Справа № 375/1938/24
Провадження № 1-кс/375/169/24

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2024 року смт Рокитне

Слідчий суддя Рокитнянського районного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділення поліції № 1 Білоцерківського районного управління поліції ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, у кримінальному провадженні за № 0000253, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 листопада 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 263 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Рокитнянського районного суду Київської області надійшло клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділення поліції № 1 Білоцерківського районного управління поліції ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні - начальником Рокитнянського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, у кримінальному провадженні № 0000253, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 листопада 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 263 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що слідчим відділенням відділення поліції №1 Білоцерківського РУП Головного управління Національної поліції в Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000253, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 листопада 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частиною 1 статті 263КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 10 вересня 2024 року близько 15 години в ході проведення слідчих дій в кримінальному провадженні № 0000138, ОСОБА_5 , перебуваючи в с. Синява, Білоцерківського району, Київської області, без передбаченого законом дозволу, збув ручну гранату іноземного виробництва «RG 4».

10 листопада 2024 року в період часу з 17 години 43 хвилини до 18 години 23 хвилини, під час особистого обшуку затриманого ОСОБА_5 , в порядку статті 208 КПК України, виявлено та вилучено таке майно:

- мобільний телефон Redmi A2, IMEI l: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , з сім карткою мобільного оператора НОМЕР_3 , поміщений до спеціального пакету № 7191134.

Слідчий вказував, що на вилученому у ОСОБА_5 , мобільному телефоні Redmi A2, IMEI l: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , з сім карткою мобільного оператора НОМЕР_3 , можуть міститись фотозображення боєприпасів, також телефонні дзвінки пов`язані з продажом боєприпасів та інша інформація, тобто вказаний мобільний телефон має значення речового доказу в кримінальному провадженні, оскільки можливо зберіг на собі відомості, які можуть бути використанні, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З урахуванням зазначеного, старший слідчий слідчого відділення відділення поліції № 1 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітан поліції ОСОБА_3 вказує на необхідність накладення арешту шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування на виявлені та тимчасово вилучені майно, а саме мобільний телефон Redmi A2, IMEI l: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , з сім карткою мобільного оператора НОМЕР_3 , який поміщений до спеціального пакету № 7191134, та який належить підозрюваномй ОСОБА_6 .

Також слідчий в своєму клопотанні відповідно до частини 2 статті 172 КПК України просив розглянути його без участі власника майна та зацікавлених осіб з метою забезпечення арешту майна.

Відтак, з метою збереження речових доказів, з метою запобігання можливості приховування, розтрати майна, слідчий просить накласти на нього арешт.

В судове засіданні старший слідчий слідчого відділення відділення поліції № 1 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітан поліції ОСОБА_3 не з`явився, подав до суду клопотання, в якому просив клопотання про накладення арешту на тимчасове вилучене майно розглядати у його відсутність та просив клопотання задовольнити.

Відповідно до частини 1 статті 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до частини 4 статті 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про наступне.

Так, слідчим суддею встановлено, що слідчим відділенням відділення поліції №1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000253 від 10 листопада 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 263 КК України.

Так, згідно частини 1 статті 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (частина 2 статті 131 КПК України).

Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями пункту 1 частини 2 статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

При цьому, частиною 3 статті 170 КПК України передбачено, що у випадку накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, в силу статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування має одну або декілька ознак, наведених у статті 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог частини 3 статті 110 КПК України приймається у формі постанови.

Постановою про визнання та передачу речових доказів на зберігання від 11 листопада 2024 року визнано та приєднано до матеріалів кримінального провадження № 0000253 від 10 листопада 2024 року речовий доказ - мобільний телефон Redmi A2, IMEI l: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , з сім карткою мобільного оператора НОМЕР_3 , який поміщений до спеціального пакету № 7191134.

Положеннями частини 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З огляду на положення частин 2, 3 статті 170 КПК України майно, яке відповідає критеріям, визначеним у статті 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

З урахуванням викладеного, арешт майна з огляду на положення, передбачені пунктом 1 частини 2 та частини 3 статті 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Водночас, при вирішенні клопотання, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

Так, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

За таких обставин, враховуючи приписи процесуального закону, слідчий суддя дійшов висновку, що матеріалами клопотання обґрунтовано та встановлено необхідність застосування на даній стадії досудового розслідування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, з метою уникнення можливості його відчуження, забезпечення збереження речових доказів, що залишили на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, з огляду на те, що у випадку його незастосування це може призвести до наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню, а тому це є необхідною умовою досягнення дієвості даного кримінального провадження.

Вирішуючи питання про накладення арешту, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального правопорушення станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.

При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено

З урахуванням викладеного, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання.

На підставі викладеного, керуючись статтями 98, 131, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт (заборонивши відчуження, розпорядженння та користування) у кримінальному провадженні № 0000253 від 10 листопада 2024 року на тимчасове вилучене майно, а саме на мобільний телефон Redmi A2, IMEI l: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , з сім карткою мобільного оператора НОМЕР_3 , який поміщений до спеціального пакету № 7191134, та яке належить підозоюваному ОСОБА_5 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Крім того, відповідно до статті 174 КПК України арешт майна може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Слідчий суддя ОСОБА_1