакеті з логотипом на бічній поверхні « Кава зі Львова», є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - каннабісом, маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 23,975 г.

Згідно висновку судової експертизи матеріалів, речовин і виробів № 685(х) від 29.07.2016 надана на експертизу подрібнена речовина рослинного походження зелено - коричневого кольору, яка знаходиться у полімерному пакеті білого кольору, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - каннабісом, маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 42,165 г.

Згідно висновку судової експертизи матеріалів, речовин і виробів № 686(х) від 22.07.2016 надана на експертизу подрібнена речовина рослинного походження зелено - коричневого кольору, яка знаходиться у скляній банці, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - каннабісом, маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 3,597 г.

Згідно висновку судової експертизи матеріалів, речовин і виробів № 682(х) від 26.07.2016 речовина темно-коричневого кольору, нашарована на поверхнях прозорої безбарвної пластикової пляшки з написом на етикетці«Fanta» з металевою трубкою в бічній стінці, є особливо небезпечним наркотичним засобом - екстрактом каннабісу, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 0,197 г.

Згідно висновку судової експертизи матеріалів, речовин і виробів № 617(х) від 22.07.2016 речовина темно-коричневого кольору, з характерним запахом, нашарована на поверхнях дерев`яної трубки для куріння, є особливо небезпечним наркотичним засобом - екстрактом каннабісу, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 0,159 г.

Вина обвинуваченого також підтверджується речовими доказами, а саме: наркотичними засобами та пристроями для куріння дослідженими безпосередньо в судовому засіданні.

Не досліджувався в суді вибуховий пакет, оскільки при проведенні вибухотехнічної експертизи № 34(Вт) від 06.06.2017 вибуховий пакет було знищено, про що свідчить акт № 144 про знищення вибухонебезпечних речових доказів від 02.06.2017.

Надаючи пояснення у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_6 , незважаючи на невизнання вини, підтвердив, що під час обшуку в господарстві по АДРЕСА_3 він особисто виніс з будинку вибуховий пристрій, але не знав, що зберігати його заборонено. Також в своїх поясненнях заперечував належність йому вибухового пристрою, а також наркотичних речовин, пристроїв для куріння, так він у вказаному господарстві не проживає і воно йому не належить.

Такі твердження обвинуваченого суд вважає неправдивими, які не можуть бути взяті до уваги судом, оскільки спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема показами свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , які підтвердили, що після смерті ОСОБА_13 у вказаному господарстві тривалий час проживав обвинувачений, цивільний чоловік дочки померлого. Він відчував себе як господар, користувався будинком та прибудинковими спорудами, привозив до господарства будівельні матеріали, зберігав на подвір`ї автомобіль, до нього в гості приходили інші чоловіки, які в нічний час запускали сигнальні ракети та час від часу з боку його господарства було чутно різкі хлопки, по звуках схожі на дію вибухових речовин, постріли.У зв`язку з чим між ним та сусідами виникали сварки, через порушення тишини в нічний час, а також щодо погроз з боку обвинуваченого.

Суд не вбачає підстав піддавати сумніву послідовним, чіткім показам вказаних свідків, оскільки вони підтверджують факт постійного проживання обвинувачено в господарстві АДРЕСА_3 та відповідні відносини, які склалися саме з цим проживанням. Крім того, ОСОБА_6 в своїх поясненнях зазначив, що будинок по АДРЕСА_3 станом на червень 2016 року був придатний для проживання, була дерев`яна підлога, кухня обкладена кафелем, кімнати облаштовані меблями і він тривалий час проводить в ньому ремонтні роботи. Також свідок ОСОБА_20 пояснила, що коли вона разом з іншим понятим, працівниками поліції та слідчою прийшли до вищезазначеного господарства, з будинку вийшов ОСОБА_6 в домашньому одязі та повідомив, що він щойно прокинувся. Також зазначила, що вона постійно бачить у вказаному господарстві ОСОБА_6 , та як, маючи дитину, дуже часто прогулюється по вулиці.

