Справа № 746/41/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/728/24
Категорія - кримінальна Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5

з участю: прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Срібнянського районного суду Чернігівської області від 23 липня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою місцевого суду продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України - до 21 вересня 2024 року включно. Суд вказав, що передбачені ст.177 КПК України ризики продовжують існувати, до спливу строку тримання ОСОБА_8 під вартою дане кримінальне провадження не завершено, відсутні підстави для заміни останньому раніше обраного запобіжного заходу на більш м`який, тому строк тримання під вартою обвинуваченому необхідно продовжити.

Не погоджуючись з рішенням суду, захисник ОСОБА_7 подав в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу місцевого суду. Послався на те, що зазначені у клопотанні прокурора ризики, не доведені та необґрунтовані. Вказав на відсутність обставин, які б свідчили про недостатність застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків. Крім того, звернув увагу на стан здоров`я обвинуваченого, який будучи військовослужбовцем, отримав тяжкі поранення, у зв`язку з чим потребує лікування під контролем спеціалізованих лікарів, а необхідна медична допомога не може бути надана в умовах слідчого ізолятора.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; думку прокурора, котрий просив ухвалу суду залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів справи, на розгляді Срібнянського районного суду Чернігівської області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 13.11.2023 за №0001509, по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

13 листопада 2023 року ОСОБА_8 було затримано у порядку ст.208 КПК України та 14.11.2023 йому вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Відповідно до ухвали слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16.11.2023 до підозрюваного ОСОБА_8 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 06.01.2024 включно, без визначення розміру застави, який в подальшому неодноразово продовжувався, в тому числі і судом.

За змістом ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання, суд своєю ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вирішуючи питання про доцільність продовження тримання під вартою ОСОБА_8 , місцевий суд зазначив, що останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачене безальтернативне покарання у виді позбавлення волі; ураховуючи, що передбачені ст.177 КПК України ризики не зникли, судове провадження не завершене, зважаючи, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належного виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та не зможе запобігти вказаним ризикам, правильно дійшов висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 .

Судом розглянуто можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, однак розцінено рівень наявних ризиків як такий, що перевищує межу, яка б дозволила застосування більш м`якого запобіжного заходу задля забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Посилання апелянта на необґрунтованість ризиків, вказаних у клопотанні прокурора, та на відсутність доказів, які обґрунтовують подальше тримання ОСОБА_8 під вартою, не можуть бути підставою для скасування ухвали суду та застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.

Дані про особу обвинуваченого не спростовують правильності висновків суду з урахуванням вищевказаних обставин.

Отже, продовжуючи строк тримання під вартою ОСОБА_8 , суд першої інстанції правильно зазначив, що вказані прокурором ризики не зменшились та визнав їх такими, що виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, і на даний час вони виключають заміну запобіжного заходу, як про це просить захисник.

Крім того, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення дійсно не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відтак, порушень місцевим судом під час розгляду справи вимог кримінального або кримінального процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст.ст. 407, 422-1 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу Срібнянського районного суду Чернігівської області від 23 липня 2024 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4