ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року

м. Київ

справа № 450/2757/22

провадження № 51-2920км24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),

розглянуву відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) за № 0000277, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого там само, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за касаційними скаргами прокурора та захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 04 березня 2024 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 23 травня 2024 року щодо останнього.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

За вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 04 березня 2024 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК, та призначено йому покарання за ч. 2 ст. 307 КК у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією усього майна, яке є його власністю, за ч. 3 ст. 307 КК - у виді позбавлення волі на строк10 роківз конфіскацією усього майна, яке є його власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією усього майна, яке є його власністю.

Суд також вирішив питання щодо обрахування строку відбування покарання, зарахування у строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення, процесуальних витрат, накладеного арешту, внесеної застави, а також долю речових доказів у кримінальному провадженні.

За вироком суду, ОСОБА_8 , діючи умисно, з метою збуту та особистого незаконного збагачення, чітко усвідомлюючи, що здійснює діяльність, пов`язану з незаконним збутом психотропних речовин і наркотичних засобів, 03 липня 2022 року придбав у невстановлених органом досудового розслідування особи та місці в м. Львові психотропну речовину, обіг якої обмежено, а саме амфетамін масою 6,9897 г, який помістив у зіппакет; особливо небезпечний наркотичний засіб, зокрема, канабіс вагою 15,4644 г, який помістив у згорток із частини полімерного пакета, і особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) вагою 55,190 г, яку помістив у зіппакет, які приховав за елементами салону транспортного засобу марки «Renault» моделі «Kangoo» номерний знак НОМЕР_1 .

Надалі ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою збуту та особистого незаконного збагачення, чітко усвідомлюючи, що здійснює діяльність, пов`язану з незаконним збутом психотропних речовин, 05 липня 2022 року придбав у невстановлених органом досудового розслідування особи та місці в м. Миколаєві Львівської області психотропну речовину, обіг якої обмежено, а саме амфетамін, який розфасував у три поліетиленові зіппакети масою 1,2250 г, 0,1051 г та 0,7138 г, один полімерний пакет масою 0,4948 г, один паперовий пакетик масою 0,1577 г, складену грошову купюру номіналом 10 грн масою 0,1437 г, яку поклав у конверт.

Після цього, з метою реалізації вказаних психотропної речовини, особливо небезпечного наркотичного засобу та особливо небезпечної психотропної речовини, шляхом так званих закладок, з подальшим фотографуванням і визначенням координат їх місцезнаходження за допомогою мережі «Інтернет» та пересилання вказаних фотографій і координат клієнтам, ОСОБА_8 , тримаючи при собі психотропну речовину, обіг якої обмежено, а саме амфетамін, який розфасував у 3 поліетиленові зіппакети масою 1,2250 г, 0,1051 г та 0,7138 г, один полімерний пакет масою 0,4948 г, один паперовий пакетик масою 0,1577 г, складену грошову купюру номіналом 10 грн масою 0,1437 г, яку поклав у конверт, а також приховав за елементами салону вказаного вище транспортного засобу психотропну речовину, обіг якої обмежено, а саме амфетамін масою 6,9897 г, який помістив у зіппакет; особливо небезпечний наркотичний засіб, зокрема, канабіс вагою 15,4644 г, який помістив у згорток із частини полімерного пакета; особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) вагою 55,190 г, яку помістив у зіппакет, 05 липня 2022 року направився на вказаному автомобілі в АДРЕСА_2 , де був затриманий працівниками поліції.

Львівський апеляційний суд ухвалою від 23 травня 2024 року вирок суду першої інстанції залишив без змін, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

Вимоги, викладені в касаційних скаргах, та узагальнені доводи осіб, які їх подали

У касаційній скарзі прокурор просить оскаржені судові рішення скасувати у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Вказує, що суд першої інстанції у порушення вимог ч. 4 ст. 315 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) не роз`яснив ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, право заявляти клопотання про розгляд кримінального провадження стосовно нього колегіально судом у складі трьох суддів. Апеляційний суд визнав факт відсутності такого роз`яснення, однак не вважав це істотним порушенням вимог КПК. Вказані порушення перешкодили судам ухвалити законні та обґрунтовані судові рішення, що є підставою для скасування оскаржених судових рішень.

Обґрунтовуючи свої вимоги, прокурор посилається на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 05 червня 2024 року (справа № 541/1717/23, провадження № 51- 747км23), а також на практику Верховного Суду України (постанова від 25 червня 2015 року у справі № 5-111кс15).

Захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_7 , у касаційній скарзі просить скасувати оскаржені судові рішення у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК.

Зазначає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам статей 370, 419 КПК.

