Номер провадження:1-кс/521/2634/24
У Х В А Л А

23 серпня 2024 року м. Одеса

Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Малиновської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця села Моринці, Звенигородського району, Черкаської області, офіційно не працевлаштованого, з середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

підозрюваного в кримінальному провадженні за № 0001083, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.08.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А :

Слідчий слідчого відділення відділу поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Одеській області лейтенант поліції ОСОБА_6 , звернулась до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України. Клопотання обґрунтовано тим, що слідчим відділенням відділу поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за

№ 0001083 від 22.08.2024 ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у зазначеному кримінальному провадженні здійснюється Малиновською окружною прокуратурою міста Одеси.

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ХІ від 24.02.2022, на території України з 24.02.2022 введено воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово продовжено, останній раз Указом Президента України № 469/2024 від 23.07.2024, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 3891-IX від 23.07.2024, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року строком на 90 діб.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений час, у невстановленому місці у ОСОБА_4 та ОСОБА_7 виник злочинний умисел на заволодіння чужим майном, для чого ними був розроблений план згідно якого ОСОБА_4 у мережі Інтернет знайомився з особами чоловічої статі, призначав їм зустріч, на якій ОСОБА_4 та ОСОБА_7 планували відкрито із застосуванням насилля заволодівати майном потерпілої особи.

20.08.2024 приблизно у обідній час, більш точний час встановити не вдалось можливим, ОСОБА_4 у соціальній мережі «Badoo» познайомився із потерпілим ОСОБА_8 , з яким домовився про зустріч 21.08.2024 приблизно о 21 годині вечора

Наступного дня, у зазначений час, потерпілий ОСОБА_8 разом із малознайомим йому ОСОБА_4 , який мав на меті відкрите викрадення майна потерпілого, зустрілись в районі 1 станції Люстдорфської дороги у м. Одесі та почали рух вул. Бреуса, при цьому ОСОБА_7 рухався позаду них витримуючи необхідну дистанцію.

Надалі задля реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_4 запропонував потерпілому ОСОБА_8 пройти приватним сектором, розуміючи, що у вказаному місці не так багато людей та їх злочинні дій будуть непомітні для оточуючих, що унеможливить перешкоджанню реалізаціі їх спільному з ОСОБА_7 злочинному умислу. Приблизно о 21 годині 10 хвилин рухались по пров. Овражний у м. Одесі. Однак, ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_8 про те, що вони йдуть не в тому напрямку, тому, розвернувшись, пішов в сторону вул. Якова Бреуса.

На зустріч ОСОБА_4 та ОСОБА_8 рухався ОСОБА_7 , який, порівнявшись паралельно із ОСОБА_8 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння наявним у потерпілого майном, діючи за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів, зрозумівши, що для отримання доступу до майна та подолання опору потерпілого необхідно застосувати до нього насильство, у зв`язку з чим зайшов йому за спину, здійснивши правою рукою утримуючий прийом, стиснув шию ОСОБА_8 та потягнув до низу з метою повалити останнього на землю.

У той же час, ОСОБА_4 , схопивши ОСОБА_8 за ноги, допоміг ОСОБА_7 повалити ОСОБА_8 на землю та, продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_4 , намагався витягнути з правої кишені

ОСОБА_8 мобільний телефон марки IPhone 12 Pro Max, який заздалегідь визначив предметом свого злочинного посягання, але потерпілий тримав телефон міцно рукою у кишені.

Після невдалих спроб витягнути ОСОБА_4 зазначений мобільний телефон з кишені ОСОБА_8 , ОСОБА_7 наніс декілька ударів долонями по обличчю останнього, тобто застосував насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

Після чого, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_7 , який продовжував тримати за шию потерпілого, відтягнули лежачого ОСОБА_8 до узбіччя, обличчям донизу та ОСОБА_4 наніс потерпілому декілька ударів в область ребер. У зв`язку із застосуванням насильства відносно ОСОБА_8 , останній послабив руку, якою тримав мобільний телефон, чим скористався ОСОБА_7 та вихопив з кишені ОСОБА_8 його мобільний телефон, а ОСОБА_4 в цей час зірвав сумку-бананку, що була одягнута через плече ОСОБА_8 , яка матеріальної цінності для потерпілого не несе.

В результаті вказаних навмисних дій ОСОБА_4 та ОСОБА_7 заволоділи наступним майном потерпілого, яке при ньому знаходилось, а саме:

- мобільний телефон марки IPhone 12 Pro Max, Silver, 512 GB, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , із номерами мобільних телефонів НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , вартістю 49 499 грн, який належить ОСОБА_9 та сумкою-бананкою, яка належить ОСОБА_9 , але не становить матеріальної цінності останньому.

Надалі, заволодівши зазначеним майном, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 покинули місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Вина підозрюваного ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, зокрема: протоколом затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину від 22.08.2024, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 , протоколом пред`явлення особи для впізнання за участю потерпілого ОСОБА_8 від 22.08.2024 та іншими зібраними у кримінальному провадженні доказами у своїй сукупності.

Відповідно до ст. 9 Конституції України міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Так, рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.07.2011, Суд зазначив (п. 175 справи), що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Таким чином, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , є цілком обґрунтованими, а не застосування запобіжного заходу не забезпечить належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Метою застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 є досягнення дієвості кримінального провадження та забезпечення виконання підозрюваною покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених

ч. 4 ст. 42 КПК України, зокрема: прибувати за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, виконувати обов`язки, покладені на нього рішенням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, підкорятися законним вимогам та розпорядженням слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а також запобігти спробам переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду та перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, шляхом зміни місця перебування і проживання.

