УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000917 від 06.12.2023 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Єреміївка, Роздільнянського району, Одеської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, в ході досудового розслідування встановлено, що 05.12.2023 у період часу з 22:20 по 22:30, точний час у ході досудового розслідування невстановлено, водій ОСОБА_4 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння керуючи у темну пору доби технічно справним автомобілем марки Audi моделі А6 з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_2 , здійснюючи рух по проїжджій частині автодороги М-05 на 425 км+267 м, у напрямку руху до м. Київ, на якій організований рух в одному напрямку з двома смугами руху, зі швидкістю близько 140-160 км/год, грубо порушуючи вимоги

пп. «б» п. 2.3, п. 12.1, п. 12.2, пп. «ґ» п. 12.6, пп. «б» п. 12.9,

п. 13.1 «Правил дорожнього руху» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, будучи вкрай не уважним, не слідкуючи за дорожньою обстановкою та її зміною, не обравши швидкісний режим руху свого автомобіля та прийоми керування, які дозволили б йому, при впливі на органи керування транспортним засобом, мати можливість дотримуватися безпечної дистанції, щоб гарантувати дотримання безпеки собі й іншим учасникам, скоїв зіткнення правою кутовою частиною автомобіля марки Audi моделі А6 з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_2 із задньою лівою кутовою частиною напівпричепа Benalu з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_3 у складі з сідловим тягачем Man TGA 18/440 з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_7 , який рухався попереду в попутному напрямку на правій

смузі проїжджої частини автодороги М-05, відносно напрямку руху від м. Одеса до м. Київ.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки Audi моделі А6 з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_2 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримав тілесні ушкодження у вигляді травматичної ампутації правого стегна на рівні нижньої третини та травматичної ампутації лівої гомілки на рівні верхньої третини, які супроводжувалися кровотечою із ушкодженням прилеглих судин та ускладнились комбінованим шоком (геморгічним та травматичним) тяжкого ступеня (станом на 06.12.2023 за розрахунком шокового індексу Альговера (117/60=1,95) дорівнює 40% крововтрати 1,5 л та більше). Внаслідок вищевказаних травм утворено кукса на рівні нижньої третини правого стегна, яка спричинила втрату загальної працездатності в розмірі 65% та на рівні верхньої третини лівої гомілки, яка спричинила втрату загальної працездатності в розмірі 60%. Дані тілесні ушкодження не менш ніж на одну третину, були небезпечними для життя в момент заподіяння, та відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

Отже, водій ОСОБА_4 шляхом належного виконання пп. «б» п. 2.3,

п. 12.1, п. 12.2, пп. «ґ» п. 12.6, пп. «б» п. 12.9, п. 13.1 Правил дорожнього руху, мав технічну можливість запобігти дорожньо-транспортній пригоді і саме його фактичні дії знаходяться у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.

За вищевикладених обставин, 05.09.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Сторона обвинувачення звертається до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , обґрунтовуючи його тим, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення вказаних ризиків та виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків.

В судовому засіданні:

-прокурор клопотання підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити;

-захисник підозрюваного заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на наявність у його підзахисного міцних соціальних зв`язків, оскільки ОСОБА_4 одружений, має на утриманні малолітню дитину, є військовослужбовцем. Адвокат ОСОБА_5 звернув увагу слідчого судді, що підзахисним було відшкодовано витрати на лікування потерпілого. Просив застосувати відносно ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід.

-підозрюваний вину визнає, підтримав захисника.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, а також матеріали надані стороною захисту, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Згідно матеріалів поданого клопотання, 05.09.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення стороною обвинувачення підтверджується: протоколом огляду місця ДТП від 06.12.2023; висновком щодо результатів огляду на стан сп`яніння ОСОБА_4 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 ; висновком службового розслідування від 18.12.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 24.01.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 24.01.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 20.02.2024; висновком автотехнічної експертизи обставин ДТП №24-2520 від 06.05.2024; висновком судово-медичної експертизи №948 від 09.07.2024 стосовно ОСОБА_8 .

Зважаючи на дані, які містяться в наданих слідчому судді матеріалах, а також приймаючи до уваги п. 175 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.07.2011 року, згідно якого термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, слідчий суддя вважає доведеним у судовому засіданні наявність обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України.

