справа № 361/4186/22
провадження № 1-кп/361/462/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2024 м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю : секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001301 від 28.06.2022, який надійшов з Броварської окружної прокуратури Київської області по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Пржевальськ Нурільського району Карагандинської області, громадянки України, освіта середня спеціальна, зареєстрованої та проживаючої за адресою : АДРЕСА_1 , тимчасово не працюючої, утриманців не має, раніше не судимої,

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, у зв'язку з військовою агресією Російської Федерації по відношенню до України, відповідно пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» - на території України з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 введено воєнний стан, строком на 30 діб, який 24.02.2022 затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ІХ», який неодноразово продовжувався та діє на даний час.

26.06.2022 в період часу з 13 год. 03 хв. по 13 год. 10 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні супермаркету «Сільпо-ФУД», що розташований за адресою Київська область, м. Бровари вул. Київська, 241, звернула свою увагу на побутові товари та продукти харчування, які знаходилися на полицях магазину, після чого у неї виник умисел направлений на таємне викрадення товару, реалізуючи який в цей же день у вказаний період часу ОСОБА_4 , діючи в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи їх негативні наслідки, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу заволоділа наступним майном: 2 пляшки олії «Щедрий дар» загальною вартістю 100,78 грн.; 1 упаковка балика «Алан Касло» вартістю 159,13 грн.; 1 упаковка яєць «Ясен світ» (10 шт.) вартістю 28,23 грн.; 1 упаковку сиру «Шостка Російський 50%» вагою 0,406 кг вартістю 101,98 грн.; 1 упаковку сиру «Премія Російський класичний 50%» вагою 0,216 кг вартістю 49,07 грн.; ковбасу «Укрпромпостач Закарпатська» вагою 0,358 кг вартістю 165,82 грн.; ковбасу «Премія Московська» вагою 0,358 кг вартістю 40,98 грн.; курячий фарш з філе вагою 1,76 кг вартістю 216,33 грн.; свинячою корейкою «Фермерська» вагою 1,48 кг вартістю 205,45 грн.; салат з шинкою та сиром вагою 0,452 кг вартістю 86,46 грн.; салат «Цезаре Кардини» вагою 0,386 кг вартістю 76,88 грн.; 1 торт «БКК Грильяжний глазурований» вартістю 179,20 грн.; 2 пляшки пива «Жашківське світле» об`ємом 1 л кожна загальною вартістю 65,10 грн.; 2 упаковки масла «Світловодське 72,6%» загальною вартістю 55,98 грн.; 1 упаковка гель-капсул «Аріель» вартістю 219,20 грн.; 1 упаковка плівки харчової «Фрекен Бок Мах 50м» вартістю 57,59 грн., після чого із вказаним майном ОСОБА_4 залишила місце вчинення кримінального правопорушення, пройшовши повз відділ кас самообслуговування та не оплативши вказаний вище товар, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши своїми діями ТОВ «Сільпо-ФУД» майнової шкоди на загальну суму 1808,12 грн. (відшкодована шляхом повернення майна).