Вказує, що апеляційний суд не перевірив наведених в апеляційний скарзі захисника доводів щодо:

- необґрунтованості кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 307 КК, адже ні в ході досудового розслідування, ні в ході судового розгляду не було встановлено, що обвинувачений здійснював діяльність, пов`язану зі збутом наркотичних засобів;

- грубого порушення права обвинуваченого на захист через незабезпечення йому права на колегіальний розгляд справи (ч. 4 ст. 315 КПК);

- невідповідності обставин, викладених у вироку, щодо походження наркотичних речовин, які були знайдені в автомобілі рідного брата обвинуваченого, з матеріалами кримінального провадження;

- необхідності перевірки наявності підстав для відхилення судом першої інстанції показань свідка ОСОБА_9 ;

- суперечностей між показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_4 та іншими матеріалами провадження;

- недопустимості протоколів слідчих дій, зокрема, огляду місця події, огляду предмету, речей від 05 липня 2022 року, висновків експертиз, в ході яких досліджувалися вилучені предмети;

- недопустимості протоколів обшуку, огляду предмету, речей від 07 липня 2022 року, висновків експертиз;

- поміщення під водійське сидіння автомобіля наркотичних речовин, які були відшукані в результаті обшуку 07 липня 2022 року, саме працівниками поліції, які вилучали автомобіль та доставляли його на територію відділу поліції;

- помилки суду першої інстанції в особі, яка транспортувала автомобіль на територію відділу поліції (у вироку суд першої інстанції вказує про можливість такого транспортування самим обвинуваченим, який на той час вже був затриманий);

- необхідності перевірки наявності підстав для відхилення судом першої інстанції версії сторони захисту щодо подій 05 липня 2022 року, взявши за основу версію подій співробітників поліції, яка йде врозріз зі всіма матеріалами провадження.

На думку захисника, ухвалюючи обвинувальний вирок відносно ОСОБА_7 , суд упереджено, безпідставно і необґрунтовано послався на докази, які є суперечливими, незаконними та недопустимими.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні прокурор підтримала викладені у касаційній скарзі сторони обвинувачення доводи та просила її задовольнити, касаційну скаргу захисника просила задовольнити частково, підтримавши ті доводи сторони захисту, які є аналогічними із доводами скарги сторони обвинувачення, щодо інших доводів, вважала, що вони мають бути предметом оцінки під час нового розгляду в суді першої інстанції

Захисник підтримав обидві касаційні скарги та просив задовольнити їх вимоги.

Мотиви Суду

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, викладені в касаційних скаргах, колегія суддів виходить із такого.

Відповідно до приписів ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого.

Статтею 370 КПК визначено, що судове рішення повинно бути ухвалено компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Також у рішенні має бути наведено належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як передбачено ст. 433 КПК, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Колегія суддів вважає обґрунтованими наведені у касаційних скаргах доводи про допущене судом першої інстанції істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме не роз`яснення обвинуваченому в порушення вимог ч. 4 ст. 315 КПК його права на розгляд кримінального провадження за вчинення особливо тяжкого злочину колегіально у складі трьох суддів.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 обвинувачувався, зокрема, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК, яке з огляду на положення ст. 12 КК є особливо тяжким злочином.

Відповідно до ч. 2 ст. 31 КПК кримінальне провадження в суді першої інстанції здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів лише за клопотанням обвинуваченого щодо злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років.

За ч. 4 ст. 315 КПК під час підготовчого судового засідання суд роз`яснює обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років, право заявити клопотання про розгляд кримінального провадження стосовно нього колегіально судом у складі трьох суддів.

З журналу та технічного запису судового засідання від 19 жовтня 2022 року убачається, що під час підготовчого судового засідання суд першої інстанції не виконав імперативної вимоги, визначеної у ч. 4 ст. 315 КПК, та не роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_7 його право на розгляд провадження колегіальним складом суду.

Не погодившись із вироком суду першої інстанції, захисник подав апеляційну скаргу, де вказував, зокрема, про порушення місцевим судом вимог ч. 4 ст. 315 КПК.

Перевіривши доводи захисника в цій частині, апеляційний суд погодися із тим, що головуючий суддя не роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_7 право заявити клопотання про розгляд кримінального провадження стосовно нього колегіально судом у складі трьох суддів.

Водночас апеляційний суд зазначив, що кримінальне провадження в суді першої інстанції у складі трьох суддів здійснюється лише за клопотанням обвинуваченого, що є його правом. В той же час ні обвинувачений, ні його захисник не висловили жодних заперечень з приводу розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції суддею одноособово, права на що вони позбавлені не були, а в апеляційній скарзі захисник не обґрунтував, що це порушення призвело до неповноти судового розгляду.

Також апеляційний суд звернув увагу, що обвинувачений в суді першої інстанції отримав пам`ятку про права та обов`язки та його інтереси представляв професійний захисник.

Підсумовуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що не роз`яснення обвинуваченому ОСОБА_7 права заявити клопотання про розгляд кримінального провадження стосовно нього колегіально судом у складі трьох суддівза таких обставин не є безумовною підставою для скасування вироку суду.

Колегія суддів Верховного Суду не погоджується з таким висновком.

Відповідно до ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 8 КПК кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Відповідно до п. 1 ст. 46 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), а також ст. 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» рішення ЄСПЛ є обов`язковими для виконання Україною.