Малоймовірно те, що обвинувачений, як учасник АТО, не був обізнаний про те, що на вибуховий пристрій, який зберігався у вказаному будинку потрібен відповідний дозвіл. При цьому суд вважає за необхідне зазначити правовий принцип згідно якого людина, яка не знає певного закону, не може уникнути відповідальності за порушення такого закону просто лише тому, що вона не знала про нього.

Окрім того, з протоколу обшуку від 22.06.2016 вбачається, що в приміщенні кухні будинку, веранди, сараї, гаражі, тобто в тих приміщеннях, якими безпосередньо користується тривалий час обвинувачений, а також в автомобілі, який належить останньому, працівниками поліції в присутності понятих був вилучений наркотичний засіб, який згідно висновків судових експертиз матеріалів, речовин і виробів є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - каннабісом. Крім того, в коморі будинку виявлено пластикову пляшку з металевою трубкою в бічній стінці, на поверхнях якої нашарована речовина темно-коричневого кольору, яка є згідно висновку експертизи є особливо небезпечним наркотичним засобом - екстрактом каннабісу. В коридорі на підлозі також виявлено трубку для куріння, з нашарованою на її поверхнею речовиною темно-коричневого кольору, яка згідно висновку експерта є особливо небезпечним наркотичним засобом - екстрактом каннабісу.

Враховуючи вищезазначене суд вважає, що ОСОБА_8 фактично володіє господарством по АДРЕСА_3 , а згідно усталеної практики Верховного Суду термін « особа яка володіє» охоплює більш широке коло осіб, ніж титульний власник або особа, володіння якої ґрунтується на певних договірних чи інших законних підставах.

Отже, суд, на підставі вищевказаних, досліджених доказів під час судового розгляду, приходить до висновку, що вищезазначені показання обвинуваченого надані у судовому засіданні є неправдивими, на підставі яких він робить спробу уникнути відповідальності за кримінальні правопорушення, які йому інкриміновані.

Посилання сторони захисту на те, що обшук у господарстві по АДРЕСА_3 26.06.2016 проведений не слідчою, а оперативними працівниками Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області, які не вказані в ухвалі слідчого судді про дозвіл на обшук від 21.06.2016 та не зазначені в протоколі обшуку як учасники слідчої дії, а також на те, що не зазначені технічні засоби за допомогою яких проводилось фіксування слідчої дії, незважаючи на те, що до протоколу додані ілюстративні таблиці, тому протокол обшуку слід вважати недопустимим доказом в розумінні ст. 87 КПК України, оскільки складений з порушенням вимог ст. 104 КПК України, на думку суду є неспроможними з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 236 КПК України ухвала про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи може бути виконана слідчим чи прокурором.

Згідно ухвали слідчого судді Бахмацького районного суду Чернігівської області від 21.06.2016 надано дозвіл на проведення обшуку житла по АДРЕСА_3 слідчій Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_23 .

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що протокол обшуку господарства складений слідчою ОСОБА_23 , яка проводила вказану слідчу дію, з участю двох понятих ОСОБА_20 та ОСОБА_22 . Інші особи не зазначені.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_17 підтвердила, що обшук проводила саме вона, оскільки в ухвалі слідчого судді надано дозвіл на проведення слідчої дії саме їй, працівники поліції їй допомагали з проведенням обшуку, але вони виконували її вказівки і обшук проводився під її керівництвом.

Участь оперативних співробітників поліції під час проведення слідчою слідчої дії та виконання такими співробітниками доручень слідчої не вказує на те, що ця дія проведена неуповноваженою особою, так як організація проведення слідчої дії, залучення її учасників, які необхідні слідчій для проведення такої дії і які, зокрема, допомагають слідчій провести слідчу дію, покладається на розсуд останньої, в межах її компетенції з урахуванням складності і обсягу слідчої дії. Обшук проводився безпосередньо слідчою, якій оперативні працівники надавали допомогу в його проведенні.

Сторона захисту не обґрунтувала, на яких підставах, передбачених кримінальним процесуальним законом, відсутність у протоколі прізвищ оперативних працівників, які допомагали слідчій, зумовлює недопустимість результатів цієї слідчої дії.

