Номер провадження: 11-кп/813/2204/24
Справа № 946/5319/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_8 на вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18 липня 2024 року, у кримінальному провадженні №0000227, внесеному до ЄРДР 17.05.2024 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня спеціальна, не одруженого, особи на піклуванні відсутні, не працюючого, судимого Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ст. 190 ч.1 КК України до 200 годин громадських робіт,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,

установив:

Зміст оскарженого судового рішення.

Зазначеним вироком суду ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, та призначено покарання у виді пробаційний нагляд на строк два роки.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 71 КК України у порядку, передбаченому п. 4, 5 ч. 1 ст. 72 КК України, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04 березня 2024 року та остаточно призначено покарання у виді пробаційного нагляду на строк два роки три місяці.

У відповідності до вимог ст. 59-1 КК України покладено на ОСОБА_9 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано посаду (роботу).

Строк відбування покарання визначено вважати з часу приведення вироку до виконання.

Відповідно до оскаржуваного вироку, вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04 березня 2024 року ОСОБА_9 за ст. 190 ч.1 КК України було призначено покарання 200 годин громадських робіт.

10 квітня 2024 року до Ізмаїльського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області для виконання надійшов вищезазначений вирок суду, який набрав законної сили.

17 квітня 2024 року посадовими особами Ізмаїльського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області належним чином ознайомлено ОСОБА_9 з порядком та умовами відбуття призначеного покарання у виді громадських робіт та попереджено про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від відбування громадських робіт, яка передбачена ст. 389 КК України.

Цього ж дня, ОСОБА_9 отримав направлення Ізмаїльського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області від 17.04.2024 № 1819/28/11/24, для відбування покарання на об`єктах, підпорядкованих Ізмаїльській міській раді.

23 квітня 2024 року комунальним закладом позашкільної освіти (КЗПО) Ізмаїльської міської ради «Станція юних натуралістів» видано розпорядження № 22 від 22 квітня 2024 року, яким ОСОБА_9 з 23 квітня 2024 року зараховано до відбуття 200 годин громадських робіт, визначено перелік виконуваних робіт та складено графік часу і місця їх відбування.

Разом із тим, 25 квітня 2024 року ОСОБА_9 з`явився на відпрацювання згідно графіку та відпрацював лише три години. При цьому, діючи умисно, з метою ухилення від відбування призначеного судом покарання, без поважних причин згідно графіку, а саме 23 квітня 2024 року, 24 квітня 2024 року , 26 квітня 2024 року, 29 квітня 2024 року та 30 квітня 2024 року не з`являвся на його відпрацювання.

Таким чином, ОСОБА_9 будучи належним чином ознайомленим з порядком та умовами відбування призначеного судом покарання, письмово попередженим про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від відбування громадських робіт, один раз з`явився на відпрацювання, а саме 25 квітня 2024 року згідно графіку та діючи умисно, передбачаючи наслідки своїх протиправних дій, ухилявся від відбування покарання у виді громадських робіт, а саме 23 квітня 2024 року, 24 квітня 2024 року , 26 квітня 2024 року, 29 квітня 2024 року та 30 квітня 2024 року, що виразилось у невиході більше двох разів протягом місяця без поважних причин, маючи реальну можливість виконувати визначене йому судом покарання, тим самим злісно ухилився від відбування покарання у виді громадських робіт.

Своїми діями вчинив ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись із вироком суду, прокурор Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_8 , не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого, правильності кваліфікації його дій, звернувшись до суду із апеляційною скаргою, зазначив, що вказаний вирок суду підлягає зміні в частині призначеного покарання з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Аргументує тим, що, призначаючи остаточно покарання, суд першої інстанції застосував принцип частково складання покарань, та остаточно призначив покарання ОСОБА_9 у виді пробаційного нагляду на строк два роки три місяці, однак, навіть при повному приєднанні не відбутого покарання за попереднім вироком, суд міг призначити покарання не більше 2 років 24 днів пробаційного нагляду.

На підставі наведеного, прокурор просить вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18 липня 2024 року змінити в частині призначеного покарання, вважати ОСОБА_9 засудженим за ч. 2 ст. 389 КК України до покарання у виді 2 років пробаційного нагляду.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 71 КК України з урахуванням положень передбачених п. 4, 5 ч. 1 ст. 72 КК України частково приєднати невідбуте покарання за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.03.2024 року та остаточно визначити покарання у виді пробаційного нагляду на строк 2 роки 10 днів.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Позиція учасників судового розгляду в судовому засіданні.

