Справа № 459/350/22
Провадження № 1-кп/459/23/2022
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2024 року розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Червонограді кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розсілувань за №0000812 від 01.11.2021 відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Червонограда Львівської області, українця, громадянина України, з середньою технічною освітою, непрацюючого, раніше судимого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України, -

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в період часу з 16 жовтня 2021 року по 17 листопада 2021 року, переслідуючи прямий умисел на заволодіння чужим майном, з метою особистого збагачення за рахунок злочинної діяльності, переслідуючи корисливий мотив, користуючись психологічною перевагою над потерпілим ОСОБА_2 , в телефонному режимі та при реальних зустрічах із погрозами вбивства та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, які потерпілий сприйняв реально, безпідставно вимагав в останнього грошові кошти в сумі 28 000 гривень. Так, 04 листопада 2021 року близько 14:00 ОСОБА_1 реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом вимагання, перебуваючи на бульварі Грушевського в м. Червонограді Львівської області неподалік пам`ятнику ОСОБА_3 , під час чергових безпідставних словесних вимог, із застосуванням погроз вбивства та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень отримав від потерпілого ОСОБА_2 частину грошових коштів у сумі 3000 гривень. Продовжуючи свій єдиний злочинний умисел, 04 листопада 2021 року близько 16:00 ОСОБА_1 , використовуючи психологічну та фізичну перевагу над потерпілим ОСОБА_2 при черговій зустрічі між ними, яка відбулась неподалік будинку АДРЕСА_2 , продовжив словесні вимоги із застосуванням погроз на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень та отримав від потерпілого частину грошових коштів, які попередньо вимагав в сумі 2000 гривень. В подальшому, продовжуючи свій єдиний злочинний умисел щодо безпідставного вимагання грошових коштів в ОСОБА_2 , поєднаного із застосуванням погроз вбивства та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень продовжив висловлювати ОСОБА_2 вимоги щодо безпідставної передачі грошових коштів. 17 листопада 2021 року близько 20 години, перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_1 в черговий раз після висловлювання погроз вбивством та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_2 отримав від останнього ще частину грошових коштів в сумі 1500 гривень, після чого був затриманий працівниками поліції.

Також ОСОБА_1 незаконно придбав револьвер та 6 (шість) патронів до нього, які став незаконно зберігати. 17.11.2021 близько 21.00 години, в ході проведення особистого обшуку затриманого в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_1 , який проводився по АДРЕСА_3 , за поясом штанів в останнього було виявлено та вилучено револьвер, який виготовлений саморобним способом, є короткоствольною, нарізною вогнепальною зброєю та придатний для проведення пострілів спортивно-мисливськими патронами кільцевого запалення калібру 5,6 мм та шість патронів, які є боєприпасами, спортивно-мисливськими патронами кільцевого запалення калібру 5,6 мм., та призначені для стрільби із спортивно-мисливської нарізної вогнепальної зброї, які ОСОБА_1 незаконно придбав, зберігав та носив без передбаченого на це законом дозволу.

Окрім цього, у невстановлений слідством час та місці, ОСОБА_1 , незаконно придбав 17 (сімнадцять) патронів, які став незаконно зберігати у своєму помешканні за адресою: АДРЕСА_1 . 17.11.2021 близько 22 години 30 хвилин в ході проведення обшуку за місцем проживання затриманого ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено сімнадцять патронів, які є боєприпасами, спортивно-мисливськими патронами кільцевого запалення калібру 5,6 мм, призначені для стрільби із спортивно-мисливської нарізної вогнепальної зброї, які ОСОБА_1 незаконно придбав та зберігав без передбаченого на це законом дозволу.

Обвинувачений ОСОБА_1 спершу свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав частково (заперечував звинувачення за ч. 2 ст. 189 КК України та визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 КК України), проте будучи допитаним в судовому засіданні визнав вину в повному обсязі та суду пояснив, що у 2018 році познайомився з ОСОБА_4 (потерпілим), який займався ремонтами автомобілів. Обвинувачений домовився зі ОСОБА_2 , що буде ремонтувати у нього свій поламаний автомобіль. Потерпілий ремонтував цей автомобіль декілька разів (близько 10), обвинувачений придбавав запчастини, оплачував за ремонт гроші, проте автомобіль постійно виходив з ладу. Тому обвинувачений почав вимагати у потерпілого повернення коштів в сумі 27-30 тисяч гривень, оскільки його ремонти не давали жодних результатів. Спілкування між ними відбувалося як очно, так і по телефону. Обвинувачений приїжджав до потерпілого, телефонував до нього, вимагаючи повернення коштів. ОСОБА_1 зауважив, що розмови були на емоціях, з використанням нецензурної лайки, оскільки ОСОБА_2 весь час обманював його, кошти йому не повертав. Разом з цим, обвинувачений зауважив, що реального насильства відносно потерпілого він не застосовував, чи погрожував вбивством не пригадав. Також обвинувачений повідомив, що потерпілий восени (в листопаді) повернув йому 6000 гривень. Повернення грошових коштів відбувалось трьома частинами: одну частину потерпілий віддав на броді по АДРЕСА_3 , а останній раз по вул. Героїв Майдану. Крім цього, обвинувачений визнав, що його погрози потерпілий міг сприймати реально та побоюватися їх. Окрім цього, обвинувачений повідомив, що у 2016 році влітку він із сусідом ОСОБА_5 виносили старі меблі на смітник і там виявили пакет, який обвинувачений копнув ногою і відчув, що в середині нього щось металеве. Відкривши пакет, обвинувачений побачив револьвар, який був у ржавчині та мазуті. Окрім револьвера там були патрони, їх кількість обвинувачений не пригадав. Також ОСОБА_1 пригадав, що своєму знайомому він сказав, що здав знайдений револьвер у поліцію, проте цього не зробив. Він залишив револьвер і патрони собі і зберігав їх. Обвинувачений зауважив, що розуміє, що його дії були протиправними, тому вину у вчиненому визнає повністю. Шкоду потерпілому не відшкодував, цивільний позов визнав.