У своїх рішеннях ЄСПЛ неодноразово звертав увагу на суворе дотримання законів під час здійснення правосуддя, зокрема, у рішеннях «Волков проти України» (від 09 січня 2013 року), «Каньєте де Хоньї проти Іспанії» (від 15 жовтня 2002 року), «Гору проти Греції» (від 20 березня 2009 року), «Андрєєва проти Латвії» (від 18 лютого 2009 року).

Зокрема, ЄСПЛ зазначив, що процесуальні норми створюються для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності, що сторони провадження повинні мати право очікувати застосування вищезазначених норм. Принцип юридичної визначеності застосовується не тільки щодо сторін провадження, а й до національних судів.

Статтею 6 Конвенції проголошено право кожного на розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, визначеним законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Ця норма імплементована також у національне законодавство України.

Так, згідно з ч. 1 ст. 21 КПК кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Якщо інше не передбачено цим Кодексом, здійснення кримінального провадження не може бути перешкодою для доступу особи до інших засобів правового захисту, якщо під час кримінального провадження порушуються її права, гарантовані Конституцією України та міжнародними договорами України (ч. 4 ст. 21 КПК).

Критерії визначення складу суду, повноважного на розгляд кримінального провадження, встановлені у ст. 31 КПК. Залежно від ступеня тяжкості кримінального правопорушення та(або) виду суб`єкта злочину провадження у суді першої інстанції здійснюється: суддею одноособово, колегіально судом у складі трьох суддів, судом присяжних у складі двох суддів і трьох присяжних.

Відповідно до ч. 2 ст. 31 КПК кримінальне провадження в суді першої інстанції здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів лише за клопотанням обвинуваченого щодо злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років.

Таким чином, залежно від волевиявлення обвинуваченого у справах цієї категорії може застосовуватись одна з двох альтернативних судових процедур: загальний порядок судового розгляду суддею одноособово, та колегією у складі трьох професійних суддів. Така альтернативність покликана сприяти дотриманню балансу між економією процесуальних засобів і гарантіями дотримання прав особи у кримінальному судочинстві.

Можливість вибору між одноособовим та колегіальним складом розгляду кримінального провадження передбачає обов`язок держави в особі її уповноважених органів та службових осіб забезпечити свободу цього вибору та його практичну реалізацію. Розгляд кримінального провадження судом першої інстанції колегіально у складі трьох суддів покликаний забезпечити додаткові гарантії особам, обвинуваченим у вчиненні особливо тяжких злочинів.

Визначений ч. 4 ст. 315 КПК обов`язок суду під час підготовчого судового засідання роз`яснити обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років, право заявити клопотання про розгляд кримінального провадження стосовно нього колегіально судом у складі трьох суддів, надає обвинуваченому можливість підготуватись до реалізації такого права, щоб його рішення з цього питання було виваженим та обґрунтованим. Тільки в такому випадку будуть дотримані засади кримінального провадження, в тому числі й забезпечення права на захист, а судовий розгляд буде справедливим.

Право на розгляд кримінального провадження колегіальним складом суду є додатковою гарантією неупередженого та справедливого судового розгляду, та невід`ємною складовою права обвинуваченої особи на захист. Недотримання зазначених вимог закону є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки може перешкодити суду постановити законне та обґрунтоване судове рішення. Отже, не роз`яснивши обвинуваченому ОСОБА_7 його право на здійснення розгляду кримінального провадження колегіальним складом суду, місцевий суд істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону.

За приписами статей 370, 419 КПК в ухвалі апеляційного суду мають бути наведені належні й достатні мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, та положення закону, яким він керувався. Судове рішення повинно бути ухвалене судом згідно із нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо порядку здійснення кримінального провадження, передбачених КПК. При залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Проте апеляційний суд указаних вимог кримінального процесуального закону належним чином не дотримався та, залишаючи без задоволення апеляційну скаргу захисника, вказані у ній доводи щодо порушення місцевим судом вимог ч. 4 ст. 315 КПК належним чином не перевірив та не відреагував на допущені місцевим судом порушення вимог процесуального закону, чим порушив вимоги статей 370, 419 КПК.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Порушення вимог кримінального процесуального закону, допущені судами попередніх інстанцій під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , є такими, що могли істотно вплинути на обґрунтованість та вмотивованість прийнятих судових рішень, а тому є підставою для скасування вироку та ухвали з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Враховуючи, що оскаржені судові рішення підлягають скасуванню через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів не вбачає підстав для надання відповідей на інші доводи, викладені у касаційній скарзі сторони захисту. З огляду на вимоги глави 28 КПК зазначені обставини підлягають перевірці у загальному порядку під час нового розгляду в суді першої інстанції, під час якого суд, дотримуючись вимог кримінального процесуального закону, має повно та об`єктивно дослідити всі обставини кримінального провадження, оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку й ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.

Таким чином, касаційна скарга прокурора підлягає задоволенню, касаційна скарга захисника - задоволенню частково, а вирок суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду - скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, Верховний Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити.

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 04 березня 2024 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 23 травня 2024 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3