Обвинувачений про день та час розгляду справи був повідомлений, з клопотанням про обов`язкову участь або відкладання судового засідання не звертався.

Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Вислухавши думку захисника та прокурора, які вважали за можливим проводити розгляд справи за відсутності обвинуваченого, апеляційний суд дійшов висновку розглядати апеляційну скаргу за відсутності останнього, оскільки апеляційним судом вжиті всі можливі заходи для їх повідомлення про призначення судового засідання в апеляційному суді, а в апеляційній скарзі не ставиться питання щодо погіршення становища обвинуваченого.

В судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити її у повному обсязі.

Захисник не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви апеляційного суду.

Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку суду, та кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 389 КК України в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому відповідно до ст. 404 КПК апеляційним судом не переглядаються.

Перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання обвинуваченому, колегія суддів доходить висновку, що вони є достатньо обґрунтованими, законними та підтверджуються матеріалами кримінального провадження з огляду на таке.

Серед завдань кримінального провадження, передбачених у ст. 2 КПК України, міститься вимога про те, щоб до кожного учасника кримінального провадження було застосовано належну правову процедуру та прийнято законне рішення, як під час розслідування справи, так і за результатами її судового розгляду.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У свою черги норми ст. 71 КК України урегульовують порядок призначення покарання у випадку, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення. Суд за таких обставин до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно з п. 4, 5 ч. 1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид, виходячи з такого їх співвідношення: одному дню обмеження волі або арешту відповідають вісім годин громадських робіт; одному дню обмеження волі відповідає один день пробаційного нагляду.

Такі вимоги закону України про кримінальну відповідальність носять імперативний характер та є обов`язковими для суду.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, до вчинення кримінального правопорушення у даній справі, вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04 березня 2024 року ОСОБА_9 за ст. 190 ч.1 КК України було призначено покарання 200 годин громадських робіт.

Тобто, призначаючи остаточне покарання за оскаржуваним вироком суд першої інстанції обґрунтовано застосував положення ст. 71 КК України.

Водночас, апеляційний суд вважає обґрунтовані доводи апеляційної скарги прокурора, що суд першої інстанції неправильно застосував вимоги ст.72 КК України, в частині приєднання невідбутої частини покарання у виді громадських робіт, із покаранням за оскаржуваним вироком у виді пробаційного нагляду та помилково призначив остаточне покарання у виді 2 роки 3 місяці пробаційного нагляду.

Так, визначаючі остаточне покарання за принципом частково складання, який застосував суд в оскаржуваному вироку, приєднанню підлягає не повний розмір (строк) покарання, призначеного за попереднім вироком, а лише та його частина, яка ще не була відбула особою на момент вчинення нового злочину.

Як вбачається з матеріалів справи, із 200 годин громадських робіт, призначених вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04 березня 2024 року, ОСОБА_9 не відбув 193 години (а.с.163-164 т.1).

Правила складання покарань у п. п.4, 5 ч. 1 ст.72 КК України встановлюють, що одному дню пробаційного нагляду відповідають вісім годин громадських робіт. Тобто, 193 години громадських робіт, можливо перевести в 24 дні пробаційного нагляду.

З огляду на наведене, остаточне покарання за правилами ст. ст. 71, 72 КК України ОСОБА_9 може бути призначено не більше ніж у виді 2 років 24 днів, у разі застосування принципу повного складання, на що суд першої інстанції не звернув увагу та неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

За таких обставин вирок суду щодо ОСОБА_9 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підлягає зміні в частині призначеного обвинуваченому покарання, а тому апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 370, 372, 376, 404, 405, 407, 420,421 532 КПК України, апеляційний суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18 липня 2024 року у кримінальному провадженні №0000227, внесеному до ЄРДР 17.05.2024 року, яким ОСОБА_9 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, змінити в частині призначеного покарання.

Вважати ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим за ч. 2 ст. 389 КК України до покарання у виді 2 років пробаційного нагляду.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 71 КК України з урахуванням положень, передбачених п. 4, 5 ч. 1 ст. 72 КК України, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.03.2024 року, та остаточно призначити покарання у виді пробаційного нагляду на строк 2 роки 10 днів.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим - в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3