Така позиція викладена в постановах Верховного Суду у справі № 727/8945/17 від 31.03. 2021 та у справі № 756/16122/21 від 20.06.2023.

Частина 1 статті 87 КПК передбачає, що для визнання доказу недопустимим необхідно встановити, що при його отриманні істотно порушені права і свободи людини, гарантовані Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Тоді як частина 2 цієї ж статті визначає, яке саме порушення суд має визнати істотним, істотність порушення прав і свобод у інших випадках має вирішуватися судом, виходячи з обставин порушення та їх впливу на отримання доказів.

В постанові Верховного Суду від 01 грудня 2020 року у справі № 318/292/18 вказано, що вищеназвані норми закону не передбачають, що будь-яке формальне недотримання вимог кримінального процесуального закону при отриманні доказу автоматично тягне необхідність визнання доказу недопустимим. Натомість закон зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи було допущене порушення КПК істотним та яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи.

В постановах від 28 січня 2020 року у справі № 359/7742/17 та від 8 жовтня 2019 року у справі № 639/8329/14-к Верховний Суд зауважив, що вирішуючи питання про застосування правил статті 87 КПК до наданих сторонами доказів, Суд виходить з того, що ці положення можуть бути підставою для визнання доказів недопустимими не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку порушення фундаментальних прав і свобод особи, гарантованих у документах, що згадані в цій статті.

Водночас порушення тих чи інших численних формальностей, які регулюють порядок проведення кримінального розслідування чи окремих процесуальних дій і які жодним чином не зачіпають права і свободи особи, мають оцінюватися виходячи з балансу конкуруючих інтересів: потреби суспільства у розкритті злочину і покаранні злочинця та важливості тих формальностей для забезпечення справедливості розгляду справи в цілому.

В постанові від 15 лютого 2018 року в справі № 357/14462/14-к Верховний Суд указав, що не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону ситуація, при якій підставою для визнання доказів недопустимими виступає якість змісту документів.

Як наслідок слід констатувати, що вирішуючи питання про застосування правил ст. 87 КПК до наданих сторонами доказів, Суд констатує, що в цій справі ці положення не можуть бути підставою для визнання доказів недопустимими, адже вони мають місце не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку порушення фундаментальних прав і свобод особи, гарантованих у документах, що згадані в цій статті.

Так, порушень вимог КПК під час проведення обшуку, дозвіл на який наданий ухвалою слідчого судді Бахмацького районного суду, відповідно до вимог ст. ст. 233,234 КПК України на які б, як указав Верховнй Суд, були фундаментальними, не установлено.

Доводи щодо недотримання вимог ст. 104 КПК України стосуються питання якості формування протоколів (питання якості їх змісту, зазначення/не зазначення певних даних), однак не містять у собі посилань на порушення фундаментальних прав і свобод особи.

Відповідно, протокол обшуку не може з зазначених стороною захисту підстав вважатися недопустимим доказом, оскільки вони не констатують порушень ст. 87 КПК України. В постанові від 15 лютого 2018 року в справі № 357/14462/14-к Верховний Суд указав, що не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону ситуація, при якій підставою для визнання доказів недопустимими виступає якість змісту документів.

Доводи обвинуваченого про те, що слідча не приймала участі в проведенні обшуку, а тільки складала відповідний протокол, а безпосередньо слідчу дію проводили працівники поліції, які після виявлення в будинку, прибудинкових спорудах та автомобілі наркотичних засобів та пристроїв для куріння приносили їй та доповідали, звідки вони їх вилучили, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються матеріалами кримінального провадження та показами свідка ОСОБА_20 . В протоколі обшуку від 22 червня 2016 року зазначено, що наркотичні засоби, пристрої для куріння були вилучені в присутності вказаних понятих ОСОБА_20 та ОСОБА_22 , вибуховий пакет був виданий ОСОБА_6 . В своїх свідченнях ОСОБА_20 пояснила, що на подвір`я господарства по АДРЕСА_3 вона та інший понятий зайшли разом із слідчою та працівниками поліції, вони (поняті), ходили у вказаному господарстві, разом з слідчою та працівниками поліції під час проведення обшуку та бачили виявлені та вилучені речовини, речі. Все фіксувалося у протокол слідчої дії. Після проведення обшуку вона прочитала даний протокол, в ньому все було записано вірно, тому його правильність вона засвідчила особистим підписом. Будь-яких зауважень щодо його складання від учасників слідчої дії не надходило.