Захисник у судовому засіданні просив врахувати обставини вчиненого кримінального правопорушення, а саме те, що злочин був вчинений внаслідок дій потерпілого ОСОБА_2 , який протягом тривалого часу проводив ремонт автомобіля ОСОБА_1 , брав у нього кошти на ремонт автомобіля та запчастини до нього, проведений ремонт був неякісний, а головне, що в подальшому ОСОБА_2 здав даний автомобіль на металобрухт, чим викликав обурення в ОСОБА_6 , що спровокувало його на агресивну поведінку відносно потерпілого. Тому просив для свого підзахисного мінімальний строк покарання, оскільки останній вину у вчиненому визнав. Окрім цього, призначаючи покарання обвинуваченому просив застосувати ч. 5 ст. 72 КК України у редакції, яка діяла в період із 24.12.2015 року по 20.06.2017 року згідно із Законом №838-VIII (пряма дія Закону №838-VIII), тобто в строк покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення (тримання під вартою) з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі, оскільки вважає, що ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 263 КК України, яке фактично було вчинене до 20.06.2017. Цивільний позов просив задовольнити частково, оскільки 1500 гривень були надані ОСОБА_2 із спеціального рахунку МВС України.

Окрім визнання вини обвинуваченим, його вина повністю та об`єктивно підтверджується показами потерпілого та свідків, а саме:

- показами потерпілого ОСОБА_2 , який суду повідомив, що він познайомився з обвинуваченим приблизно два роки до події, коли він працював на СТО і ремонтував автомобіть обвинуваченого ВАЗ 2106. Спершу відносини у них були нормальні, а потім все змінилось. Всі ремонті роботи потерпілий робив безкоштовно, грошей не брав, що міг те і робив. Спершу в автомобілі потрібно було відремонтувати двигун, тобто замінити його, сам ремонт тривав близько трьох місяців. Потім обвинувачений привіз автомобіль вдруге на ремонт, оскільки той вийшов з ладу. Даний ремонт тривав приблизно місяць часу, для замінити тормозної рідини та циліндриків обвинувачений дав приблизно 800 грн. ОСОБА_2 зауважив, що він міг зремонтувати, те й зремонтував, решта він не міг зремонтувати. Згодом обвинувачений почав вимагати від потерпілого повернення коштів, оскільки вважав, що ремонт зроблений неякісно і автомобіль надалі був несправний. Спершу суми були невеликі 500 1000 гривень, а згодом почали збільшуватися. З часом сума зросла до 28 000,00 гривень. Потерпілий віддавав кошти частинами, але згодом зрозумів, що не має змоги їх віддавати. В подальшому вони домовились, що потерпілий продасть автомобіль (домовленість вони не оформляли юридично, автомобіль не переоформляли) і поверне кошти. Швидко продати цей автомобіль ОСОБА_2 не міг, тому продав його на запчастини. Потерпілий зауважив, що віддавав обвинуваченому кошти, оскільки боявся за себе і свою сім`ю. Обвинувачений приїжджав до дружини потерпілого і погрожував, що спалить хату, поламає ноги, а також погрожував йому вогнепальною зброєю. Приїжджав до них додому, сварився з батьками, навіть сусіди чули. Також ОСОБА_2 додав, що був у ОСОБА_1 вдома (віддавав кошти), де обвинувачений вистрілив у книги та попередив, що якщо не поверне кошти, то вистріли будуть у нього. Оскільки потерпілому вже нестерпно стало терпіти погрози обвинуваченого, він восени 2021 року звернувся до поліції із заявою про вчинення злочину. ОСОБА_2 зауважив, що записав розмову з обвинуваченим на диктофон та надав даний запис у поліцію. Фізичну силу обвинувачений до потерпілого не застосовував, але були регулярні погрози, яких він реально побоювався. Також ОСОБА_2 суду повідомив, що він постійно брав гроші у борг, щоб повернути обвинуваченому, через що на даний час має великі борги. Цивільний позов потерпілий просив задовольнити, проте зауважив, що він просив стягнути 6500 гривень, проте з цієї суми 1500 гривень - це кошти працівників поліції, а не його власні кошти, тому просив суд це врахувати;

- показами свідка ОСОБА_7 , який суду повідомив, що був запрошений до слідчого, де йому показували помічені куп`юри. Також свідок був присутнім при затриманні та обшуку обвинуваченого ОСОБА_1 . Він зауважив, що затримання обвинуваченого добре пам`ятає, під час нього останній пролежав на землі близько 2 годин, в той день було холодно і був уже вечір. Коли обвинуваченого підняли, то з його кишені вилетіли грошові кошти (купюри номіналом 500 гривень), які були оглянуті у присутності свідка, збіглися номери, гроші світилися. Також він мав при собі пістолет з набоями, який саме свідку невідомо, оскільки не розбирається у цьому. Крім цього, свідок пригадав, що обшук проводився за адресою: АДРЕСА_2 . У самій квартирі було 2 кімнати та веранда. Під час обшуку було присутньо 5 осіб, проводив обшук слідчий та по дорученню оперативники, в коридорі весь час були працівники поліції. Обшук проводився у коридорі, веранді, а потім у залі (вітальній) була виявлена коробочка із патронами, але ОСОБА_1 повідомив, що не знає, звідки ці патрони, оскільки це не його квартира. На відео фіксувалось вилучення пістолета та коштів, чи решта фіксувалось йому невідомо. Також вказав, що він та ще один понятий були присутніми при ідентифікації коштів, вони світилися. Він перевіряв номера куп`юр, які збігались, підтвердження походження даних грошових коштів йому не показували. В подальшому був складений та підписаний протокол;

- показами свідка ОСОБА_8 , який суду повідомив, що знає обвинуваченого, оскільки разом навчались в школі. Він пригадав, що у другій половині 2020 року ОСОБА_1 декілька раз просив його підвести на СТО, що біля Добрячина, де перебував на ремонті його автомобіль. Свідок возив туди обвинуваченого близько 10 разів, бо машина весь час була несправна. Свідку відомо, що в машині потрібно було змінити або мастило, або тосол, точно не пригадує. Знає, що обвинувачений спілкувався з одним майстром, який і ремонтував його машину. На вигляд майстер круглолиций, низький ростом, має чорняве волосся і трішки косоокий. ОСОБА_8 пригадав, що обвинувачений передавав майстрові запчастини та грошові кошти (суми йому невідомі). Безпосереньо присутнім при розмовах обвинуваченого з потерпілим свідок не був, суть розмов йому невідома. Роздратованим ОСОБА_1 не пригадував. Свідку відомо, що автомобіль був тривалий період в ремонті, майстер його не міг відремонтувати. Навіть один раз підвозив ОСОБА_9 забирати відремонтований автомобіль, проте той був не готовий. В подальшому до свідка дійшли чутки про те, що цей майстер здав машину обвинуваченого на шрот;