Крім цього, 27.06.2022 в період часу з 13 год. 03 хв. по 13 год. 10 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні супермаркету ТОВ «Сільпо-ФУД», який розташований за адресою Київська область, м. Бровари вул. Київська, 241, звернула свою увагу на побутові товари та продукти харчування, які знаходилися на полицях магазину, після чого у неї виник умисел направлений на таємне викрадення товару, реалізуючи який в цей же день у вказаний період часу ОСОБА_4 , діючи в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи їх негативні наслідки, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу склала до продуктового візка належне ТОВ «Сільпо-ФУД» майно: 1 упаковку борошна «Nordic» вагою 2 кг вартістю 60,47 грн.; 1 упаковку цукру «Повна чаша» вагою 1 кг вартістю 23,91 грн.; 1 упаковку крупи манної «Zernari» вагою 1 кг вартістю 19,59 грн.; 2 пляшки пива «Десант» об`ємом 1,25 л вартістю 83,18 грн.; 1 упаковку сиру «ТофуКгАгропр.Попр» вагою 0,332 кг вартістю 32,40 грн.; 2 персики вартістю 10,56 грн.; 1 упаковку курячих яєць «Zlota» (10 шт.) вартістю 24,79 грн.; 1 пляшку олії «Премія» 1 л вартістю 42,99 грн.; 1 пару жіночих капців «Twins» вартістю 294,40 грн.; 1 торт «БКК Soufle» вагою 450 гр. вартістю 127,20 грн.; 1 упаковку тушки «Наша Ряба» вагою 2,453 кг вартістю 208,01 грн.; 1 пакет молока «Яготинське» об`ємом 900 гр. вартістю 22,63 грн.; 1 засіб для миття унітазу «DUCK» об`ємом 900 мл вартістю 59,99 грн.; 1 пакет «Сільпо» вартістю 2,40 грн., телятину задню частину вагою 1,220 кг вартістю 272,30 грн., після чого із вказаним майном ОСОБА_4 намагалася покинути місце вчинення кримінального правопорушення через відділення з магнітними рамками для входу покупців, оминувши розрахункові каси магазину, при цьому не розрахувавшись за вказаний вище товар, виконавши при цьому всі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчене з причин, які не залежали від її волі, оскільки остання була зупинена працівниками служби охорони на виході з приміщення магазину.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 намагалася завдати ТОВ «Сільпо-ФУД» майнової шкоди на загальну суму 1284,82 грн.

Обвинувачена ОСОБА_4 у скоєнні вказаних вище кримінальних правопорушень при викладених обставинах винною себе визнала повністю. Повідомила, що крадіжку та замах на крадіжку з магазину «Сільпо» вчинила в зв`язку із скрутним матеріальним становищем, вона не працювала, просить суд її суворо не карати, зазначила, що шкодує та щиро кається у вчиненому та більше ніколи не вчинятиме протиправних дій.

Потерпілу особу про дату, час та місце проведення судового розгляду було повідомлено належним чином, в судове засідання представник не з`явився, в матеріалах справи наявна заява представника потерпілого про розгляд справи без його участі (а.с.34), беручи до уваги п. 2 ч. 3 ст. 56 КПК України, згідно якого брати участь у судовому провадженні є правом потерпілого, суд проводить розгляд справи за відсутності представника потерпілого.

Переконавшись у тому, що обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнає свою вину в скоєнні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, обвинувачена та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст обвинувачення, фактичні обставини справи, які ніхто не оспорює, погоджуються з кваліфікацією вчиненого діяння, а прокурор, не висловлює жодних заперечень щодо встановлених обставин, роз`яснивши цим особам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження, згідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів винуватості обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, обмежившись допитом обвинуваченої та дослідженням матеріалів, які характеризують її особу, що повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_4 за викладеними фактами за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану та за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Згідно до ст. 337 КПК України суд діє лише в межах висунутого обвинувачення.

При призначенні у відповідності до ст. 65 КК України обвинуваченій виду і міри покарання, суд, керуючись правосвідомістю, враховує вчинення обвинуваченою умисного, корисливого кримінального правопорушення, яке віднесене кримінальним Законом до тяжкого злочину, враховує громадську небезпеку вчиненого ОСОБА_4 діяння - посягання на гарантоване Конституцією України право власності, однак мета покарання - це те, чого прагне держава, застосовуючи його щодо особи, яка вчинила злочин. Покарання повинно володіти силою впливу та стримування, що полягає не у жорстокості, а у невідворотності та можливої швидкості.

Судом досліджувалися дані про особу обвинуваченої ОСОБА_4 , при цьому встановлено, що вона : раніше не судима; офіційно не працевлаштована; за місцем реєстрації на диспансерному обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває; за місцем реєстрації характеризується посередньо як особа, яка громадський порядок не порушує, скарг від сусідів на неї не надходило.

