Житомирський апеляційний суд
Справа №278/2622/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/251/24
Категорія ч.2 ст. 286-1 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2024 року колегія суддів Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

потерпілої: ОСОБА_9

прокурора: ОСОБА_10 , ОСОБА_11

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0001268 за апеляційною скаргою прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_12 на вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 27 жовтня 2023 року, яким засуджено

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого

АДРЕСА_1 , громадянина

України, працюючого, одруженого, на утриманні одна малолітня дитина, мешканця АДРЕСА_2 , не судимого,

- за ч. 2 ст. 286-1 КК України із застосуванням ст. 69 КК Країни - на 2 (два) роки виправних робіт з відрахуванням у дохід держави 20 відсотків із суми його заробітку з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк сім років.

Початок строку відбування покарання вирішено обчислювати з дня, з якого фактично розпочато відрахування із заробітку засудженого.

Обраний раніше обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання скасовано.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 5496 (п`ять тисяч чотириста дев`яносто шість) грн. 70 коп. судових витрат на залучення експертів при проведенні експертиз.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 26.04.2023 на автомобіль "Hyundai Sonata", реєстраційний номер " НОМЕР_1 " скасовано, а вказаний автомобіль повернуто власнику.

в с т а н о в и л а:

Згідно вироку, 22 квітня 2023 року близько 01 год. 05 хв. ОСОБА_7 в порушення вимог підп. «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР), керуючи в стані алкогольного сп`яніння автомобілем марки "Hyundai Sonata", реєстраційний номер " НОМЕР_1 ", рухаючись по 187 км + 644 м автодороги М-21 "Виступовичі-Житомир" зі сторони м. Житомира в напрямку м. Бердичіва, у порушення вимог підп. «б» п. 2.3, п. 12.1 ПДР на прямій ділянці дороги не обрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, що призвело до втрати безпечного керування транспортним засобом та його виїзду за межі проїзної частини, внаслідок чого здійснив зіткнення керованого ним автомобіля з металевим відбійником, який розділяє транспортні потоки протилежних напрямків та розташований посередині проїзної частини.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) пасажир автомобіля "Hyundai Sonata" ОСОБА_13 отримала тілесні ушкодження у вигляді тупої поєднаної травми у вигляді закритої черепно-мозкової травми: струсу головного мозку, забійної рани на обличчі ліворуч; забою м`яких тканин лобної частки ліворуч; закритої травми грудної клітки; переломів 10, 11-го ребер ліворуч; закритої травми живота; розриву селезінки; закритої травми хребта: переломів 2-5-х поперекових хребців; синців на лівій верхній кінцівці, обох нижніх кінцівках, саден на правій кисті, які в сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Крім того, пасажир автомобіля "Hyundai Sonata" ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді тупої поєднаної травми у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійних ран волосистої частини голови, саден на обличчі, саден на обох кистях, розриву передньої хрестоподібної зв`язки, забою кісткового мозку обох виростків стегнової кістки, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості як такі, що не є небезпечними для життя, але призвели до тривалого розладу здоров`я.

Порушення водієм ОСОБА_7 вимог підп. «б» п. 2.3, п. 12.1 ПДР знаходиться у причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної ДТП та її наслідками.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок в частині призначеного покарання ОСОБА_7 основного покарання скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 за ч.2 ст. 286-1 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 7 (сім) років.

В решті вирок залишити без змін.

Не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 -1 КК України, фактичних обставин кримінального правопорушення, встановлених судом, та правильності юридичної кваліфікації дій обвинуваченого, вважає, що вирок в частині призначеного покарання є незаконним та необґрунтованим з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

На думку прокурора, призначене судом першої інстанції ОСОБА_14 основне покарання за ч. 2 ст. 286-1 КК України у виді виправних робіт на строк 2 роки з відрахуванням у дохід держави 20 відсотків із суми його заробітку не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину, при врахуванні даних про особу винного та обставин, що пом`якшують покарання, та відсутністю обставин, що обтяжують покарання

Зазначає, що суд не встановив таких даних про особу обвинуваченого, які б давали йому можливість дійти обґрунтованого висновку про те, що призначення в конкретному випадку більш м`якого покарання, ніж передбаченого законом, є дійсно необхідним і буде цілком достатнім для виправлення засудженим і попередження нових злочинів.

Посилається на те, що обґрунтовуючи можливість призначення ОСОБА_7 основного покарання із застосуванням положень ст.69 КК України у виді виправних робіт, судом не у повному обсязі дотримано вимоги п.3 ч.1 та ч.2 ст. 65, ч.2 ст.50 КК України та надано оцінку обставинам вчиненого останнім кримінального правопорушення, а саме: керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, в нічну пору лоби, наявність 2 потерпілих, швидкість керованого ОСОБА_7 автомобіля близько 160 км/год, рух по міжнародній автомобільній дорозі М-21 «Виступовичі - Житомир - Могилів-Подільський», що свідчить про його високу суспільну небезпечність.