- показами свідка ОСОБА_10 , який був присутнім при затриманні обвинуваченого і який суду повідомив, що приблизно у 2020 році він їхав по справах у м. Червоноград і його зупинили працівники поліції та запропонували бути понятим. Він погодився, вони пішли на місце події, де був присутній ще один понятий, проте хто саме не пам`ятає. Спочатку був поверхневий обшук гр. ОСОБА_1 , під час якого було виявлено пістолет з барабаном та патронами (кількості патронів не пригадав), а також грошові кошти приблизно 1500 гривень, які випали в обвинуваченого. Всі ці речі були вилучені та упаковані у спецпакет. Потім був проведений обшук по АДРЕСА_2 у квартирі, де проживав гр. ОСОБА_1 . Під час обшуку у квартирі були оперативні працівники 3 або 4 особи, слідчі, поняті та сам ОСОБА_1 із захисником. Під час обшуку було знайдено патрони. Також свідок пригадав, що пред`являлись кошти для ідентифікації, проте саму процедуру свідок не пригадав. В подальшому свідок підписував якісь документи;

- показами свідка ОСОБА_11 , який суду повідомив, що працював із потерпілим ОСОБА_2 на СТО, де ремонтувався автомобіль ОСОБА_1 Працювали вони разом нетривалий період, близько 1-1,5 роки до 2020 року. Автомобіль ОСОБА_1 ремонтував ОСОБА_2 . ОСОБА_1 привозив до них автомобіль на ремонт дуже часто, оскільки автомобіль постійно виходив з ладу, на думку свідка, через неякісно зроблений ремонт. Обвинувачений давав гроші на запчастини, свідок це бачив. Проте згодом автомобіль зник, а знайомі свідка бачили, що дане авто здали на металолом, а саме бачив даний автомобіль його перший власник ОСОБА_12 . Потерпілий казав свідку, що боргує обвинуваченому значну суму коштів. Конфліктів між потерпілим та обвинуваченим при свідку не було. Про факти вимагання йому також нічого не відомо. Із самим ОСОБА_1 неприязних відносин у нього не було. Також свідок зауважив, що ОСОБА_2 йому повідомляв, що кошти він повернув обвинуваченому;

- показами свідка ОСОБА_13 , який суду повідомив, що знає обвинуваченого ОСОБА_1 , вони познайомились коли свідок працював таксистом. Свідок пригадав, що у 2017 році він продав свою машину ВАЗ 2106 ОСОБА_1 за 800 у. о. без переоформлення, просто під розписку, яку написав ОСОБА_1 Певний період обвинувачений їздив на ній без проблем, проте згодом машина дуже часто почала ламатись, вийшов з ладу двигун і обвинувачений її відвозив на сервіс до ОСОБА_2 на ремонт, який знаходився у районі 5-го коперативу, біля закладу «У Артура» в м. Червонограді. Свідок часто підвозив туди обвинуваченого, який давав гроші на ремонт автомобіля та запчастини, проте машину ніхто не ремонтував, вона просто там стояла. Свідок неодноразово чув розмову між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на підвищених тонах, була ненормативна лексика, проте погроз не було. Згодом, приблизно у 2021 році, свідок побачив дану машину ВАЗ 2106 у с. Острів на металобрухті, але вже без номерних знаків. Свідок впізнав цю машину, бо корисувався нею 5 років. На її задньому склі був напис «Піонер» (у Червоноградському районі більше такої машини немає) та у ній були сидіння шкіряні, вона була білого кольору. На шроті сказали, що пригнав її якийсь ОСОБА_14 . Після цього свідок зателефонував ОСОБА_1 і запитав де його машина, останній сказав, що на ремонті, тобто йому про це нічого відомо не було. Згодом свідок чув історії від людей, що вони привозили машини гр. ОСОБА_2 і вони також з часом виявлялись на авторозборці;

- показами свідка ОСОБА_15 , який суду повідомив, що у 2021 році він працював на металопрокаті у с. Острів і до нього приїхав « ОСОБА_16 » з с. Волсвин (потерпілий ОСОБА_2 ) і продав на металолом машину «Жигуля» білого кольору, на задньому склі якого був напис. Даний автомобіль свідок купив орієнтовано за 6000 гривень без укладення договору купівлі-продажу. Потім цей автомобіль було розібрано на запчастини і продано. Також ОСОБА_2 привіз йому машину БМВ, яку свідок купив за 300 у. о. Проте згодом до нього приїхали працівники поліції і повідомили, що ці транспортні засоби є краденими. Чи звертався хтось до нього щодо повернення авто не пригадав. Свідок зауважив що прізвище ОСОБА_17 йому знайоме, але він більше його знає за кличкою « ОСОБА_16 », тому що у нього проблеми з очима. По фотографії, яку йому надав захисник він впізнав потерпілого ОСОБА_2 («Косий»);

- показами свідка ОСОБА_18 , який суду повідомив, що він є працівником поліції та входив у групу слідчих у даному кримінальному провадженні. Він пригадав, що до них звернувся ОСОБА_2 із заявою про те, що ОСОБА_1 вимагає у нього кошти, і що він переживає за своє життя та здоров`я, бо останній залякує та погрожує вбити його та всю його сім`ю. Тоді працівниками поліції було вирішено провести негласні слідчо-розшукові дії, а саме вони спостерігали за ситуацією, потерпілий був під наглядом працівників поліції. Все проводилося згідно нормами КПК України. Проте вказати заходи безпеки, які вживались відносно потерпілого свідок не може. Проведення слідчих розшукових дій (документування) потрібно було для того, щоб встановити чи дії ОСОБА_1 носять систематичний характер. ОСОБА_2 проявляв ініціативу, щоб надати свої кошти для слідчих дій (він запропонував, щоб використовувати його особисті кошти), оскільки отримати кошти із спецрахунку для проведення слідчих дій було складно і не завжди залежить від Червоноградського РВП ГУ НП у Львівській області;

