Справа № 197/283/22
провадження 1-кп/216/656/24
УХВАЛА

іменем України

05 листопада 2024 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, в складі: головуючого, судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника, адвоката - ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду №6 кримінальне провадження №0001230 від 13.10.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня-спеціальна, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України

в с т а н о в и в:

11.09.2024 року в провадження Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ухвалою від 23.08.2024 року Дніпровського апеляційного суду надійшли матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України .

Згідно обвинувачення, 12.10.2021 приблизно в 19 годин 00 хвилин водій ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем «Geely», реєстраційний номер НОМЕР_1 в темний час доби, рухався по сухому дорожньому покриттю проїзної частини вул. Соборній, з боку вул. Дальньовосточної в напрямку вул. Молодіжної в смт. Широке, Криворізького району, Дніпропетровської області, швидкість його руху була близько 50 кілометрів на годину.

В цей час в районі 6.39 АДРЕСА_2 з ліва на право по ходу руху автомобілю «Geely», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_5 проїзну частину в невстановленому для цього місці почав перетинати пішохід ОСОБА_7 ..

Водій ОСОБА_5 в момент виявлення ним пішохода, який перетинав проїзну частину та рухалася в напрямку смуги руху керованого ним автомобілю «Geely», реєстраційний номер НОМЕР_1 , повинен був бути особливо уважним, та повинен був діяти відповідно до п.п. 1.5; 2.3 (б); 12.3 Правил дорожнього руху України.

Однак водій ОСОБА_5 діючи зі злочинною недбалістю, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, шляхом несвоєчасного застосування ним гальмування, чим порушив вимоги п.п. 1.5; 2.3 (б); 12.3 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких: - «1.5. ... бездіяльність учасників дорожнього руху ... не повинні ... загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»; - «2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: ... б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну,...»; - «12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.».

В результаті порушення вказаних правил безпеки дорожнього руху, виконання яких було необхідною умовою для запобігання події, водій ОСОБА_5 керуючи автомобілем «Geely», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в АДРЕСА_2 , допустив наїзд керованого ним автомобілю на пішохода ОСОБА_8 контактувавши з ним передньою частиною керованого ним автомобілю.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 згідно висновку експерта №111 від 31.01.2022 року отримав тілесні ушкодження у вигляді: тупої поєднаної травми тіла - забійної гравми голови; субдуральної гематоми праворуч малого об`єму, перелом суглобового відростку 4-го шийного хребця, закритий перелом лівої великогомілкової кістки, ускладнений деформуючим остеоартрозом, тендінозом та лігаментозом зв`язок колінного суглобу, які за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я більше 21 доби.

Згідно висновку експерта №СЕ-19/104-22/8665-ІТ від 22.04.2022 року між порушенням вимог Правил дорожнього руху України та настанням наслідків - заподіяння тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості потерпілому ОСОБА_7 , є прямий причинний зв`язок.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковано як кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 286 КК України, за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 заявила клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_5 , у зв`язку з закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 просив звільнити його від кримінальної відповідальності із зазначених вище підстав.

Представник потерпілого, адвокат ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення вказаного клопотання.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання захисника обвинуваченого про звільнення останнього від кримінальної відповідальності та закриття провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 44 КК України визначено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цих Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Згідно ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно п.1 ч.2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч.8 ст.284 КПК України).

Відповідно до ст. 49 КК України, що регулює звільнення від кримінальної відповідальності зокрема п.2 ч.1, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків.

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є виключно згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Частиною 7 статті 284 КПК України передбачено, що закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує.

Згідно ч.2 ст. 285 КПК України, особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.

З матеріалів кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 вбачається, що кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжкого злочину. Отже, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за нетяжкий злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, відповідно до п. 2 ч.1 ст. 49 КК України, становлять три роки, оскільки максимальна санкція названої статті передбачає покарання у виді обмеження волі.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії нетяжкого злочину та з дня вчинення злочину минуло більше трьох років, тому як подія злочину мала місце 12 жовтня 2021 року, що вказує на той факт, що на час розгляду клопотання в суді пройшло більше ніж три роки.

Враховуючи, що станом на 05.11.2024 року строки давності притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України збігли, останній не вчиняв нових правопорушень, тому суд вважає, що наявні достатні підстави для закриття кримінального провадження, у зв`язку з закінченням строків давності, та звільнення останнього від кримінальної відповідальності.

Процесуальні витрати, а саме вартість проведення експертиз (а.с. кр.пр. 62), віднести на рахунок держави, оскільки за змістом ч.2 ст.124 КПК України витрати на залучення експерта стягуються судом лише у разі ухвалення обвинувального вироку, тобто покладення вказаних процесуальних витрат на осіб, звільнених від кримінальної відповідальності, кримінальним процесуальним законом не передбачено. Така правова позиція викладена у Постанові ОП ККС ВС від 12.09.2022 р. у справі №203/241/17.

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 pоку, яка закріплює право на справедливий суд, кожна людина має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч.1 ст.61 КПК України, цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов. Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду. Цивільний позивач має права та обов`язки,передбачені цим Кодексом для потерпілого, в частині, що стосуються цивільного позову, а також має право підтримувати цивільний позов або відмовитися від нього до видалення суду в нарадчу кімнату для ухвалення судового рішення. Цивільний позивач повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються цивільного позову, та отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом для інформування та надіслання копій процесуальних рішень потерпілому.

Потерпілим ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_5 заявлений цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином (а.с. 129-141).

Звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого на певному етапі розгляду кримінального провадження тягне за собою суттєвий правовий наслідок, зокрема щодо розгляду цивільного позову потерпілого. Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру. Вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить вказаним вище нормам закону.

Окрім того, пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 31.03.1989 року, «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» роз`яснено, що в разі закриття кримінальної справи цивільний позов не розглядається, а вимоги потерпілих можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підлягає залишенню без розгляду, із роз`ясненням позивачеві права на звернення з позовом у порядку цивільного судочинства.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 49 КК України, ст. ст. 284 ч.2 п.1, 376 ч.2 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 - задовольнити.

ОСОБА_5 звільнити від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження за №0001230 від 13.10.2021 року щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України та п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України- закрити.

Цивільний позов (а.с. 129-141) - залишити без розгляду.

Судові витрати на проведення судових експертизи - віднести за рахунок держави. (а.с. кр.пр. 62).

Арешт майна, накладений ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.10.2021 року скасувати (а. с. кр.пр. 24,25).

Речовий доказ: автомобіль «Джиллі», реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданий під розписку на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_5 - залишити за належністю власнику ОСОБА_5 (а.с. кр.пр. 22, 26, 27).

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 07 листопада 2024 року, її фіксування не застосовувалося у відповідності до ч.4 ст. 107 КПК України.

Суддя ОСОБА_9