Так, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від семи до десяти років. Таким чином, тяжкість покарання, яка інкримінується підозрюваному, а також той факт, що він самостійно в правоохоронні органи про вчинені злочини не повідомляв, підтверджує ризик його переховування від органів досудового розслідування та суду, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також, з метою уникнення кримінальної відповідальності, приймаючи до уваги, що ОСОБА_4 заволодів чужим майном, шляхом відкритого викрадення, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, ризик його незаконного впливу на потерпілого, свідків, схиляючи їх до викривлення показань.

Залишаючись на волі підозрюваний має можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, а також підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тому існує ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, враховуючи обставини за яких вчинено злочин, в рамках якого останній притягується, вказують на наявність ризику того, що підозрюваний може вчинити нове аналогічне кримінальне правопорушення перебуваючи в суспільстві, тобто існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року

«Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Окрім того, Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі «W. проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Відтак у слідства є достатні дані вважати про об`єктивну наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до підозрюваного ОСОБА_4 інших більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання

під вартою, так як жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наведеним ризикам.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, дані про особу підозрювану у скоєні злочину, наявність ризиків, передбачених ст. 177

КПК України, а також приймаючи до уваги те, що слідчий суддя своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що потребує більшої суворості в оцінці порушень цінності суспільства.

Прокурор підтримав клопотання в повному обсязі, вважає мету і підстави затримання обґрунтованими.

Захисник заперечувала, щодо клопотання прокурора, просила інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав захисника, просив обрати запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, оскільки має бажання працювати, та відшкодувати матеріальну та моральну шкоду потерпілому.

Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого необхідно задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст.198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, за результатом розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду. Тобто, у положеннях даної статті наголошується на тому, що у разі застосування до підозрюваного запобіжного заходу, вина особи не є ще доказаною. Відповідно до положень ч.1 ст.94 КПК України слідчий суддя, суд під час здійснення кримінального провадження, й зокрема під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу оцінюють докази з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності. Відповідно до ч.1 ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Під час обрання запобіжного заходу суд не повинен досліджувати питання доведеності вини підозрюваного, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Крім того, слідчий суддя в ухвалі про застосування запобіжного заходу не повинен обґрунтовувати вину особи, оскільки на вимогу п.1ч.1 ст.178 КПК України він лише оцінює вагомість доказів, або їх достатність, переконливість. У такому випадку, слідчий суддя, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, встановлює достатньо чи недостатньо доказів, наданих стороною обвинувачення щоб вважати, що особа вчинила кримінальне правопорушення. Досліджувати сутність доказів, викладених у клопотанні про застосування запобіжних заходів, або сутність доказів наданих стороною захисту, слідчий суддя не повинен. Фактично слідчий суддя перевіряє кількісну складову, а не якісну.

Слідчий суддя вважає, що застосування запобіжного заходу для підозрюваного ОСОБА_4 , у вигляді тримання під вартою, буде достатнім, необхідним для належної поведінки підозрюваного і таким, що зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, оскільки підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу під час розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Оцінюючи ризики, на які посилається слідчий у своєму клопотанні, слідчий суддя вважає доведеними ризик переховування підозрюваного ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду, оскільки останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покарання за який передбачено у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.

Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, зможе впливати на потерпілого, свідків, схиляючи їх до викривлення показань, тобто існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 залишаючись на волі має можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, а також підозрюваний маже перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

На наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється), вказує той факт, що підозрюваний ОСОБА_4 ніде не працює, не має законного джерела доходу, що може спонукати його до вчинення корисливих злочинів, з метою отримання коштів для забезпечення власного проживання.

Так, ризик переховування від органу досудового розслідування та суду підтверджується обставинами які встановлені в судовому засіданні, та яким слідчий суддя надає оцінку з урахуванням вимог ст. 178 КПК України, а саме вік підозрюваного - 24 років та стан здоров`я підозрюваного - відсутність скарг; майновий стан підозрюваного.

Слідчий суддя вважає, що застосування запобіжного заходу для підозрюваного ОСОБА_4 буде достатнім, необхідним для належної поведінки підозрюваного і таким, що зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, оскільки підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу під час розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено.

Обставин, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст. 183 КПК України - судом не встановлено.

Вирішуючи питання щодо застосування запобіжних заходів не пов`язаних з триманням під вартою суд вважає, що вони не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Відповідно до ч.3 ст. 5 Конвенції звільнення особи може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання, проте сторона захисту не надала таких гарантій.

Враховуючи положення ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України з урахуванням ч.4 ст. 182 КПК України.

Визначаючи розмір застави слідчий суддя враховує вимоги ч.4 ст. 182 КПК України. При встановлені розміру застави слідчий суддя враховує обставин кримінального правопорушення - розмір шкоди у заподіянні якої підозрюється ОСОБА_4 , майновий стан підозрюваного, який офіційно не працевлаштований, та доведені ризики, які передбачені ст. 177 КПК України. При цьому розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Таким чином, достатнім розміром застави для ОСОБА_4 , з урахуванням відомостей щодо матеріальних збитків, які викладені вище, який буде гарантувати виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України є 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При встановлені процесуальних обов`язків, які необхідно покласти на підозрюваного, слідчий суддя бере до уваги ч.5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 40, 131, 132, 176-178, 183, 193, 194 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И Л А :

Клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Малиновської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн., яку дозволити внести на депозитний рахунок, призначення платежу - застава за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу. Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

2) не відлучатися з населеного пункту в якому проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування зі свідками, іншими особами з приводу обставин вчиненого ним кримінального правопорушення;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин не повідомив про причину своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Строк дії ухвали слідчого судді обчислюється з моменту фактичного затримання, а саме з 22.08.2024 року та припиняє свою дію 20.10.2024 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1