Під час досудового розслідування та в суді ОСОБА_4 винуватою себе у вчиненні інкримінованих їй злочинів визнавала стабільно, надала покази щодо обставин їх вчинення, чим активно сприяла розкриттю злочину, щиро розкаялася, вчинила злочин перебуваючи в складних життєвих умовах, що на підставі ст.66 КК України визнається пом`якшуючими покарання обставинами.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Частиною 1 статті 69 КК України встановлено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4 покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети не тільки кари, а й виправлення і запобігання вчиненню винними та іншими особами нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним, (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007).

Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

"Одним з проявів верховенства права, - підкреслюється у підпункті 4.1 Рішення Конституційного Суду України у справі про призначення судом більш м`якого покарання від 02.11.2004 № 15-рп/2004, - є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим... Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права...".

При призначенні ОСОБА_4 покарання суд враховує, що завдану майнову шкоду потерпілому відшкодовано шляхом повернення майна, матеріальні претензії у потерпілої особи до обвинуваченої відсутні, також суд бере до уваги наявність кількох пом'якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, враховуючи при цьому також роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в п. 8 постанови № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», за відсутності обтяжуючих покарання обставин суд за стійким внутрішнім переконанням знаходить, що ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення з урахуванням майнового стану ОСОБА_4 , її віку, істотно знижена зазначеними пом`якшуючими покарання обставинами, на підставі чого суд дійшов висновку про доцільність призначення покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, але із застосуванням статей 69 КК України нижче нижчої межі, передбаченої санкцією ч. 4 ст. 185 КК України, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченою покарання у виді позбавлення волі за вчинений злочин, судом враховується Рішення Європейського суду з прав людини по справі «Бемер проти Німеччини» від 03.10.2002, в якому Суд зазначив, що «виконання вироку, який передбачає позбавлення свободи, призупиняють, якщо можна розраховувати, що вирок служитиме засудженому як попередження і що він не здійснюватиме нові злочини в майбутньому, навіть без впливу, спричиненого відбуванням покарання. Роблячи такий прогноз суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою».

Так, ч. 1 ст. 75 КК України встановлено, що якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов'язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Беручи до уваги похилий вік ОСОБА_4 , яка до кримінальної відповідальності притягується вперше, наявність у неї постійного місця проживання, критичне ставлення обвинуваченої до скоєного, під час судового розгляду неодноразово зазначала, що дуже шкодує про вчинене і щиро кається, тому підстав очікувати продовження ОСОБА_4 вчинення правопорушень суд не встановив та вбачає можливість її виправлення без відбування покарання із застосуванням ст.ст. 75,76 КК України з покладанням обов`язків, вважаючи таке покарання необхідним і достатнім в якості кари за скоєне, для виправлення та попередження нових злочинів, застосування більшого розміру покарання або ізоляції від суспільства, за конкретних обставин справи і поведінки обвинуваченого в даному випадку є явно не справедливим і достатніх підстав для цього суд не вбачає.

Вирішуючи питання щодо тривалості іспитового строку, суд враховує наявність двох епізодів протиправної діяльності, та вважає за доцільне з метою виконання приписів статей 50 та 65 КК та забезпечення виправлення обвинуваченої встановити їй іспитовий строк тривалістю 1 рік.

Цивільний позов у справі заявлено не було. Процесуальні витрати відсутні.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченій не обирався і підстав для його застосування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 100, 369-378 КПК України, ст.ст. 50, 69, 70, 75, ч. 4 ст. 185 КК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України та призначити їй покарання:

-за ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;

-за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов'язки: періодично з'являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Відповідно до вимог ст. 165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Речові докази по кримінальному провадженню: диски DVD-R з відеозаписами від 26.06.2022 та 27.06.2022 - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з передбачених ст. 349 КПК України підстав до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1