- показами свідка ОСОБА_19 , який суду повідомив, що він є працівником поліції і входив у групу слідчих по даному кримінальному провадження. Також він проводив обшук у житлі ОСОБА_1 .. Пригадав, що він давав доручення оперативним працівникам проводити обшук, оскільки було багато кімнат, проте без його дозволу ніхто нікуди не виходив. Також на місці проведення обушку були ще двоє понятих, тобто людей було більше п`яти. Оперативні працівники були постійно із ним у кімнаті. У середині слідчої дії у кімнаті, де безпосередньо проживав обвинувачений, були виявлені патрони. Проте ОСОБА_1 ніяк не прокоментував виявлені патрони у його кімнаті. Після того як було виявлено патрони, обшук було продовжено та проведено до кінця. Усі дії фіксувались на відеокамеру. За результатами було складено відповідний протокол;

- показами свідка ОСОБА_20 , який суду повідомив, що обвинувачений є його сусідом і вони знайомі ще із 1990 року. Свідку відомо про те, що у ОСОБА_1 знайшли револьвер. Свідок пригадав, що влітку 2016 року ОСОБА_1 попросив свідка допомогти винести старі речі із дому на сміття. Виносили стару шафу на смітник. Свідок пішов по сигарети, а коли повернувся, то обвинувачений показав йому пістолет з барабаном, який знайшов у білому пакеті. Пістолет був дуже брудний, чорний, невеликого розміру приблизно 20 см, не магазинний, а барабанний. Вважає, що у даному пістолеті патронів не було, проте цього не перевіряв. Набоїв у пакеті свідок не бачив. Зазначає, що ОСОБА_9 сказав, що віддасть його у поліцію, проте чи віддав його свідку нічого не відомо. Також свідок пригадав, що ця подія відбулась на початку 2016 року приблизно у червні місяці (рік він добре пам`ятає, оскільки цього літа мало бути 25 років незалежності України).

Крім показів свідків та потерпілого, наданих суду, вина ОСОБА_1 повністю доводиться та підтверджується сукупністю доказів, зібраних в даному кримінальному провадженні та безпосередньо досліджених судом під час судового розгляду, а саме наступними письмовими доказами:

- заявою ОСОБА_2 від 01.11.2021, який просить притягнути до кримінальної відповідальності особу на ім`я ОСОБА_9 , який безпідставно погрозами вбивства вимагає у нього грошові кошти у сумі 28000 гривень. Висловлення вимоги відбулось 16.10.2021 (т. 2 а. с. 6);

- даними, які містяться у протоколах про результати здійснення негласних слідчих (розшукових) дії від 29.11.2021, 10.12.2021 та фототаблицями до протоколів від 10.12.2021, відповідно до яких було встановлено візуальне спостереження по місцю проживання ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , з яких встановлено, як обвинувачений зустрічався з потерпілим 03.11.2021 (т. 2 а. с. 15-20, 28-32, 34-35, 40-44);

- даними, які містяться у протоколах про результати здійснення негласних слідчих (розшукових) дії від 03.12.2021, 10.12.2021 та додатках до них фототаблиці та на диску DVD-R, який був досліджений у судовому засіданні, відповідно до яких було встановлено аудіо-, відеоконтроль за особою ОСОБА_1 з метою фіксації факту і змісту розмови між обвинуваченим та потерпілим, з яких вбачається, як обвинувачений у грубій формі з використанням нецензурної лексики погрожує фізичною розправою потерпілому, вбивством та вимагає грошові кошти у нього, а також також потерпілий передає обвинуваченому грошові кошти (т. 2 а. с. 24-27, 45-48, 60-70);

- даними, які містяться у протоколах про результати здійснення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 29.11.2021, відповідно до яких за залученням потерпілого ОСОБА_2 було проведено огляд, ідентифікацію грошових коштів, які в подальшому передано потерпілому ОСОБА_2 для передачі ОСОБА_1 з метою фіксації протиправних дій останнього попередньо ідентифіковані грошові кошти. В період проведення контролю за вчиненням злочину потерпілий ОСОБА_2 зустрівся з ОСОБА_1 і передав останньому грошові кошти. В подальшому вони розійшлись (т. 2 а. с. 33, 38, 49);

- даними, які містяться у протоколах про результати здійснення негласної слідчої (розшукової) дії від 29.11.2021 та від 10.12.2021, відповідно до яких потерпілий передав обвинуваченому грошові кошти у невстановленій сумі (т. 2 а. с. 34- 35, 40-41, 42-44);

- даними, які містяться на флеш носіях із звукозаписами та відеозаписами проведення негласних слідчих дій, із яких встановлено як обвинувачений вчиняє психологічний тиск на потерілого та вимагає грошові кошти (т. 2 а. с. 75, 222);

- заявою ОСОБА_2 від 03.11.2021, відповідно до якої останній надає працівникам поліції грошові кошти у сумі 3000 гривень як частину з 28 000 грн, які в нього вимагає ОСОБА_1 для їх ідентифікації та подальшого використання (т. 2 а. с. 98);

- даними які містяться у протоколі ідентифікації грошових коштів від 03.11.2021, відповідно до якого за участю потерпілого ОСОБА_2 та понятих в приміщенні службового кабінету Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області було оглянуто грошові кошти у сумі 3000 грн, які по заяві добровільно надав потерпілий ОСОБА_2 як частину із 28 000 грн, які в нього вимагав ОСОБА_1 для фіксації факту вимагання грошових коштів ОСОБА_1 (т. 2 а. с. 100-101);

- даними які містяться у протоколі обшуку від 17.11.2021 та додатку до нього - диску DVD-R, який був досліджений у судовому засіданні, відповідно до якого було проведено обшук приміщення квартири АДРЕСА_4 , під час якого було виявлено та вилучено пластикову прозору коробку, в якій знаходилось 17 предметів, зовні схожих на патрони (т. 2 а. с. 103-107);

