ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/2929/24 Номер провадження 11-сс/814/708/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2024 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

представника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 - представника в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 29 липня 2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені слідчим суддею обставини.

Ухвалою слідчого судді у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000087 від 18.01.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 368 КК України, задоволено клопотання старшого слідчого ВРЗ у СГ та СД СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 та накладено арешт на вилучене 17 липня 2024 року під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_10 , що в АДРЕСА_1 , майно, а саме:

-банківську карту «Альфа-Банк» № НОМЕР_1 , яка поміщена до спец пакету НПУ № WAR1170348 та опечатано;

-банківську карту «Альфа-Банк» № НОМЕР_2 яка поміщена до спец пакету НПУ № WAR1170348 та опечатано;

-грошові кошти в іноземній валюті загальною сумою 900 дол. США купюрами номіналом по 100 дол. США, серія №: LL79811084F, LF18680959А, LB35239956A, МК48628575А, ML77862625E; MJ29389437A, РЕ45642425С, РЕ45642426С, LL01769380G, які поміщено до спец пакету НПУ №WAR1170341 та опечатано;

-грошові кошти національної банкноти України в загальній сумі 5500 грн., купюрами номіналом по 1000 грн., 3 шт., серія №: АЕ1100379, АП3352241, БМ0411781. Купюрами номіналом по 500 грн., 5 шт., серія №: ГМ9684756, ГМ9684755, ГМ9684752, ЕГ4652333, АМ7975736, які поміщені до спец пакету НПУ №WAR1170347 та опечатано,

до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.

Мотивуючи рішення про задоволення клопотання слідчий суддя зазначив, що на даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, оскільки існує пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються органом досудового розслідування, та метою, яку прагнуть досягти, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Також, слідчий суддя вказав, що вилучені 17 липня 2024 року в ході проведення обшуку за місцем постійного мешкання ОСОБА_10 , що в АДРЕСА_1 , банківські картки та грошові кошти мають суттєве значення для кримінального провадження, так як являються речовими доказами по даному кримінальному провадженні в розумінні вимог статті 98 КПК України, в зв`язку з чим з метою повного, всебічного і неупередженого дослідження та становлення важливих обставин у кримінальному провадженні, існує необхідність у накладенні на них арешту.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи , яка її подала.

В поданій апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 - представник в інтересах ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого СВ Полтавського РУП ГУНП у Полтавській області ОСОБА_9 про арешт майна ОСОБА_8 , вилученого 17.07.2024 під час проведення обшуку за місцем його проживання, за адресою: АДРЕСА_1 .

На обґрунтування апеляційних вимог посилається на відсутність мотивів прийняття оскаржуваного рішення та відсутність в оскаржуваній ухвалі будь-яких посилань на докази.

Вказує, що викладені у клопотанні доводи сторона обвинувачення підтверджує виключно процесуальними документами, які за своєю правовою природою, виходячи з обставин цієї справи, не є та не можуть бути джерелом доказу.

Зазначає, що слідчий суддя не перевірив, що до матеріалів клопотання про арешт майна слідчим не долучено процесуальних документів (постанов), які б дозволили слідчому судді перевірити наявність повноважень у слідчого, який звернувся з клопотанням, та у прокурора, який його погодив та приймав безпосередню участь у його розгляді.

Таким чином вважає, що слідчим суддею прийнято до розгляду та розглянуто клопотання про арешт майна, яке подане, погоджене та підтримане суб`єктами, неуповноваженими на здійснення досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні та процесуального керівництва ним.

Також вказує, що виходячи зі змісту витягу з ЄРДР неможливо встановити за яким саме фактом та відносно кого здійснюється досудове розслідування. У витязі наведені лише кваліфікуючі ознаки відповідних злочинів. Однак зазначає, що з 17.07.2024, тобто з моменту проведення обшуків, досудове розслідування здійснюється у відкритій формі, тому вважає, що слідчий мав долучити до клопотання хоча б матеріали, на підставі яких до ЄРДР внесено відомості (матеріали оперативного підрозділу) та підтвердити, що у кримінальному провадженні № 0000087 досліджуються саме ті обставини, про які зазначено у клопотанні.

Крім того посилається, що висновки слідчого судді про те, що у кримінальному провадженні № 0000087 здійснюється досудове розслідування відносно службових осіб міжрайонної медико-соціальної експертної комісії міста Бахмут, які упродовж 2024 року в м. Полтава, за попередньою змовою групою осіб одержують неправомірну вигоду щодо вчинення певних дій з використанням наданої їм службового становища, а саме надання груп інвалідності для уникнення осіб від мобілізації із подальшим переправленням чоловіків призовного віку через державний кордон України, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та не підтверджуються доказами.

