КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-сс/4809/402/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія - ст. 309 КПК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.2024 року м. Кропивницький

Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

переглянула у письмовому провадженні, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 , який здійснює захист підозрюваного ОСОБА_6 , ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25.07.2024, якою стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Верблюжка, Новгородківського району, Кіровоградської області, безробітного, не одруженого, із середньою спеціальною освітою, без утриманців, призваний на військову службу до лав ЗСУ по контракту, на посаду оператора-топогеодезиста відділення артилерійської розвідки взводу управління батареї управління та артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдат (військова служба зупинена з 2020 року), зареєстрованого та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

- 10.06.2024 року вироком Новгородківського районного суду Кіровоградської області за ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк сім років два місяці,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах досудового розслідування, до 15 години 30 хвилин 21.09.2024, без визначення застави.

ВСТАНОВИЛА:

Органом досудового розслідування здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000408 від 24.07.2024 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України (умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині).

Підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення оголошено ОСОБА_6 .

Обставини вчинення кримінального правопорушення як їх наразі встановлено органом досудового розслідування, наступні.

ОСОБА_6 , 23.07.2024, перебував у домоволодінні АДРЕСА_2 , де разом із ОСОБА_7 вживали алкогольні напої; під час виниклої на ґрунті неприязних відносин сварки та штовханини, у ОСОБА_6 виник умисел на заподіяння смерті ОСОБА_7 ; реалізуючи виниклий умисел, ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_7 ряд ударів в область голови, заподіявши тілесні ушкодження у вигляді субарахноїдального, субдурального крововиливу, внутрішньочерепної травми, що призвело до смерті потерпілого.

У межах даного кримінального провадження старший слідчий СВ ВП №2 (м. Кропивницький) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_8 звернулася до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , погодженим з прокурором Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_9 .

Дане клопотання розглянуте слідчим суддею і задоволене.

Вирішуючи питання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу вигляді тримання під вартою, слідчий суддя взяв до уваги дані про особу підозрюваного, обставини, передбачені ст. 178 КПК України, тяжкість кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_6 (особливо тяжкий злочин), а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Із судовим рішенням слідчого судді не погоджується сторона захисту, адвокат ОСОБА_5 , який здійснює захист підозрюваного ОСОБА_6 , просить скасувати ухвалу слідчого судді, застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби і покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Свої вимоги мотивує наступними доводами.

Підозра, пред`явлена ОСОБА_6 , є необґрунтованою, не доведена представленими слідством матеріалами (свідки-очевидці вчинення кримінального правопорушення відсутні).

ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання і місце реєстрації проживання.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку адвоката ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив задоволення апеляційної скарги, дослідивши надані матеріали, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Згідно із ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Також, положення ч. 1 ст. 406 КПК України надають суду апеляційної інстанції право ухвалити судове рішення за результатами письмового провадження, якщо всі учасники судового провадження заявили клопотання про здійснення провадження за їх відсутності.

У даному кримінальному провадженні всі учасники судового провадження належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду.

Сторона захисту висловила позицію проводити апеляційний розгляд без їх участі. Подано відповідне клопотання адвокатом підозрюваного. Окремо від підозрюваного клопотань або заяв про його участь в судовому засіданні суду апеляційної інстанції не надійшло.

Прокурор, будучи належним чином повідомленим про дату і час судового засідання, також подав клопотання, відповідно до змісту якого сторона обвинувачення не бажає участі в апеляційному розгляді, але заперечує задоволення апеляційної скарги сторони захисту.

Отже, колегія суддів вважає, що апеляційний розгляд можливий без участі учасників судового провадження.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу; запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів зважає на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

Колегія суддів ураховує, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

При цьому, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна це питання, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.

Встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Причетність ОСОБА_6 до інкримінованого кримінального правопорушення (обґрунтованість підозри) підтверджується наданими прокурором інформацією та фактами, як от: протокол огляду місця події від 23.07.2024, протокол огляду місця події від 24.07.2024, копія лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_10 від 24.07.2024 № 2704протоколи допиту свідків ОСОБА_11 від 24.07.2024, ОСОБА_12 від 24.07.2024, ОСОБА_13 від 24.07.2024, ОСОБА_14 від 24.07.2024, ОСОБА_15 від 24.07.2024, ОСОБА_16 від 24.07.2024, ОСОБА_17 від 24.07.2024, речові докази, вилучені у межах кримінального провадження.

Ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи, позицію ЄСПЛ, яка висвітлена в рішенні від 20 травня 2010 року у справі «Москаленко проти України», - суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Рішенням ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» визначено: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України, відноситься до категорії умисних, особливо тяжких, і карається позбавленням волі на строк від семи до п`ятнадцяти років; злочин інкримінований вчиненням проти життя та здоров`я людини, внаслідок його вчинення настали тяжкі й непоправні наслідки у вигляді смерті людини; інкримінований вчиненням при обтяжуючих обставинах.

Також, відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються й наступні обставини.

Підозрюваний ОСОБА_6 має постійне місце проживання, посередньо характеризований по місцю проживання.

ОСОБА_6 з 07.08.2019 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , набув статусу військовослужбовця, однак з 30.12.2019 відповідно до наказу командира військової частини № НОМЕР_2 вважається таким, що самовільно залишив військову частину; виплату грошового забезпечення зупинено, а з 01.07.2020 відповідним наказом командира НОМЕР_3 окремої ДШБ ОСОБА_6 призупинено військову службу.

Наразі підозрюваний ОСОБА_6 безробітний, сталого джерела доходу для існування не має, не одружений і без утриманців.

Отже, підозрюваний, фактично, не має міцних соціальних зв`язків.

Підозрюваний ОСОБА_6 судимий, вироком місцевого суду від 10.06.2024, засуджений за ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 125 КК України, проте вже 23.07.2024 йому інкримінується вчинення нового умисного особливо тяжкого кримінального правопорушення.

Крім того, на розгляді Долинського районного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР 11.08.2020 за № 0000168 за обвинуваченням ОСОБА_6 та іншої особи, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

Враховуючи зазначене вище у сукупності, можливо стверджувати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Зокрема, підозрюваний ОСОБА_6 , зважаючи на тяжкість інкримінованого злочину та усвідомлюючи міру покарання, що може йому загрожувати, будучи особою без міцних соціальних зв`язків, об`єктивно може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності (в тому числі на тимчасово окупованих та непідконтрольних територіях держави).

Враховуючи непогашену і незняту судимість у ОСОБА_6 , наявність стосовно нього іншого кримінального провадження на стадії судового розгляду, інкримінування вчинення нового умисного злочину, можливо вважати наявним ризик вчинення підозрюваним іншого, в тому числі аналогічного, кримінального правопорушення.

Зважаючи, що у даному кримінальному провадженні потерпіла сторона та свідки мешкають у одному селі із обвинуваченим, потерпілий та свідки є ще не допитаними безпосередньо судом, є ризик незаконного впливу з боку підозрюваного на цих осіб з метою зміни (ненадання) показань щодо відомих їм обставин.

Також, беручи до уваги наведене і те, що досудове розслідування перебуває на початковій його стадії, можливо допускати, що підозрюваний зможе чинити спроби перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

З огляду на наведені вище обставини у їх сукупності, колегія суддів прийшла до висновку, що слідчий суддя місцевого суду правильно оцінив наявні ризики та обґрунтовано задовольнив клопотання органу досудового розслідування, обравши стосовно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах досудового розслідування.

Обрання стосовно підозрюваного запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою обумовлено процесуальною необхідністю та є доцільним у межах даного кримінального провадження, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, також запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а у такому випадку не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Отже, на думку колегії суддів, обраний стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, за наведених обставин, з урахуванням встановлених ризиків, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; тримання підозрюваного під вартою у конкретному випадку виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту про необґрунтованість підозри ОСОБА_6 , і в тому числі з приводу неврахування слідчим суддею вимог ст. ст. 177-178 КПК України, спростовуються зазначеним вище.

Відтак, беручи до уваги зазначене, виходячи з положень ст. 177-178 КПК України, ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та матеріалів справи, колегія суддів приходить до висновку про законність постановленого слідчим суддею судового рішення, тому залишає оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 405, 406, 407, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який здійснює захист підозрюваного ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25.07.2024 про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у межах досудового розслідування, до 15 години 30 хвилин 21.09.2024, без визначення застави, залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4