- заявою ОСОБА_2 від 04.11.2021, відповідно до якої останній надає грошові кошти у сумі 2000 гривень як частину з 28 000 грн, які в нього вимагає ОСОБА_1 для їх ідентифікації та подальшого використання (т. 2 а. с. 139);

- даними, які містяться у постанові про використання грошових коштів під час проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експеременту від 04.11.2021 та протоколі ідентифікації та помічених грошових коштів від 04.11.2021, відповідно до якого за участю потерпілого ОСОБА_2 та понятих в приміщенні службового кабінету Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області було оглянуто грошові кошти у сумі 2000 грн, які по заяві добровільно надав потерпілий ОСОБА_2 як частину із 28 000 грн, які в нього вимагав ОСОБА_1 для фіксації факту вимагання грошових коштів ОСОБА_1 (т. 2 а. с. 140-142);

- даними, які містяться у постанові про використання грошових коштів під час проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експеременту від 17.11.2021 та протоколі ідентифікації та помічених грошових коштів від 17.11.2021, відповідно до якого за участю потерпілого ОСОБА_2 та понятих в приміщенні службового кабінету Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області було оглянуто грошові кошти у сумі 1500 грн, які отримані із спецрахунку ГУНП у Львівській області для фіксації факту вимагання грошових коштів ОСОБА_1 (т. 2 а. с. 143-146);

- даними, які містяться у протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 17.11.2021 та додатку до нього - диску DVD-R, який був досліджений у судовому засіданні, відповідно до якого було затримано ОСОБА_1 , останнього було повідомлено про підстави його затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також під час затримання було виявлено та вилучено предмет, схожий на пістолет сіро-чорного кольору, 6 предметів схожих на патрони, гроші в сумі 6 тисяч гривень, чек з магазину «АТБ», мобільний телефон «Huawei» чорного кольору, ключ чорного кольору (т. 2 а. с. 151-155, 161);

- даними, які містяться у протоколі огляду місця події від 17.11.2021 та додатку до нього - диску DVD-R, який був досліджений у судовому засіданні, відповідно до якого було виявлено та вилучено грошові кошти у сумі 1500 грн, купюрами номіналом по 500 грн, які при освітленні пристроєм ультрафіолету просвічувалися жовто-зеленим кольором, які помічені спеціальною речовиною. Вказані грошові кошти виявлені поряд із затриманим ОСОБА_1 (т. 2 а. с. 162-163);

- даними, які містяться у висновку експерта №СЕ-19/114-21/20557-БЛ від 25.11.2021, відповідно до якого револьвер, вилучений 17.11.2021 року в ході проведення особистого обшуку затриманого ОСОБА_1 , виготовлений саморобним способом, є короткоствольною нарізною вогнепальною зброєю, придатний для проведення пострілів спортивно-мисливськими патронами кільцевого запалення кал. 5,6 мм; револьвер виготовлений шляхом саморобної переробки із револьвера моделі "РФ 420" кал. 4мм Flober, № НОМЕР_1 , промислового українського виробництва (Safari Україна), які призначені для тренувальної стрільби патронами кільцевого запалення кал. 4мм (Флобер) та до категорії вогнепальної зброї не належать, шляхом заміни штатних ствола та барабана револьвера на нештатні саморобним способом виготовлені ствол, в каналі якого наявні шість нарізів правого нахилу, та барабан; шість патронів, вилучені 17.11.2021 року в ОСОБА_1 із маркувальними позначеннями в донній частині 5-ти патронів «С» та одного патрону «S&B» є боєприпасами, спортивно-мисливськими патронами кільцевого запалення кал. 5,6мм (22Lr), призначені для стрільби із спортивно - мисливської нарізної вогнепальної зброї. Патрони промислового виробництва, придатні до стрільби (т. 2 а. с. 199-205);

- даними, які містяться у висновку експерта №СЕ-19/114-21/20558-БЛ від 25.11.2021, відповідно до якого сімнадцять патронів, вилучені 17.11.2021 року в ОСОБА_1 , із маркувальними позначеннями в донній частині шістнадцяти патронів «С» та одного патрону «S&B», є боєприпасами, спортивно-мисливськими патронами кільцевого запалення кал. 5,6мм (22Lг), призначені для стрільби із спортивно- мисливської нарізної вогнепальної зброї. Патрони промислового виробництва, придатні до стрільби (т. 2 а. с. 206-209);

- даними, які містяться у висновку експерта №СЕ-19/114-22/837-ФХД від 15.03.2022, відповідно до якого на поверхнях трьох грошових купюр номіналом по 500 гривень із серійними номерами БА7153355, АИ1020243, A€6493173 виявлено нашарування спеціальної хімічної речовини органічної природи із яскравою жовто-зеленою люмінесценцією. Спеціальна хімічна речовина, виявлена на поверхнях наданих грошових купюр має спільні родові ознаки (зовнішні ознаки, люмінесцентні та хімічні властивості, хроматографічні характеристики) із наданим зразком спецхімречовини вказаної як «... взірець спецхімпрепарату «Люмінор»» на поверхнях ватного диска. 2. На поверхнях ватного диска вказаного як «...змив з лівої руки Ляд ки, in C ОСОБА_1 », виявлено нашарування спеціальної хімічної речовини органічної природи із жовто-зеленою люмінесценцією. Спеціальна хімічна речовина, виявлена на поверхнях ватного диска вказаного як «...змив з лівої руки ОСОБА_1 », має спільні родові ознаки (зовнішні ознаки, люмінесцентні та хімічні властивості, хроматографічні характеристики) із наданим зразком спецхімречовини вказаної як «... взірець спецхімпрепарату «Люмінор»» на поверхнях ватного диска. 3. На поверхнях ватного диска вказаного як «...змив з правої руки ОСОБА_1 », виявлено нашарування спеціальної хімічної речовини - органічної природи із жовто-зеленою люмінесценцією. Спеціальна хімічна речовина, виявлена на поверхнях ватного диска вказаного як «...змив з правої руки ОСОБА_1 », має спільні родові ознаки (зовнішні ознаки, люмінесцентні та хімічні властивості, хроматографічні характеристики) із наданим зразком спецхімречовини вказаної як «... взірець спецхімпрепарату «Люмінор»» на поверхнях ватного диска (т. 3 ст. 9-14).

Таким чином, у сукупності перелічені вище докази безумовно підтверджують подію і склад вказаних вище кримінальних правопорушень, що інкриміновані ОСОБА_1 . Дані докази суд вважає такими, що зібрані відповідно до вимог кримінального процесуального закону, належними та допустимими та такими, що не містять розбіжностей чи суперечностей.

Поряд з цим, на підтвердження вини обвинуваченого у вчиненні вищевказаних злочинів стороною обвинувачення було надано рапорти від 17.11.2021, відповідно до яких працівники БПОП ГУНП у Львівській області були залучені для затримання фігуранта. При скороченні відстані між ними та фігурантом, останній перебуваючи від них на відстані близько 2 метрів, помітивши, що вони рухаються в його сторну, в їхній присутності з правої кишені, одягненої на ньому куртки витягнув грошові кошти у складеному вигляді, верхня купюра була 500 грн, які викинув на дорожнє полотно поряд із собою. Після цього було проведено затримання із застосуванням фізичної сили та спецзасобів (т. 2 а. с. 196-198). Відповідно до позиціїї ККС ВС, викладеної у постанові від 29 червня 2023 року у справі № 759/9497/17 рапорт оперуповноваженого не є доказом у кримінальному провадженні. Відтак, вказані рапорти суд вважає недопустимими доказами з підстав, викладених вище.

Разом з тим, стороною обвинувачення було подано клопотання про визнання доказів недопустимими, а саме протоколу обшуку від 17.11.2021, даних які містяться у протоколі обшуку від 17.11.2021 та предмети, виявлені та вилучені в ході такого обшуку (17 патронів), які були визнані слідчим речовими доказами згідно постанови від 18.11.2021, а також висновку експерта №СЕ-19/114-21/20558-Бл від 25.11.2021.

Своє клопотання захисник мотивував тим, що ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання про проведення обшуку та надано дозвіл на проведення обшуку наступним слідчим: ОСОБА_21 , ОСОБА_22 . Проте, як вбачається з протоколу обшуку, такий був складений слідчим ОСОБА_19 , який не перебував у групі слідчих у даному кримінальному провадженні. Даний слідчий був залучений в групу слідчих 17.11.2021 (у день проведення обшуку). Тому захисник вважає, що ухвала слідчого судді не стосувалась і не надавала повноважень слідчому ОСОБА_19 проводити таку слідчу дію. Відтак вважає, що дана слідча дія була проведена з грубим порушенням норм закону і є недопустимим доказом. Також захисник зауважив, що у протоколі обшуку вказано, що він був проведений за участі підозрюваного ОСОБА_1 , адвоката ОСОБА_23 , спеціаліста ОСОБА_24 , понятих ОСОБА_10 та ОСОБА_7 . Відомості про будь-яких інших осіб при проведенні обшуку даний прокол не містить. Однак із оглянутого у судовому засіданні диску до протоколу обшуку, вбачається, що на початку слідчої дії слідчий ОСОБА_19 з`ясовує склад учасників та окрім зазачених вище, вказав ще оперуповноважених ОСОБА_25 , Гимзу, ОСОБА_26 . Також слідчий Літвін керуючись ст. 40 КПК України доручив оперативним працівникам провести обшук у вказаному приміщенні. Захисник вважає, що участь оперативних працівників, які не є стороною кримінального провадження та які фактично здійснювали обшук житла обвинуваченого є неправомірною, вони не мали на це передбачених КПК України підстав, що свідчить про порушення прав ОСОБА_1 і грубе порушення закону. Також захисник вважає, що оскільки основний доказ - протокол обшуку від 17.11.2021 здобутий внаслідок істотного порушення гарантій отримання доказів, то це є безумною підставою для визнання його недопустимим. Наведені обставини тягнуть за собою визнання недопустими даних, які містяться у протоколі обшуку та предметів, виявлених та вилучених під час обшуку. При цьому, всі інші докази надані стороною обвинувачення на підтвердженя винуватості ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 263 КК України є похідними, оскільки є фактичними даними, отриманими внаслідок слідчих дій з речами та предметами, вилученими під час проведення обшуку у квартирі обвинуваченого. Відтак, висновок експерта №СЕ-19/114-21/20558-Бл від 25.11.2021 захисник вважає також недопустимим доказом.

Вирішуючи клопотання захисника про недопустимість вищевказаних доказів, суд виходить з наступного.

Нормою статті 84 КПК України визначено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

В статті 85 КПК України закріплено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Критеріями допустимості доказів є: належне процесуальне джерело (ч. 2 ст. 84 КПК містить вичерпний перелік процесуальних джерел доказів, який розширеному тлумаченню не підлягає); належний суб`єкт збирання доказів (докази можуть бути зібрані тільки тими суб`єктами, які згідно з нормами КПК мають на це право); належна процесуальна форма (встановлений КПК порядок здійснення кримінального провадження в цілому і проведення окремих процесуальних дій).

Отже, допустимість доказів як ознака їх якості визначається нормами кримінального процесуального закону. Недодержання вказаних вимог має наслідком визнання доказів недопустимими, вони не можуть бути використані при прийнятті процесуальних рішень, на них не може послатися суд при ухваленні судового рішення.

Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини (ст. 87 КПК України). Такі перераховані в частинах 2 та 3 цієї ж статті та не є виключними.

У своїй постанові у справі № 318/2921/18 від 01.12.2020 ВС зазначив, що норми ст. 87 КПК України не передбачають, що будь-яке формальне недотримання вимог кримінального процесуального закону при отриманні доказу автоматично тягне необхідність визнання доказу недопустимим. Натомість, закон зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи було допущене порушення КПК істотним та яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи.

