Провадження №: 1-в/755/493/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" серпня 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання начальника Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 та матеріали щодо звільнення від відбування покарання засудженої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 16.09.2020 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1700 гривень, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, -

за участю учасників провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

Встановив:

Начальник Дніпровського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 подав до суду дане подання (клопотання) про звільнення від відбування покарання засудженої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Подання мотивоване тим, що на обліку Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області перебуває ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджена вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 16.09.2020 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1700 гривень. Вирок набрав законної сили 20.10.2020 року та був отриманий органом пробації 03.11.2020 року.

Відповідно до вимог ч. 1 п. 1 ст.80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в строк 2 роки, та до закінчення строку виконання вироку засуджений не вчинив нового злочину.

Відповідно до інформації УІАП ГУНП у м. Києві від 04.07.2024 року за вх. № 4062 від 19.07.2024 року фактів вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 , виявлено не було.

Вказав, що з огляду на ч. 3 ст.72 КК основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно. Водночас, як зазначено в ч. 1 ст.26 Кримінально-виконавчого кодексу, «засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили».

Відповідно до приписів ст. 152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст.80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів: закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку; не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання; не вчинення нового злочину.

Зазначив, що якщо суд у цей період не замінив не сплачений засудженою штраф на інше покарання чи не застосував розстрочку, особа має бути звільнена від штрафу у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку. Отже, законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою та засудженим кримінальні правовідносини, а отже унеможливлює покарання.

В судовому засіданні прокурор просила відмовити у задоволенні поданого клопотання.

В судове засідання особа щодо якої розглядається подання/засуджений, а також представник органу пробації не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, однак суд, враховуючи положення абз. 2 ч. 5 ст. 539 КПК України, вважає за можливе провести судовий розгляд провадження за їх відсутності.

Суд, вивчивши наявні матеріали, приходить до наступного.

Судовим розглядом встановлено, що вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 16.09.2020 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1700 гривень.

Вирок набрав законної сили 20.10.2020 року.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України слідує, що особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Проте, у ч. 3 ст. 80 КК України зазначено, що перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

Отже, ст. 80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Положення ст. 80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування ст. 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Разом з тим, матеріали подання містять відомості про направлення органом пробації до Дніпровського УП ГУНП в м. Києві подання про внесення відомостей до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України відносно засудженої ОСОБА_4 , у зв`язку із ухиленням засудженої від сплати штрафу, проте як вбачається із вимоги УІАП ГУНП у м. Києві від 04.07.2024 року, дані відомості до ЄРДР внесено не було. При цьому органом пробації не вживалися достатні заходи з метою зобов`язання органів національної поліції вчинити дію передбачену ст. 214 КПК України, регламентовані ст.ст. 303,304 КПК України, а тому вказане клопотання носить формальний характер та не спрямоване на притягнення винної особи до кримінальної відповідальності.

На підставі викладеного, оскільки ОСОБА_4 протягом тривалого часу ухиляється від відбування призначеного їй вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 16.09.2020 року за ч. 1 ст. 185 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 1700 грн., перебіг давності у відповідності до ч. 3 ст. 80 КК України вважається зупиненим, тому подання органу пробації про звільнення засудженої ОСОБА_4 від відбування даного покарання, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, є передчасним.

Керуючись ст. 80 КК України, ст. 539 КПК України, ст. 152 КВК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання начальника Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 , щодо звільнення від відбування покарання засудженої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: