Єдиний унікальний номер 205/6827/19
1-кп/205/131/24
У Х В А Л А

Іменем України

04 жовтня 2024 року Ленінський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001487 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 05 червня 2019 року, приблизно о 00 годині 30 хвилин, перебуваючи у будинку АДРЕСА_1 , в якому зареєстрована та проживає ОСОБА_6 , керуючись прямим умислом направленим на повторне таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, таємно, з корисливих мотивів, переконавшись в тому, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає та він діє таємно, взяв з шухляди тумби, яка знаходилась в одній з кімнат зазначеного будинку, майно, що належить ОСОБА_6 , а саме: коронки для зубів, із золота 750 проби, загальною вагою 3,83 г., вартість яких складає 2 849 гривень 52 копійки, браслет із золота 585 проби, вагою 1 г., вартість якого складає 1040 гривень 00 копійок, хрестик із золота 585 проби вагою 0,4 г., вартість якого складає 468 гривень 00 копійок, хрестик із золота 585 проби вагою 0,4 г., вартість якого складає 468 гривень 00 копійок, ланцюжок із золота 585 проби, вагою 2,6 г. вартість якого складає 3 042 гривні 00 копійок, Після чого, ОСОБА_3 , того ж дня, близько 00 годин 35 хвилин, утримуючи викрадене вищезазначене майно, вийшов з будинку АДРЕСА_1 , розпорядившись викраденим в подальшому на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, вчинив таємне викрадення чужого майна, що належать ОСОБА_6 , спричинивши матеріальну шкоду на загальну суму 7 867 гривен 52 копійки.

Умисні дії ОСОБА_3 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

До суду надійшло клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Захисник ОСОБА_5 в судовому зазначене клопотання підтримала та вказала, що на сьогодні з моменту вчинення даного кримінального правопорушення ОСОБА_3 минуло більше п`яти років, тому наявні підстави для закриття провадження по справі у зв`язку зі спливом строків давності.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення клопотання.

Потерпіла ОСОБА_6 померла.

Вислухавши учасників кримінального провадження, вирішуючи клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

За частиною 1 статті 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Матеріально-правовою підставою застосування інституту давності вважається істотне зменшення суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення внаслідок спливу певного проміжку часу, що суттєво позначається на досягненні мети покарання.

Досягнення мети кари і виправлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, загального і спеціального попередження іноді стає або взагалі неможливим, або просто зайвим. Тому, недоцільним є і притягнення особи до кримінальної відповідальності. Внаслідок цього ст. 49 КК України встановлює строки давності, тобто строки, після закінчення яких особа не може бути піддана кримінальній відповідальності за раніше вчинений злочин. Закінчення цих строків є підставою обов`язкового і безумовного звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового кримінального правопорушення.

Факт визнання чи невизнання особою своєї винуватості у даному випадку не має значення для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з цієї підстави. Таке звільнення є обов`язком, а не правом суду, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 5 ст. 49 КК України.

У відповідності до ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Початком перебігу строку давності є день, коли кримінальне правопорушення було вчинене. Згідно обвинувального акта, кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_3 05 червня 2019 року.

З огляду на наведене, на час судового розгляду у даному кримінальному провадженні і розгляду клопотання обвинуваченого закінчився п`ятирічний строк давності, передбачений п. 3 ч.1 ст.49 КК України, щодо інкримінованого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Згідно з ч.2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Відповідно до ч.3 ст. 49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

При цьому, як вбачається із матеріалів кримінального провадження, вироком Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 19.04.2019 року ОСОБА_3 був засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком 3 року. Іспитовий строк скінчився.

Судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 49 КК України.

Згідно п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч.8 ст.284 КПК України).

Враховуючи наведене, перевіривши законність заявленого клопотання та отримавши згоду на таке звільнення обвинуваченого, з огляду на те, що кримінальне правопорушення, за яким обвинувачується ОСОБА_3 , є нетяжким злочином, та з моменту скоєння такого минуло більше п`яти років, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст. 49 КК України, не зупинявся і не переривався, суд дійшов переконання, що клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності слід задовольнити і звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, закривши відносно нього кримінальне провадження.

А тому, клопотання обвинуваченого підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання щодо відшкодування витрат на залучення експертів, суд враховує правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 02.12.2021 у справі № 449/1689/19 (провадження № 51-3089км21), відповідно до якого Верховний Суд підкреслив, що з ч. 1 ст. 118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат на правову допомогу та витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Процесуальні витрати виникають і пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.

Верховний Суд наголосив, що нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається.

Зазначена підстава дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження. У разі згоди особи на завершення кримінального провадження у зазначеній формі, без використання своїх прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодувати саме вона.

Таким чином, питання про відшкодування витрат на залучення експертів суд вирішує у відповідності до приписів ст. ст. 122, 124 КПК України, оскільки кримінальне провадження закривається з нереабілітуючих підстав.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 44, 49 КК України, ст.ст. 284 ч.2, 370-372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України у зв`язку із закінченням строків давності - задовольнити.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,- закрити на підставі ст. 284 ч.2 п.1 КПК України.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати, пов`язані із проведенням судової товарознавчої експертизи № 3029-19 від 29.07.2019 року в розмірі 314,00 грн. (триста чотирнадцять гривень 00 коп.); судової трасологічної експертизи № 5/4.6/574 від 01.07.2019 року, витрати на яку складають 1099,07 грн.(одна тисяча дев`яносто дев`ять гривень 07 коп.).

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення до судової палати з кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1