Вказує, що слідчим суддею безпідставно зроблено висновки про наявність обставин, які можуть свідчити про вчинення розслідуваних злочинів та, що майно, питання про арешт якого вирішувалось, може бути доказом у цьому кримінальному провадженні, тобто його висновки не підтверджуються доказами та не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Також просила поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, оскільки 02.08.2024 вже подавалась в інтересах ОСОБА_8 апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді від 29.07.2024, але в шапці апеляційної скарги помилково був зазначений невірний номер провадження, а оскільки в листі знаходилось ще чотири апеляційних скарги, канцелярія суду здійснила реєстрацію двох окремих апеляційних скарг, які йшли під одним номером. У зв`язку з неможливістю реєстрації вже поданої апеляційної скарги під іншим номером, власник майна ОСОБА_8 звернувся з апеляційною скаргою повторно, з порушенням строку визначеним КПК України.

Позиції інших учасників судового провадження.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 підтримала апеляційну скаргу з підстав у ній наведених та просила скасувати ухвалу слідчого судді як незаконну. Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти доводів апеляційної скарги, вважав ухвалу слідчого судді законною та просив залишити її без змін.

Мотиви суду.

Відповідно до ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення, а якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Статтею 117 КПК України визначено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Враховуючи наведені адвокатом ОСОБА_7 обставини подання апеляційної скарги, а саме, що адвокатом 02.08.2024 вже подавалася до апеляційного суду вказана апеляційна скарга, але в шапці апеляційної скарги помилково був зазначений невірний номер провадження та вона була приєднана до іншого провадження, колегія суддів вважає що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

В силу ч. 2 ст. 131 КПК України одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Статтею 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна, накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); можливість спеціальної конфіскації (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 КПК України); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК України); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

На думку колегії суддів, слідчим суддею при винесенні рішення враховано наведені положення КПК та практики Європейського Суду.

З поданого клопотання вбачається, що слідчим відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 18 січня 2024 року внесені до ЄРДР під № 0000087 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 368 КК України.

Досудовим розслідуванням по даному кримінальному провадженню встановлено, що упродовж 2024 року в м. Полтаві службові особи Бахмутської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії, за попередньою змовою групою осіб одержують неправомірну вигоду щодо вчинення певних дій з використанням наданої їм службового становища, а саме отримання груп інвалідності для уникнення осіб від мобілізації із подальшим переправленням чоловіків призовного віку через державний кордон України.

Відповідно до постанови Кабінету міністрів України за № 255 від 08 березня 2022 року Бахмутська міжрайонна медико-соціальна експертна комісія має статус екстериторіальності та змінила своє місце знаходження та переїхало до м. Полтави.

Керівник Бахмутської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії ОСОБА_10 за попередньою змовою із членами МСЕК та залучивши ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 за одержану неправомірну вигоду від 15 000 грн до 200 000 грн, використовуючи службове становище надавали особам відповідну групу інвалідності.

Крім цього встановлено, що ОСОБА_10 на території Полтавської області організувала злочинну схему пов`язану з отриманням документів про стан здоров`я, а саме виготовлення фіктивних довідок про інвалідність жінкам, які перебувають у шлюбі з чоловіками, що підлягають мобілізації, або ж виготовлення фіктивних довідок про інвалідність чоловіків з метою сприяння їх незаконному перетину державного кордону України (призовного віку, які підлягають мобілізації), чи продовження відповідної групи інвалідності чоловікам та жінкам, шляхом оформлення відповідних документів за неправомірну вигоду в розмірі від 3000 грн. до 200 000 грн. При цьому документи та грошові кошти передаються через поштові відділення ТОВ «Нова Пошта».

Так, на відділення ТОВ «Нова Пошта» у м. Полтаві від ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 надходили поштові посилки на ім`я ОСОБА_10 із упакованими грошовими коштами, копіями паспортних документів, аркуші паперу в яких були записи осіб, яку саме групу інвалідності необхідно встановити із зазначенням суми неправомірної вигоди.

Вищевказані поштові відправлення отримувала особисто ОСОБА_10 , або ОСОБА_11 , чи ОСОБА_12 .

В подальшому складалися медичні документи про встановленні нібито групи інвалідності та особам видавалася відповідна довідка.

Також під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_13 , перебуваючи на посаді керівника одного із структурних підрозділів Бахмутської багатопрофільної лікарні інтенсивного лікування особисто або за допомогою ОСОБА_10 спільно із ОСОБА_11 , ОСОБА_12 за одержану неправомірну вигоду використовуючи службове становище складала відповідну медичну документацію для подальшого надання особам відповідної групу інвалідності.

Керівник Бахмутської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії ОСОБА_10 із членами МСЕК, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 спілкувалися між собою щодо встановлення нібито групи інвалідності та про суми одержаної неправомірної вигоди за допомогою мобільних телефонів і здійснювали переписку через мобільні месенджери «Signal», «WhatsApp», «Viber» та інші.

