УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2024 Справа №607/22052/21 Провадження №1-в/607/416/2024

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі подання заступника начальника Тернопільського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області ОСОБА_3 від 16.10.2024 про вирішення питання щодо приведення вироку про засудження ОСОБА_4 у відповідність до вимог законодавства,

за участю: прокурора ОСОБА_5 , представника центру пробації ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Заступник начальника Тернопільського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Тернопільській області ОСОБА_7 звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із поданням про вирішення питання щодо приведення вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.11.2022 №607/22052/21, яким засуджено ОСОБА_4 до покарання у виді обмеження волі із звільненням від відбування призначеного покарання з встановленням іспитового строку, у відповідність із Законом України №3886-ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

В обґрунтування подання представник зазначає, що ОСОБА_4 вчинив шахрайські дії 08 вересня 2021 року із розміром заподіяної шкоди в сумі 1766,67 грн., що менше встановленого Законом розміру викраденого майна, який утворює склад кримінального правопорушення за такі дії та який був змінений відповідно до Закону №3886-ІХ від 18.07.2024. А тому, враховуючи положення ст.ст. 5, 74 КК України, особа, яка засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. При встановлених обставинах необхідно вирішити питання про приведення вироку суду від 29.11.2022 відносно ОСОБА_4 у відповідність до діючого законодавства і вирішити питання звільнення ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання при наявності необхідних правових підстав у цій частині обвинувачення та відповідно і засудження.

Представник центру пробації і прокурор в судовому засіданні клопотання підтримують.

Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, хоча судом вчинялися дії по його належному сповіщенні, що не є перешкодою для розгляду подання.

Суд, розглянувши матеріали подання та кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 листопада 2022 року №607/22052/21 ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України та призначено йому за даними кримінальними правопорушеннями покарання: за ч. 2 ст. 185 КК України у виді арешту на строк 3 (три) місяці; за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі і на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 1 (один) рік покладенням відповідних обов`язків, які передбачені ст. 76 КК України.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31.08.2023 скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженого ОСОБА_4 і направлено ОСОБА_4 для відбування покарання, яке призначене вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.11.2022 №607/22052/21 у виді одного року обмеження волі.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 №3886-IX (далі - Закон №3886-ІХ), який набрав чинності 9.08.2024, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Згідно із підпунктом 169.1.1. пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

З викладеного вбачається, що втратила чинність норма закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння, а саме розмір крадіжки 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто - 302,80 грн., яка діяла до 9.08.2024.

Таким чином, внесені законодавцем зміни призвели до часткової декриміналізації діяння і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Як вбачається із тексту вироку суду від 29.11.2022, ОСОБА_4 вчинив шахрайські дії 08.09.2021 на розмір заподіяних збитків в сумі 1766,67 грн., що не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, встановленого Законом про Державний бюджет на 2021 рік, а саме 2379 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Таким чином, під час судового розгляду даного подання встановлено підстави, передбачені ч. 2 ст. 74 КК України для негайного звільнення засудженого ОСОБА_4 від призначеного судом покарання за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України у виді обмеження волі строком на один рік.

Водночас, вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.11.2022 №607/22052/21 ОСОБА_4 ще засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту на строк три місяці, яке мало місце 11.09.2021 на суму крадіжки 3752,17 грн.

Вказане кримінальне правопорушення не підпадає від декриміналізацію, враховуючи вартість викраденого майна, а тому ОСОБА_4 слід вважати засудженим згідно вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.11.2022 за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту на три місяці.

Однак, положення Кримінального кодексу України, а саме ч. 2 ст. 185, в частині переліку видів покарання за вчинене кримінальне правопорушення були змінені та покарання у виді «арешту» виключене із заміною на «пробаційний нагляд».

Проте, враховуючи вимог подання органу пробації, суд не праві самостійно вирішувати питання про заміну призначеного вироком покарання, що не позбавляє сторін чи учасників кримінального провадження звернутися із окремим клопотанням відносно цього питання в частині приведення призначеного покарання у відповідності до вимог кримінального закону.

На підставі наведеного і керуючись ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 372, 392, 395, п. 13 ч. 1 ст. 537, п. 2 ч. 2 ст. 539, ст. 392, 395 Кримінального процесуального України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Подання заступника начальника Тернопільського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області ОСОБА_3 від 16.10.2024 про вирішення питання щодо приведення вироку про засудження ОСОБА_4 у відповідність до законодавства задовольнити.

ОСОБА_4 звільнити від призначеного згідно вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 листопада 2022 року №607/22052/21 (1-кп/607/385/2022) покарання за ч. 2 ст. 190 КК України на підставі ч. 2 ст. 74 КК України у зв`язку з усуненням караності діяння з врахуванням ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 серпня 2023 року №607/22052/21 (1-в/607/192/2023).

Вважати ОСОБА_4 засудженим згідно вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 листопада 2024 року №607/22052/21 (1-кп/607/385/2022) за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту на строк три місяці.

Копії ухвал скерувати прокурору, Центру пробації та ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1