Номер прово 1-кс/754/2766/24
У Х В А Л А

Іменем України

04 жовтня 2024 року місто Київ

Слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в приміщенні суду клопотання слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 у кримінальному №0002436 від 23.09.2024, про арешт майна,

в с т а н о в и в :

до слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва 04.10.2024 надійшло клопотання слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , про арешт майна, яке було виявлено та вилучено 03.10.2024 в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 .

Клопотання подане слідчим в рамках кримінального провадження №0002436 від 23.09.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 127 ч. 1 КК України.

Слідчий в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву про розгляд клопотання за його відсутність, клопотання підтримує та просить його задовольнити.

Вивчивши клопотання та долучені до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого, виходячи з наступного.

Так, у провадженні СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві перебуває кримінальне провадження №0002436 від 23.09.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 127 ч. 1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлена особа, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, здійснила дії відповідні ст. 127 ч. 1 ККУ, а саме завдала тілесні ушкодження дівчині.

23.09.2024 проведено огляд відеозапису з соціальної мережі «Telegram» на якому зображено, як особа чоловічої статі наносить тілесні ушкодження дівчині.

24.09.2024 проведено допит неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за участю психолога та законного представника, в ході якого було встановлено, що тілесні ушкодження неповнолітній потерпілій наносив ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, свідок ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , показав, що неповнолітня потерпіла ОСОБА_5 , тривалий час проживала разом з ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 . Також свідок повідомляє, що неодноразово неповнолітня потерпіла ОСОБА_5 поверталась додому з численними тілесними ушкодженнями, котрі наносив їй ОСОБА_6 . Свідок ОСОБА_7 зазначив, що 21.09.2024 ОСОБА_5 у соціальній мережі «Telegram» надіслала йому відеозапис нанесення їй тілесних ушкоджень та додав, що дану подію ОСОБА_6 фіксував на мобільний телефон.

Відповідно до протоколу огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 від 03.10.2024, в ході проведення огляду ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , добровільно надав для вилучення мобільний телефонє,марки Xiaomi моделі Redmi 7, з сім-картою мобільного оператора ПРаТ «Lifecell» НОМЕР_1 , IMEI1: НОМЕР_2 , та IMEI2: НОМЕР_3 , який було поміщено до спец пакету INZ2002199, у зв`язку з цим у органу досудового розслідування виникла необхідність у вилученні вище зазначеного мобільного телефону, для можливості проведення усіх необхідних експертиз спрямованих на встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні та прийняття законного рішення.

03.10.2024 мобільний телефон марки Xiaomi моделі Redmi 7, з сім-картою мобільного оператора ПРаТ «Lifecell» НОМЕР_1 , IMEI1: НОМЕР_2 , та IMEI2: НОМЕР_3 - визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0002436 від 23.09.2024.

Мобільний телефон, марки Xiaomi моделі Redmi 7, з сім-картою мобільного оператора ПРаТ «Lifecell» НОМЕР_1 , IMEI1: НОМЕР_2 , та IMEI2: НОМЕР_3 , який був вилучений 03.10.2024 на підставі добровільної згоди власника під час проведення огляду за адресою: АДРЕСА_1 , відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а саме є матеріальним об`єктом - предметом, що був об`єктом кримінально-протиправних дій, предметом, який зберіг на собі його сліди та містить інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто є речовим доказом.

Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучено законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном (ст. 237 ч. 7 КПК України).

Положенням ст. 167 ч.1 КПК України передбачено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває майно, можливості володіти, користуватися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно ст. 168 ч. 2 тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ст. 170 ч. 1 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ст. 170 ч. 2 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ст. 173 ч. 2 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається з матеріалів клопотання, слідчий звертаючись до суду із клопотанням про арешт майна, зазначив, що з метою забезпечення збереження речових доказів на час проведення досудового розслідування просить накласти арешт на майно, яке було виявлено та вилучено 03.10.2024 в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 ., за добровільною згодою ОСОБА_8 , а саме, мобільний телефон, марки Xiaomi моделі Redmi 7, з сім-картою мобільного оператора ПРаТ «Lifecell» НОМЕР_1 , IMEI1: НОМЕР_2 , та IMEI2: НОМЕР_3 .

Клопотання слідчого відповідає вимогам ст. 171 ч. 2 КПК України, подане ним в строк, передбачений ст. 171 ч. 5 КПК України.

Згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на положення ст. 170 ч.ч. 1, 3 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, і у кого і де воно знаходиться, незалежно від того, чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить об`єктивному встановленню обставин кримінального провадження.

Слідчий в клопотанні довів підстави вважати, що накладення арешту на вилучене майно, є необхідним заходом забезпечення кримінального провадження з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки вказане майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, може бути використане як доказ у кримінальному провадженні.

Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, слідчий суддя прийшов до висновку, про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та застосування заходу забезпечення кримінального провадження №0002436 від 23.09.2024 у виді накладення арешту на майно, яке було виявлено та вилучено, під час проведеного огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст. 170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя -

у х в а л и в :

клопотання слідчого, - задовольнити.

Накласти арешт, з метою збереження речових доказів, в кримінальному провадженні №0002436 від 23.09.2024, на майно, яке було виявлено та вилучено в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 ., за добровільною згодою ОСОБА_8 , а саме, мобільний телефон марки Xiaomi моделі Redmi 7, з сім-картою мобільного оператора ПРаТ «Lifecell» НОМЕР_1 , IMEI1: НОМЕР_2 , та IMEI2: НОМЕР_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не викликалась в суд протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1