Крім цього, у постанові від 25.09.2018 у справі № 210/4412/15-к ВС зазначив, що перелік діянь, які передбачені у ст. 87 КПК України як підстави для визнання фактичних даних недопустимими як докази, не є вичерпним і становить собою порушення фундаментальних гарантій, що дає певний орієнтир для визначення змісту поняття «істотне порушення» у випадках, які не підпадають під цей перелік. У кожному конкретному випадку суд, оцінюючи допустимість того чи іншого доказу, повинен враховувати істотність допущених порушень кримінального процесуального закону та важливість кожного доказу для встановлення обставин кримінального провадження. Тому кожний доказ повинен оцінюватися автономно, оскільки його безумовне виключення може призвести до негативних наслідків, що виражатимуться в ухваленні незаконного, необґрунтованого та несправедливого судового рішення.

Згідно вимог ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Даючи правову оцінку доводам захисника, суд дійшов до наступних висновків.

Так, захисник вважає, що обшук у житлі обвинуваченого був проведений неуповноваженою на те особою.

Проте, суд не погоджується з такими доводами захисника, оскільки ухвалою слідчого судді від 04.11.2021(т. 2 а. с. 102) за клопотанням старшого слідчого СВ Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_18 було надано дозвіл на проведення обшуку у квартирі АДРЕСА_4 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_27 та в якій проживає ОСОБА_1 , з можливістю пошкодження дверей та механізмів запирання дверей, з метою відшукування та вилучення майна, а саме: грошових коштів, здобутих злочинним шляхом та засобів зв`язку, які ОСОБА_1 міг використати під час вчинення злочину. В даній ухвалі не вказано кому саме із слідчих надано такий дозвіл.

Так, у постанові ККС ВС від 11.04.2023 (справа № 362/1980/17, провадження № 51-4594км21) зазначено, що слідчий суддя надає дозвіл на втручання в права і свободи людини стороні обвинувачення, а не певній посадовій особі. Суд вже зазначав, що в повноваження слідчого судді не входить визначення слідчого або прокурора, які здійснюватимуть обшук. Тому обшук, проведений слідчим або прокурором, якому доручено здійснити цю слідчу дію, не може вважатися проведеним без належних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме із постанови про створення групи слідчих від 17.11.2021 слідчий ОСОБА_19 входить у групу слідчих по даному кримінальному провадженні ( т. 2 ст. 110).

Відтак, дані доводи сторони захисту суд вважає безпідставними, оскільки слідчим суддею в ухвалі про надання дозволу на обшук не вказано конкретних слідчих, яким надано дозвіл на проведення обшуку, а слідчий ОСОБА_19 , який проводив даний обшук, входив у групу слідчих по даному кримінальному провадженні, що підтверджується відповідною постановою.

Щодо проведення обшуку не тільки слідчим, а й оперативними працівниками, то варто зазначити, що у постанові ККС ВС від 31.03.2021 (справа № 727/8945/17, провадження № 51-1270км20) вказано, що участь оперативного співробітника під час проведення слідчим слідчої дії та виконання таким співробітником доручень слідчого не вказує на те, що ця дія проведена неуповноваженою особою, оскільки організація проведення слідчої дії, залучення її учасників, які необхідні слідчому для проведення такої дії і які, зокрема, допомагають слідчому провести слідчу дію, покладається на розсуд останнього, в межах його компетенції з урахуванням складності і обсягу слідчої дії». В даному кримінальному провадженні обшук був проведений слідчим, а працівники оперативного підрозділу лише надавали допомогу слідчому у проведенні слідчої дії та діяли під його керівництвом та за його дорученням. Тому доводи захисника з цього проводу не заслуговують на увагу.

Крім цього, суд також вважає безпідставними доводи захисника і в тій частині, що слідчим у протоколі не було вказано про оперативних працівників, які допомагали йому проводити обшук, оскільки сторона захисту належним чином не обґрунтувала, на яких підставах, передбачених кримінальним процесуальним законом, відсутність у протоколі прізвищ оперативних працівників, які допомагали слідчому, зумовлює недопустимість результатів цієї слідчої дії (аналогічного висновку дійшов ККС ВС у постанові від 16.11.2021 (справа № 149/2140/19, провадження № 51-2159км20)).

Таким чином, протокол обшуку, складений із дотриманням процесуальних норм, передбачених ст. ст. 103-107 КПК України. Його зміст відповідає даним відеозапису, протокол підписаний усіма учасниками, зокрема й захисником ОСОБА_23 , від якого не надходило заперечень до протоколу. Тому суд дійшов до висновку про допустимість протоколу обшуку.

Оскільки протокол обшуку суд вважає допустим доказом, то і похідні від нього докази, в тому числі і висновок експерта, також є допустими доказами та підстав для визнання їх недопустимими суд не вбачає.

За таких обставин, суд вважає помилковими доводи сторони захисту щодо недопустимості вищевказаних доказів за обставин, наведених у відповідному письмовому клопотанні.

Також варто зауважити, що ОСОБА_1 обвинувачується у незаконному придбанні, зберіганні та носінні вогнепальної зборї (револьвера) та бойових припасів без передбаченого на те дозволу. В судовому засіданні допитаний ОСОБА_1 суду повідомив, що зброю та боєприпаси він знайшов на смітнику. З цього приводу у постанові ПВС №3 від 26 квітня 2002 року «Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами» зазначено, що під незаконним придбанням вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв слід вважати умисні дії, пов`язані з їх набуттям (за винятком викрадення, привласнення, вимагання або заволодіння шляхом шахрайства чи зловживання службовим становищем) всупереч передбаченому законом порядку, в тому числі, в результаті купівлі, обміну, привласнення знайденого, одержання як подарунок, на відшкодування боргу тощо. Отже, привласнення знайденого револьвара та боєприпасів органом досудового розслідування вірно кваліфіковано як придбання вогнепальної зборї (револьвера) та бойових припасів.

Відтак, дослідивши всі обставини кримінального провадження, оцінюючи наведені вище докази в їх сукупності з точки зору належності, допустимості, достовірності, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю «поза розумним сумнівом».

Звернення обвинуваченого до суду в останньому слові про те, що він щиро кається щодо вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень судом не враховується як пом`якшуюча обставина, оскільки таке каяття не є дієвим, не вказує на послідовність поведінки обвинуваченого та розцінюється судом як його пояснення в частині визнання вини.

Розглядаючи кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення, безпосередньо дослідила докази у справі та перевірила усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, суд на підставі всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає доведеним вчинення обвинуваченим вимоги передачі чужого майна, вчинене із погрозами вбивства та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень (вимагання), тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

Окрім цього, враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що обвинувачений ОСОБА_1 вчинив носіння, зберігання, придбання вогнепальної зброї, бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України.

Підстав для кваліфікації дій обвинуваченого за іншими статтями Кримінального кодексу України в суду відсутні.

Згідно з ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно з п.3 вищевказаної постанови визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Обвинувачений ОСОБА_1 вчинив кримінальні правопорушення, які згідно із ст. 12 КК України є тяжкими злочинами. Він являється раніше судимою особою, за медичною допомогою до лікаря психіатра напротязі останніх 5-ти років не звертався, на диспансерному облік у лікаря-наркогола не знаходиться, у нього є соціальні зв`язки, а стан його здоров`я незадовільний.

Обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання судом не встановлено.

Відтак, з урахуванням вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_1 , попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, йому має бути призначене необхідне й достатнє покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції статті, яка передбачає відповідальність за вчинене.

Окрім цього, слід вирішити клопотання захисника ОСОБА_28 , який просив суд, призначаючи покарання обвинуваченому застосувати ч. 5 ст. 72 КК України у редакції, яка діяла в період із 24.12.2015 року по 20.06.2017 року згідно із Законом №838-VIII (пряма дія Закону №838-VIII), тобто в строк покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення (тримання під вартою) з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі, оскільки вважає, що ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст. 263 КК України, яке фактично було вчинене до 20.06.2017.

Розглянувши дане клопотання, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні такого клопотання, виходячи з наступного.

У пункті 1 Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» №838-VIII від 26.11.2015, викладено ч.5 статті 72 Кримінального кодексу України в такій редакції: «Зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі».

У постанові Верховного Суду України від 29 серпня 2018 року у справі № 663/537/17 вказано, що якщо особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (пряма дія Закону № 838-VIII). Якщо особа вчинила злочин в період до 23 грудня 2015 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (зворотна дія Закону № 838-VIII як такого, який «іншим чином поліпшує становище особи» у розумінні ч. 1 ст. 5 КК України). Таким чином, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі. Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається. Якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII (пряма дія Закону № 2046-VIII).

Судом встановлено, що відповідно до обвинувального акту кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 263 КК України вчинене обвинуваченим у невстановлений слідством час та місці. Проте, під час судового розгляду справи із показів обвинуваченого та свідка судом було встановлено, що у 2016 році обвинувачений на смітнику знайшов вогнепальну зброю та боєприпаси, у зв`язку із чим захисник вважає, що обвинувачений вчинив дане кримінальне правопорушення у період, на який поширюється дія Закону №838-VIII у редакції, яка діяла в період із 24.12.2015 року по 20.06.2017 року.

Разом з тим, захисник не врахував того, що обвинувачений продовжував зберігати вогнепальну зброю та боєприпаси аж до моменту його затримання (2021 рік), що є триваючим правопорушенням і далеко виходить за часові проміжки, зазначені у вищевказаному законі.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що вищевикладене не свідчить про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України в період дії Закону №838 VIII (у редакції, яка діяла в період із 24.12.2015 року по 20.06.2017 року), оскільки дане правопорушення є триваючим. Відтак, клопотання захисника є безпідставним та задоволенню не підлягає.

Щодо цивільного позову, поданого потерпілим, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової, або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому (ч. 1 ст. 129 КПК України).

Так, згідно із ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України).

Потерпілий ОСОБА_2 просив стягнути з обвинуваченого 6500,00 гривень майнової шкоди.

Проте, в процесі розгляду справи судом було встановлено, що грошові кошти у сумі 1500 гривень, які ОСОБА_2 передав ОСОБА_1 були виділені із спеціального рахунку ГУ МВС України у Львівській області та є спецкоштами, що виділялись для проведення НСРД.

Відтак, враховуючи наведене, суд дійшов до висновку щодо наявності факту спричинення потерпілому матеріальної шкоди у сумі 5000 гривень за винних дій обвинуваченого, вимоги у цій частині суд вважає обґрунтованими та доведеним належними та допустимими доказами.

Таким чином, цивільний позов підлягає до часткового задоволення.

Окрім цього, у межах даного кримінального провадження проведено судову балістичну експертизу, вартість проведення якої становить 2745, 92 гривень, яка у відповідності до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_1 в користь держави у повному обсязі.

Запобіжний захід обвинуваченому слід залишити без змін до вступу вироку у законну силу.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Арешти, накладені у даному кримінальному провадженні слід скасувати.

Керуючись ст. ст. 371, 373, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання:

-за ч. 2 ст. 189 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки,

-за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1 (один) місяць.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Строк відбування покарання рахувати з часу фактичного затримання 17.11.2021.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 5000 (п`ять тисяч) гривень на відшкодування матеріальної шкоди.

Процесуальні витрати на залучення експерта, що складають 2 745 (дві тисячі сімсот сорок п`ять) гривень 92 копійки, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, стягнути з обвинуваченого у дохід держави.

Речові докази:

- диск із трьома аудіозаписами телефонних розмов потерпілого ОСОБА_2 із ОСОБА_1 та 1 аудіозапис розмови із зустрічі потерпілого із ОСОБА_1 залишити при матеріалах справи;

- 17 предметів, ззовні схожих на набої, пістолет сіро-чорного кольору, шість бойових патронів до вищевказаного пістолета, - знищити;

- мобільний телефон марки «Huawei» повернути обвинуваченому;

- грошові кошти в сумі 1500 гривень - конфіскувати в дохід держави.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Червоноградського міського суду від 19.11.2021 на 17 предметів, зовні схожих на набої, які було вилучено 17.11.2021 в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_1 у АДРЕСА_1 .

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Червоноградського міського суду від 19.11.2021 на вилучені 17.11.2021 в ході затримання ОСОБА_1 пістолет сіро-чорного кольору, шість бойових патронів до вищевказаного пістолета, мобільний телефон марки «Huawei».

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Червоноградського міського суду від 19.11.2021 на вилучені 17.11.2021 в ході огляду місця події у ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 1500 гривень, номіналами 500 гривень кожна.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Червоноградський міський суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий: ОСОБА_29