На думку прокурора, суд дійшов помилкового висновку про можливість застосування ст. 69 КК України та призначення ОСОБА_7 основного покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 286-1 КК України.

Як наслідок, призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення, вчиненого останнім та особі обвинуваченого, оскільки за своїм розміром є явно несправедливим через м`якість.

Від потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 надійшли письмові заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких вони просять апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, заперечення обвинуваченого, захисника та потерпілої ОСОБА_9 на апеляційну скаргу прокурора, перевіривши апеляційну скаргу в межах визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про фактичні обставини кримінального провадження та доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду і наведених у вироку доказів, є обґрунтованими і законними та апелянтом не оспорюються. Розгляд кримінального провадження здійснювався у порядку визначеному ч. 3 ст. 349 КПК України.

Не оспорюється в апеляційній скарзі також правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286-1 КК України.

Що стосується доводів прокурора в апеляційній скарзі про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, м`якість призначеного покарання то вони є частково слушними виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 65 КК України суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

2. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

3. Підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинене кримінальне правопорушення, визначаються статтею 69 цього Кодексу.

За змістом ч.1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Відповідно до положень пункту 1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно роз`яснень, викладених у п.2 згаданої постанови, вирішуючи питання про вид і розмір покарання в кожному конкретному випадку, суд повинен визначати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, виходячи із сукупності всіх обставин вчинення злочину (форми вини, мотивів, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, ступеня участі кожного із співучасників у вчиненні злочину та ін.).

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

На переконання апеляційного суду суд першої інстанції мав підстави для застосування положень ст. 69 КК України при призначенні покарання ОСОБА_7 , врахувавши щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, відсутність обтяжуючих покарання обставин, відсутність судимостей, наявність місця роботи, позитивну характеристику, сімейний стан - одружений на потерпілій ОСОБА_9 , що в своїй сукупності вказує про обґрунтованість призначення більш м`якого покарання ніж передбачено законом.

Апеляційний суд також враховує і те, що на час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_7 має на утриманні малолітню дитину.

За таких обставин апеляційний суд не може погодитися з доводами прокурора про необґрунтованість застосування положень ст. 69 КК України.

Разом з тим, на думку колегії суддів призначаючи ОСОБА_7 на підставі ст. 69 КК України покарання у виді виправних робіт суд першої інстанції, в повній мірі не врахував тяжкість вчиненого злочину, характер та обставини його вчинення, а також наслідки, а саме те, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, допустив грубе порушення правил дорожнього руху, рухався зі швидкість близькою 160 км/год, в стані алкогольного сп`яніння, в комендантську годину, на міжнародній автодорозі, наявність двох потерпілих, яким спричинено тяжкі та середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що на думку апеляційного суду свідчить, що призначення йому покарання у виді виправних робіт за своїм видом та розміром є явно несправедливим через м`якість та не слугуватиме його виправленню та попередженню вчинення таких злочинів, як обвинуваченим так і іншими особами.

За таких обставин вирок в частині призначення ОСОБА_7 покарання не можна визнати законним та обґрунтованим, а тому апеляційний суд вважає за необхідне вирок суду першої інстанції в цій частині скасувати і ухвалити новий вирок на підставі вимог п.2 ч.1 ст.420 КПК України.

Суд апеляційної інстанції бере до уваги особу винного, який раніше не судимий, вину визнав повністю, позитивно характеризується, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не є особою з інвалідністю, є особою молодого віку, працює, одружений, має на утриманні малолітню дитину, відшкодував потерпілим завдану шкоду.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , апеляційний суд відносить щире каяття, сприяння розкриттю кримінального правопорушення та відшкодування заподіяної шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_7 , апеляційним судом (як і судом першої інстанції) не встановлено.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на позицію потерпілої сторони, яка претензій до обвинуваченого не має.

Між тим, така позиція потерпілої сторони не є обов`язковою для суду, натомість ураховується в сукупності з обставинами, передбаченими ст.65 КК України, і не має над ними юридичної переваги.

Враховуючи наявність обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме: щире каяття, сприяння розкриттю кримінального правопорушення та відшкодування заподіяної шкоди, відсутність обставин, які обтяжують покарання, особу винного, який раніше не судимий, характеризується позитивно, апеляційний суд на підставі ч.1 ст.69 КК України вважає за можливе призначити ОСОБА_7 більш м`який вид основного покарання, не зазначеного в санкції ч.2 ст.286-1 КК України, у виді обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.

На думку апеляційного суду, саме таке покарання відповідатиме вимогам ст.ст.50, 65 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень, як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.404,405,407,409,418,420 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу прокурора Житомирської окружної прокуратури -задовольнити частково.

Вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 27 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання - скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч.2 ст.286-1 КК України покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 2 (два) роки обмеження волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 7 (сім) років.

Строк відбування покарання рахувати з дня прибуття ОСОБА_7 до установи виконання покарання у виді обмеження волі.

В решті вирок залишити без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Касаційного Кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: