1-кп/205/1121/24
У Х В А Л А

про продовження запобіжного заходу

14 листопада 2024 року місто Дніпро

Ленінський районний суд міста Дніпропетровська у складі

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в місті Дніпро клопотання прокурора Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_5

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Ленінського районного суду міста Дніпропетровська перебуває кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

Під час проведення підготовчого судового засідання прокурор заявила клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави. В обґрунтування заявленого клопотання посилається на ті обставини, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, відносно ОСОБА_4 не зникли, а інші запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим своїх зобов`язань, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років. Також матеріали справи ще не досліджені, свідки не допитані. Існує ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні з метою зміни ними показань чи надання ними неправдивих показань. Одночасно прокурор зазначила, що обвинувачений ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Даний ризик обґрунтовуються тим, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, тобто закінчений замах на умисне вбивство, при цьому зміг виконати усі дії, які він вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, однак, ОСОБА_5 після завданих йому тілесних ушкоджень, було своєчасно надана медична допомога та настання смерті потерпілого вдалося уникнути, тим самим, кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від волі ОСОБА_4 . Таким чином, існує ризик того, що обвинувачений ОСОБА_4 може довести до кінця свій злочинний умисел, направлений на вбивство ОСОБА_5 . Також існує ризик переховування обвинуваченого від суду, оскільки під час досудового розслідування обвинувачений намагався переховуватися від слідства у зв`язку з чим його було оголошено у розшук. Крім того, зазначила, що внаслідок збройної агресії російської федерації проти України з 24.02.2022 року Україною згідно відкритих даних не контролюється орієнтовно 20% власної території, що створює додаткові можливості для залишення території України, в тому числі поза офіційними пунктами пропуску.

Потерпілий ОСОБА_7 повністю підтримав заявлене прокурором клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки на його думку існує ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_4 від суду.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання, оскільки вважає що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, зможе забезпечити його правослухняну поведінку. Просить суд змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав позицію свого підзахисного. Заперечував проти продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою оскільки вважає, що заявлені стороною обвинувачення ризики нічим не підтверджені. Оголошення ОСОБА_4 у розшук під час досудового розслідування було безпідставним. Тілесні ушкодження які виявлені у потерпілого ніяким чином не свідчать про умисел обвинуваченого на вбивство. Враховуючи вищенаведене, вважає обвинувачення відносно ОСОБА_4 необґрунтованим, а тому підстав для продовження найважчого запобіжного заходу у виді тримання під вартою не має. Просить суд змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Суд, заслухавши думки учасників судового засідання, приходить до наступного.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.09.2024 року до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 діб, а саме до 17 листопада 2024 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини визначені в зазначеній статті.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, суд враховує вимоги ст.29 Конституції України ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Відповідно до змісту ч.3 ст.199 КПК України, однією з підстав для продовження строку тримання під вартою є наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Так, відповідно до ст.183 ч.1 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Вирішуючи клопотання, суд враховує що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років. Постійного місця роботи не має. Матеріали справи в судовому засіданні ще не досліджені, потерпілий та свідки не допитані. Також постановою слідчого СВ ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 28 червня 2024 року досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0000865 було зупинено до розшуку ОСОБА_4 .. Таким чином, суд приходить до переконання, що обвинувачений ОСОБА_4 усвідомлюючи можливість отримання покарання у виді позбавлення волі на тривалий термін, може переховуватись від суду, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

При цьому, як додаткову обставину на підтвердження ризику переховування, суд враховує введення в Україні військового стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Вказане свідчить про наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду. Суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи, є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст.177 КПК України.

Враховуючи викладене, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, оскільки прокурор довів наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які не зменшились та у сукупності з іншими встановленими обставинами виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, суд вважає за можливе продовжити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням строку, відповідно до вимог ст. 197 ч.1 КПК України у межах шістдесяти днів.

На підставі ч. 3,4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вважає за необхідне розмір застави не обирати, оскільки кримінальні правопорушення, в яких обвинувачується ОСОБА_4 , вчинені проти життя та здоров`я особи.

Керуючись ст.ст. 131, 177, 183, 199, 331 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000865 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України - задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Дніпропетровська установа виконання покарань № 4» УДПтСУ в Дніпропетровській області строком на шістдесят діб тобто до 12 січня 2025 року .

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти діб з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1