Разом з тим, в рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі долучених до клопотання доказів, вирішує питання наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінальних правопорушень.

При розгляді клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя бере до уваги те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, який призвів до завдання потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, за що передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до восьми років.

Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопопрушення та те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні такого кримінального правопорушення, яке призвело до тяжких тілесних ушкоджень потерпілого, враховуючи суспільно-небезпечний характер такого кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до переконання, що наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик у вигляді можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

Також слідчий суддя звертає увагу на те, що свідки та потерпілий у даному кримінальному провадженні є особами особисто знайомими ОСОБА_4 . При цьому обґрунтованість повідомленої підозрюваному ОСОБА_4 підозри у тому числі підтверджується протоколами допиту таких осіб. В подальшому вони будуть допитуватися безпосередньо судом, у випадку направлення обвинувального акту до суду, а тому слдічий суддя приходить до переконання про існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику можливого незаконного впливу підозрюваним на свідків та потерпілого, схиляючи їх до надання неправдивих показань з метою уникнення ним кримінальної відповідальності.

Одночасно, слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до протоколів допиту свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які внаслідок ДТП отримали тілесні ушкодження різних ступеней тяжкості, останні не мають претензій морального та майнового характеру до ОСОБА_4 . Вказане, на думку слідчого судді не нівелює існування вищевказаного ризику у повному обсязі, проте дещо зменшує його.

Також слідчий суддя вважає обґрунтованим ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, в частині того, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню, так як він має багаторічний досвід роботи в структурі правоохоронних органів України та використовуючи набуті зв`язки із іншими співробітниками правоохоронних органів може перешкоджати кримінальному провадженню.

Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_4 в судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді застави, домашнього арешту та особистого зобов`язання є недоцільним, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, не забезпечать належне виконання підозрюваним обов`язків.

З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, а також наявних в рамках даного кримінального провадження ризиків, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, можливо шляхом застосування відносно такої особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак підстав для застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу слідчим суддею встановлено не було.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначає розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Як вбачається з наявних у слідчого судді матеріалів, які долучені стороною обвинувачення в обґрунтування поданого клопотання, ОСОБА_4 інкримінується можливе вчинення тяжкого кримінального правопорушення.

Так, згідно п. 2 абзацу 1 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч. 11 ст. 182 КПК України, застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Гафа проти Мальти», було встановлено що гарантія, передбачена статтею 5 §3 Конвенції покликана забезпечити явку обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підозрюваного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі. Оскільки питання, яке розглядається, є основним правом на свободу, гарантованим статтею 5, органи влади повинні докладати максимум зусиль для встановлення належного розміру застави. Крім того, розмір застави, має бути належним чином обґрунтований у рішенні про визначення застави і повинен враховувати майновий стан обвинуваченого.

Також, щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя повинен, враховувати положення ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину. При цьому судді слід мати на увазі, що, виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя враховує те, що на теперішінй час ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, вчинення якого призвело до сприченння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому. Крім того, слідчий суддя не може залишити поза увагою те, що в перід ймовірного вчинення інкримінованих підозрюваному дій, останній займав посаду в структурі правоохоронних органів України.

Таким чином, з урахування характеру кримінального правопорушення, у якому наразі обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , встановлених ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, особи підозрюваного, його майнового стану, слідчий суддя вважає, що у даному випадку доцільним є застосування до підозрюваного ОСОБА_11 запобіжного заходу з призначенням застави у розмірі 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень,

На думку слідчого судді, саме вказаний розмір застави буде в повній мірі гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного, у випадку її внесення, під загрозою звернення вказаного розміру застави в дохід держави за наявності відповідних для цього підстав (ч. 8 ст. 182 КПК України).

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 193-194, 196, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000917 від 06.12.2023 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 04.11.2024 з утриманням в Державній установі "Одеський слідчий ізолятор".

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

Роз`яснити підозрюваному, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на розрахунковий рахунок НОМЕР_5 , код отримувача (ЄДРПОУ) - 26302945, банк отримувача ДКСУ м. Київ, МФО 820172, отримувач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 строком до 04.11.2024, в межах строку досудового розслідування, наступні процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

1. не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора та/або суду;

3. повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4. утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

5. здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1