Таким чином, суд вважає, що у своїй сукупності досліджені докази спростовують показання обвинуваченого, його доводи у судовому засіданні та повністю підтверджують пред`явлене йому обвинувачення.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Недопустимості досліджених судом доказів згідно вимог ст.ст. 87-89 КПК України судом не встановлено. Порушень вимог КПК України, які б могли спростувати висновки суду під час розгляду кримінального провадження судом встановлено також не було.

Тому, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, керуючись критерієм доведення вини «поза розумним сумнівом» вважає доведеною винуватість ОСОБА_6 і його дії вірно кваліфікованими за ч.2 ст.309 КК України як незаконне придбання, зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу у великих розмірах без мети збуту та за ч.1 ст.263 КК України як незаконне придбання та зберігання вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 судом не встановлено.

Згідно ст. 65 КК України, особі, що вчинила злочин, призначається покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Досягнення виправлення засудженого допускає усунення суспільної небезпечності особи, тобто такий вплив покарання, внаслідок якого у винного з`являється схильність до законослухняної поведінки. Сам по собі факт призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує почуття справедливості у суспільстві.

Визначаючи покарання обвинуваченому суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, обставини вчинення характер та ступінь тяжкості наслідків, особу винного, його відношення до вчиненого, сімейний та матеріальний стан, не працює, не одружений, але має на утриманні неповнолітню дитину, стан здоров`я, у лікаря психіатра та нарколога на обліку не перебуває, його вік, характеризуючі дані, досудову доповідь, його поведінку під час розгляду кримінального провадження в суді, ухилявся від явки до суду, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, дійшов висновку про призначення йому покарання передбаченого санкцією ч. 1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі на певний строк.

Підстави для застосування положень ст. 69 КК України в судовому засіданні не встановлені.

Відповідно до ст. 75 КК України суд також вважає за можливе звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного, обставини кримінального провадження, з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

Запобіжний захід не обирати.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 2ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Разом з тим, відповідно до вимог ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом про кримінальну відповідальність.

Згідно з приписами п. 2, 3 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Визначені у статті 49 КК України строки давності за змістом становлять проміжки часу, у разі спливу яких з моменту вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили особа звільняється від кримінальної відповідальності. Передбачаючи в цих випадках відмову держави від застосування заходів кримінальної репресії, законодавець виходить із того, що з плином часу вчинене в далекому минулому діяння перестає бути показником соціальної небезпечності особи, а тривала законослухняна поведінка людини в подальшому свідчить про її виправлення.

Частиною першою статті 49 КК України встановлено диференційовані строки давності, тривалість яких є пропорційною тяжкості кримінального правопорушення й суворості покарання.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, а саме: незаконне придбання та зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу у великих розмірах без мети збуту.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст.309 КК України є нетяжким злочином, за який передбачене покарання у виді штрафу від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років.

З огляду на висновок Великої Палати Верховного Суду у справі № 735/1121/20 від 02.02.2023 згідно якого, у разі ухилення від досудового розслідування або суду особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованого строку, передбаченого частиною першою статті 49 КК, подовженого на період ухилення.

Згідно ч. 8 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Приписами ч. 3 ст. 285 КПК України передбачено, що обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

Під час судового розгляду на виконання вимог ч. 3 ст. 285 КПК України, суд роз`яснив ОСОБА_6 про наявність підстав для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, однак, останній заперечував проти звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, посилаючись на те, що він вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях за ч. 2 ст. 309 КК України та ч. 1 ст. 263 КК України не визнає.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України, особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених ст.49 цього Кодексу.

