Справа № 461/7853/24
Провадження № 1-кс/461/6575/24
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

24.10.2024 року місто Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові клопотання слідчої відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Холодновідка Пустомитівського району Львівської області, громадянина України, українця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не депутата, не адвоката,

встановив:

слідчим управлінням ГУНП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000449 від 12.04.2024, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Слідча відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 , за погодженням прокурора Львівської обласної прокуратури, звернулась до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покликаючись на те, що останній підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна. Також, вказує на необхідність забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, з огляду на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме підозрюваний може: переховуватися від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати або підробити документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати провадженню іншим чином, а саме повідомити співучасникам злочину про відомі обставини кримінального провадження та можливість уникнення ними передбаченої законом відповідальності; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Враховуючи зазначене, орган досудового розслідування вбачає необхідність у застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримала, з мотивів наведених у ньому.

Підозрюваний та його захисник, кожен окремо, просили застосувати інший більш м`який запобіжний захід, а також зменшити розмір запропонованої застави.

Подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст.184 КПК України.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти ризикам, передбачених у вказаній статті.

Органом досудового розслідування дії підозрюваного кваліфікуються за ч. 2 ст. 307 КК України за викладених у повідомленні про підозру обставин.

Згідно приписів ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу. Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи.

З матеріалів клопотання, слідчим суддею встановлено, що 23 жовтня 2024 року ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України, за адресою: АДРЕСА_1 .

24 жовтня 2024 року ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Підозра ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення обґрунтована зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

-рапортами оперативних працівників УКР ГУНП у Львівській області про виявлення кримінального правопорушення;

-матеріалами проведення НСРД;

-протоколами допитів свідка ОСОБА_7 ;

-протоколом огляду грошових купюр від 05.08.2024;

-протоколом огляду покупця від 05.08.2024;

-протоколом огляду місця події від 05.08.2024;

-протоколом про результати контролю за вчиненням злочину від 06.08.2024;

-висновком експерта №СЕ-19/114-24/18347-НЗПРАП від 12.09.2024;

-протоколом огляду грошових купюр від 23.10.2024;

-протоколом огляду покупця від 23.10.2024;

-протоколом огляду місця події від 24.10.2024;

-протокол обшуку від 24.10.2024;

-протоколом затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину від 23.10.2024.

Характер інкримінованого особі правопорушення, санкція статті за якою кваліфіковано дії підозрюваного, дані про його соціальні зв`язки вказують на високий ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, той факт, що на момент розгляду даного клопотання досудове розслідування триває, а отже не зібрані усі докази у межах даного кримінального провадження, не проведений весь комплекс слідчих (розшукових) та процесуальних дій, вказує на те, що інші ризики наведені слідчим у клопотанні мають місце і є обґрунтованими.

Слідчий суддя виходить з того, що ризиком у контексті кримінального провадження є певний ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

При вирішенні питання застосування запобіжного заходу слідчим суддею беруться до уваги дані про вік та стан здоров`я підозрюваного, характер вчиненого кримінального правопорушення, особу підозрюваного, його соціальні зв`язки та сімейне становище.

Водночас, у ході розгляду клопотання обставин, які перешкоджають застосуванню запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного не встановлено.

Також, ухвалюючи рішення за клопотанням, у даному конкретному випадку враховую, що ризики визначені ст. 177 КПК України є обґрунтованими, оскільки підтверджуються матеріалами клопотання, як і підтверджуються інші обставини визначені ч. 1 ст. 194 КПК України.

Приймаючи рішення за клопотанням, враховую також практику Європейського суду з прав людини, згідно якої тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

У свою чергу, доводи слідчого та прокурора про необхідність застосування практики Європейського Суду з прав людини є важливим аспектом захисту прав людини, але в даному кримінальному провадженні посилаючись на зазначену у клопотанні практику Європейського Суду з прав людини, прокурор та слідчий намагаються використати її не на користь особи, а з метою обтяження та погіршення її становища, а саме застосування більш суворого запобіжного заходу, що може становити ризики для справедливості кримінального провадження та дотримання прав, свобод та законних інтересів його учасників, відтак такі доводи відхиляються судом.

З урахуванням наведеного, оцінивши у сукупності наявні у клопотанні докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, а також оцінивши клопотання з точки зору його обґрунтованості, приходжу до висновку про необхідність застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищенаведеним у справі ризикам. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленої йому підозри, зможе забезпечити виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків та запобігти наведеним ризикам, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Злочин інкримінований підозрюваному передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.2 ч.5 ст. 182 КПК України).

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно (ч. 5 ст. 182 КПК України).

Разом з тим, враховую те, що розмір застави має встановлюватися головним чином з огляду на особу обвинуваченого, належне йому майно, іншими словами, з огляду на ступінь впевненості, що можлива перспектива втрати застави у випадку неналежного виконання процесуальних обов`язків буде достатнім стримуючим фактором. Оскільки відповідне питання є основоположним правом на свободу, гарантованим статтею 5 Конвенції, органи державної влади повинні докладати максимум зусиль для встановлення належного розміру застави. Тяжкість обвинувачень, пред`явлених особі, не може бути вирішальним фактором для виправдання розміру застави.

У даному конкретному випадку слідчий суддя враховує, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 відноситься до категорії тяжких злочинів. Окрім того, злочин відноситься до кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів, тобто який спричиняє шкоду здоров`ю населення, вчинений з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, що має суспільно небезпечний характер.

Водночас, приймаючи рішення за клопотанням, враховую те, що тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте воно у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

З огляду на наведене, а також приймаючи до уваги доводи підозрюваного та його захисника щодо спроможності внести запропонований розмір застави, вважаю за необхідне визначити такий з врахуванням усіх обставин справи встановлених в ході розгляду даного клопотання.

На підставі ч.3 ст.183, ч. 5 ст. 182 КПК України, з врахуванням особи підозрюваного, інших обставин встановлених під час розгляду клопотання, в тому числі обставин визначених ст. 178 КПК України, матеріального та сімейного становища підозрюваного, беручи до уваги те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у злочині, який відноситься до категорії тяжких, вчиненого умисно з корисливих мотивів, має суспільно небезпечний характер, вважаю за необхідне визначити підозрюваному розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ним своїх процесуальних обов`язків, у сумі 70 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 211960 гривень.

Керуючись ст.ст.176, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197 КПК України,

постановив:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 (шістдесят діб).

На підставі ч.3 ст.183 КПК України, визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обов`язків підозрюваним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у сумі 70 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 211960 (двісті одинадцять тисяч дев`ятсот шістдесят) гривень.

Підозрюваний ОСОБА_4 , інші особи, як заставодавці, мають право внести заставу у вказаному розмірі у будь-який момент протягом строку дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_8 або іншого слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом;

2) не відлучатися із с. Холодновідка Львівської області без дозволу слідчого СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_8 або іншого слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_8 або іншого слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Строк дії ухвали до 22 грудня 2024 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1