17 липня 2024 року на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 19 червня 2024 року старшим слідчим ВРЗ у СГ та СД СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 за місцем постійного мешкання ОСОБА_10 , що в АДРЕСА_1 , у період часу з 12 год 51 хв по 17 год 53 хв, було проведено обшук, в ході якого в будинку АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено, в тому числі, банківську карту «Альфа-Банк» № НОМЕР_1 поміщена до спец пакету НПУ №WAR1170348, який опечатано; банківську карту «Альфа-Банк» № НОМЕР_2 поміщена до спец пакету НПУ №WAR1170348, який опечатано; грошові кошти в іноземній валюті загальною сумою 900 дол. США купюрами номіналом по 100 дол. США, серія №: LL79811084F, LF18680959A, LB35239956A, МК48628575А, ML77862625E; MJ29389437A, PE45642425C, PE45642426C, LL01769380G поміщено до спец пакету НПУ №WAR1170341, який опечатано; грошові кошти національної банкноти України в загальній сумі 5500 грн., купюрами номіналом по 1000 грн., 3 шт., серія №: АЕ1100379, АП3352241, БМ0411781. Купюрами номіналом по 500 грн., 5 шт., серія №: ГМ9684756, ГМ9684755, ГМ9684752, ЕГ4652333, АМ7975736 поміщені до спец пакету НПУ №WAR1170347, який опечатано.

Постановою слідчого від 18 липня 2024 року вилучене майно визнано речовими доказами в кримінальному провадженні.

Необхідність арешту на зазначене майно слідчий мотивував тим, що вилучені речі містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час розслідування кримінального провадження, а саме банківські картки містять відомості фактичних обставин вчинення злочинів, а грошові кошти можуть бути здобутими злочинним шляхом та підлягають безпосередній ідентифікації із коштами, які попередньо фіксувалися під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій та вони являються речовими доказами, в зв`язку з чим в органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні на них арешту.

Доводи апелянта про наявність сумнівів з приводу повноважень слідчого та прокурора у кримінальному провадженні, спростовуються наданими прокурором постановами.

Відповідно до постанови т.в.о. начальника СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_17 від 28.06.2024 до слідчої групи у кримінальному провадженні № 0000087 включено старшого слідчого ВРЗ у СГ та СД СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 .

Згідно з постановою першого заступника керівника Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_18 від 19.01.2024 до складу групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000087 включено прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_6 .

З огляду на наведене, у колегії суддів відсутні сумніви у наявності повноважень у старшого слідчого ВРЗ у СГ та СД СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором відділу Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_6 звертатися із клопотанням про накладення арешту на майно до слідчого судді у кримінальному провадженні № 0000087.

Крім того, прокурором додатково надано докази на користь існування обставин, що розслідується в межах даного кримінального провадження, зокрема протокол про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних інформаційних систем від 26.07.2024, а саме мобільного телефону Apple iPhone 14 Pro Max, який належить ОСОБА_10 , де в месенджері «Telegram» було виявлено чати із перепискою, яка містить прізвища третіх осіб, копії їх документів, номера телефонів, квитанції про переказ коштів у значному розмірі.

Слід також звернути увагу, що на момент апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали, ОСОБА_10 15.08.2024 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України, а саме в одержанні службовою особою неправомірної вигоди за вчинення такою службовою особою в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням службового становища.

На користь існування факту кримінального правопорушення, що розслідується в межах даного кримінального провадження та обставин, зазначених у клопотанні слідчого, свідчить й те, що як вбачається із протоколу обшуку від 17.07.2024, за місцем проживання ОСОБА_10 були вилучені банківські карти, грошові кошти в національній валюті гривні та валюті доларів США, походження яких не підтверджено.

Адвокат ОСОБА_7 стверджуючи, що вилучені грошові кошти та банківські карти належать саме ОСОБА_8 , не надає жодних доказів на підтвердження таких стверджень.

В той же час, за адресою: АДРЕСА_1 , мешкав не тільки ОСОБА_8 , а й підозрювана у цьому кримінального провадження ОСОБА_10 , а отже існують обгрунтовані підстави вважати, що вилучені кошти можуть бути здобуті злочинним шляхом та підлягають безпосередній ідентифікації із коштами, які попередньо фіксувалися під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій, а отримана за банківськими картками інформація може мати значення для встановлення обставин кримінального провадження.

Наведені дані дають достатніх підстав для накладення арешту на вилучене майно та здійснення подальшого досудового розслідування, адже вилучені речі можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час досудового розслідування, а тому вони цілком відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України та на них може бути накладений арешт.

З огляду на викладене, ухвала слідчого судді є законною та вмотивованою, а тому підстав для задоволення апеляційних вимог колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Клопотання адвоката ОСОБА_7 представника в інтересах ОСОБА_8 задовольнити та поновити строк на оскарження ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 29 липня 2024 року.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 - представника в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 29 липня 2024 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3