Номер провадження:1-в/521/1002/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 (у режимі відеоконференції),

представника колонії ОСОБА_5 (у режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одеса подання начальника Державної установи «Одеська виправна колонія (№14)» про приведення у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» вироку Южного міського суду Одеської області від 30.05.2022 року у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси надійшло подання начальника Державної установи «Одеська виправна колонія (№14)» про приведення у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» вироку Южного міського суду Одеської області від 30.05.2022 року у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У поданні вказано, що засуджений відбуває покарання в ДУ «Одеська виправна колонія (№14)».

Вироком Южного міського суду Одеської області від 30.05.2022 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за ч. 4 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.1, 3 ст. 357, ч.1 ст. 70 КК України, до 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до вказаного вироку ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.4 ст.185 КК України 30.03.2022 року, розмір шкоди на загальну суму 805 грн.66 коп.

Станом на день розгляду подання відповідальність за дії ОСОБА_4 передбачена ст. 51 КУпАП.

В судовому засіданні прокурор просив відмовити у його задоволенні.

Засуджений та представник установи виконання покарання подання підтримали. Просили задовольнити.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали подання, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 13 ч. 1ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3статті 74 Кримінального кодексу України.

Пунктом 2 частини 2статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Судом встановлено, що вироком Южного міського суду Одеської області від 30.05.2022 року, ОСОБА_4 призначено покарання - за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років; за ч.2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки; за ч.1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік; за ч.3 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки, на підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш сурового покарання більш суворим призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Згідно з вищевказаним вироком кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК України вчинене 30.03.2022 року, вартість майна, яке було предметом крадіжки, становить 805 грн. 66 коп.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

09.08.2024 набув чинності Закон України 18липня 2024 року №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Частиною 1ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2ст. 51 КУпАП(у редакції Закону № 3886-IX) установлена відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1ст. 51 КУпАП, якщо вартість майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи наведене, слід дійти висновку, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп.169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту вироку вбачається, що кримінальні правопорушення ОСОБА_4 вчинив у 2022 році щодо майна на загальну суму 805 грн.66 коп..

Станом на 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2481 грн, а 50 відсотків від його розміру становили 1240 грн. 50 коп.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність заст.185 КК України у 2022 році , становив 2481 грн..

На підставі вищевикладеного суд робить висновок про те, що діяння передбачене ч.4 ст.185 КК України, за вчинення якого було засуджено ОСОБА_4 , на цей час не може вважатись кримінальним правопорушенням, оскільки вартість майна, за викрадення якого останній був засуджений за ч.4 ст.185 КК України вироком Южного міського суду Одеської області від 30.05.2022 року, не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого закон передбачає кримінальну відповідальність.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 (провадження № 51-2555кмо24).

Відповідно до ч. 2ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

За таких обставин, враховуючи часткову декриміналізацію, введену новим Законом, на підставі ст. 5 України, суд вважає необхідним звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання призначеного за ч.4 ст.185 КК України вироком Южного міського суду Одеської області від 30.05.2022 року.

При цьому суд саме звільняє засуджену від відбування покарання, а не приводить вирок суду у відповідність до нового Закону, оскільки таке приведення у випадку декриміналізації діянь, за які особа була засуджена, фактично є скасуванням або зміною вироку, що виходить за межі повноважень суду, який не ухвалював зазначений вирок, на стадії його виконання.

Керуючись ст. 5 КК України, ст.ст.537,539 КПК України, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів», суд

УХВАЛИВ:

Подання начальника Державної установи «Одеська виправна колонія (№14)» задовольнити.

На підставі ч.2 ст.74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання призначеного за ч.4 ст.185 КК України вироком Южного міського суду Одеської області від 30.05.2022 року.

Роз`яснити засудженому, що від покарання або його частини, що їх особа законно відбула на підставі вищевказаного вироку суду до декриміналізації злочину, вона не може бути звільнена, а понесені особою правообмеження у цьому разі не підлягають відшкодуванню чи компенсації.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати засудженим за вироком Южного міського суду Одеської області від 30.05.2022 року за ч.2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки; за ч.1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік; за ч.3 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки, на підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш сурового покарання більш суворим визначити остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Малиновський районний суд м. Одеси протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1