Системний аналіз цих норм закону свідчить про те, що ч. 5 ст. 74 КК України застосовується тоді, коли суд не може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності якщо особа заперечує проти закриття кримінального провадження за цією нереабілітуючою її підставою. У такому випадку суд, за наявності для цього підстав, визнає особу винною, ухвалює обвинувальний вирок, яким призначає винній особі покарання та на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільняє її від покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Ураховуючи те, що з дня вчинення 22 червня 2016 року ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,, сплинув диференційований строк, передбачений ч. 1 ст. 49 КК України, подовжений на період ухилення обвинуваченого від суду, в 2023 році, тому враховуючи вищевикладене, він підлягає звільненню від покарання на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України.

Так, відповідно до приписів ч. 6 ст. 368 КПК України обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Також, як убачається з положень ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Згідно висновку Верховного Суду щодо застосування норм права, зокрема, ст. 74 КК України, який викладено у постанові від 18.06.2020 у справі № 756/6876/19 (провадження № 51-5464км19) системний аналіз вжитих у кримінальному законі формулювань «звільнення від покарання (ч.ч. 4, 5 ст. 74, ч. 1 ст. 105 КК України), «звільнення від відбування покарання» ( ст.ст. 75, 79, 104 КК України), «звільнення від призначеного покарання» (ст. 78 КК України) дає підстави зробити висновок, що під звільненням від покарання слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного в санкції статті чи призначеного судом, а від його призначення, як виду примусових заходів в цілому. Таким чином, суд, приймаючи рішення про звільнення від покарання, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині та звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру.

Вказаний висновок зазначений у постанові Верховного Суду від 19.03.2024 у справі № 756/3924/20.

Отже на підставі вищевказаного, суд приходить до висновку, що ухвалюючи вирок у даному кримінальному провадженні, визнає обвинуваченого ОСОБА_6 винуватим у вчиненому кримінальному правопорушення передбаченому ч. 2 ст. 309 КК України та, керуючись ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України, звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру.

Відповідно до вимог ч.2 ст.124 КПК України процесуальні витрати, пов`язані з залученням експертів підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання про речові докази слід вирішити, відповідно до вимог ст.100 КПК України, враховуючи що при проведенні вибухотехнічної експертизи № 34(Вт) від 06.06.2017 вибуховий пакет було знищено, про що свідчить акт № 144 про знищення вибухонебезпечних речових доказів від 02.06.2017.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч. 2 ст. 309 КК України та ч. 1 ст. 263 КК України.

На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_6 від покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

ОСОБА_6 призначити покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 3 ( трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю в 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід не обирати.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави за проведення експертиз 6930 (шість тисяч дев`ятсот тридцять) гривень 70 коп.

Речові докази: особливо небезпечний наркотичний засіб каннабіс - загальна маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 552,172 гр., дерев`яну трубку для куріння з нашарованим на її поверхнях екстрактом каннабісу масою 0, 159 г., насіння сіро-зеленого кольору масою 98 г., особливо небезпечний наркотичний засіб каннабіс, масами якого в перерахунку на висушену речовину становить 42, 165 г., 390, 630 г., 432, 924 г., 74, 712 г., пристрій для куріння наркотичної сировини з нашарованим на її поверхнях екстрактом каннабісу масою 0, 197 г. та насіння, яке є дозрілим насінням рослин роду Коноплі які знаходяться на зберіганні в камері речових доказів Бахмацького відділу поліції ГУНП В Чернігівській області після вступу вироку в законни силу - знищити; частини вогнепальної зброї, а саме: рамку зі стволом та спусковою скобою, відбивач, ударно-спусковий механізм та накладки руків`я з гвинтами гладкоствольного самозарядного пістолету, магазин, та сім пістолетних патронів які знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання зброї та бойових припасів Бахмацького відділу поліції ГУНП в Чернігівській області - знищити.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Бобровицький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1