№ 1-кс/755/2966/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" вересня 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Києва, громадянину України, українцю, з вищою освітою, офіційно не працюючому, перебуваючому у цивільному шлюбі, зі слів маючому на утриманні дитину 2016 р.н., зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимому: 12.04.2019 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України до 5 років позбавлення волі, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001308 від 11.04.2024 року, за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 317, ч. 2 ст. 307 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 .

Клопотання погоджено з прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 .

Клопотання мотивоване тим, що в провадженні слідчого відділу Дніпровського УП ГУНП у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження №0001308, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.04.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 317, ч. 2 ст. 307КК України.

Досудовим розслідуванням було встановлено, що ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, що охороняють здоров`я населення України, у порушення вимог ст. ст. 7, 12, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та зловживанню ними», будучи особою, яка систематично вживає наркотичні засоби та/або психотропні речовини, в силу чого, достовірно знаючи про порядок обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів на території України, а також, про відповідальність за незаконний обіг наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, керуючись мотивами підтримання стійких зв`язків з особами, схильними до вживання наркотичних засобів та/або психотропних речовин, реалізовуючи свій прямий злочинний умисел, спрямований на безперешкодне незаконне вживання ними психотропних речовин та/або наркотичних засобів у невстановлений досудовим розслідуванням час,організував за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , право приватної власності за яким не значиться, місце для незаконного, систематичного, безоплатного вживання широким колом осіб психотропної речовини РVР, обіг якої заборонено та наркотичних засобів, відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 року, оскільки особливо небезпечна психотропна речовина РVР віднесена до списку № 2 таблиці І Переліку, затвердженого вищевказаною Постановою, яке утримував з метою надання іншим особам для незаконного вживання наркотичних засобів та/або психотропних речовин, та забезпеченням їх необхідними засобами для вживання, доки його протиправну діяльність не було припинено працівниками поліції 12.09.2024 року.

У ході цього, ОСОБА_5 , посягаючи на встановлений законодавством України порядок у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, зокрема Законами України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15.02.1995 року,22.08.2024 року, використовуючи приміщення квартири АДРЕСА_2 , та яке перебуває в користуванні ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, направленим на забезпечення незаконного вживання наркозалежними особами психотропних речовин та/або наркотичних засобів, надав невстановленим особам вказане приміщення з метою незаконного вживання психотропної речовини РVР та наркотичних засобів.

Так, ОСОБА_5 , усвідомлюючи характер протиправних дій, діючи умисно, 22.08.2024 року, приблизно о 15 годині 58 хвилин, надав вказане приміщення квартири, яке перебуває у його користуванні, для незаконного вживання психотропної речовини РVР, яку він перебуваючи у приміщенні квартири разом з невстановленою особою вжив за допомогою медичного шприца, здійснивши внутрішньовенну ін`єкцію.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у наданні місця для незаконного вживання психотропних речовин, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 317 КК України.

Крім того, ОСОБА_5 , посягаючи на встановлений законодавством України порядок у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, зокрема Законами України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15.02.1995 року, 25.08.2024 року, використовуючи приміщення квартири АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, направленим на забезпечення незаконного вживання наркозалежними особами психотропних речовин, повторно надавав їм вказане приміщення з метою незаконного вживання психотропної речовини -РVР

Так, ОСОБА_5 , усвідомлюючи характер протиправних дій, діючи умисно, 25.08.2024 року, приблизно о17 годині 50 хвилин, надав вказане приміщення квартири, яке перебуває у його користуванні, невстановленому досудовим розслідуванням особі чоловічої статті, для незаконного вживання психотропної речовини РVР, яку вказаний чоловік, перебуваючи у приміщенні квартири, вжив, вдихаючи носовою порожниною.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у наданні місця для незаконного вживання психотропних речовин, вчиненого повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2ст. 317 КК України.

Зокрема, ОСОБА_5 , посягаючи на встановлений законодавством України порядок у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, зокрема Законами України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15.02.1995 року, 28.08.2024 року, використовуючи приміщення квартири АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, направленим на забезпечення незаконного вживання наркозалежними особами наркотичних засобів, повторно надавав їм вказане приміщення з метою незаконного вживання наркотичного засобу - канабісу.

Так, ОСОБА_5 , усвідомлюючи характер протиправних дій, діючи умисно, 28.08.2024 року, о 22 годині 35 хвилин, надав вказане приміщення квартири, яке перебуває у його користуванні, невстановленій досудовим розслідуванням особі чоловічої статті, для незаконного вживання наркотичного засобу - канабісу, яку вказаний чоловік, перебуваючи у приміщенні квартири, вжив вдихаючи ротовою порожниною за допомогою саморобного пристрою для куріння.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у наданні місця для незаконного вживання наркотичних засобів,вчиненого повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 317 КК України.

Крім цього, встановлено, що ОСОБА_5 , визначивши збут особливо небезпечних психотропних речовин, як головне джерело для здобуття коштів і матеріальних благ для свого існування, з корисливих мотивів, всупереч врегульованих законом суспільних відносин щодо порядку обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, за допомогою мобільного додатку «Телеграм» у переписці з невстановленою досудовим розслідуванням особою домовився щодо незаконного придбання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якого обмежено - PVP, з метою подальшого роздрібного збуту наркозалежним споживачам.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, за допомогою мобільного додатку «Телеграм» у переписці із невстановленою досудовим розслідуванням особою домовився щодо незаконного придбання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якого обмежено - PVP, з метою подальшого збуту. Після чого, у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб, ОСОБА_5 отримав невстановлену кількістю згортків з особливо небезпечною психотропною речовиною - PVP, яку в подальшому, помістив за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 ,тим самим, придбав та почав зберігати з метою збуту.

У подальшому, 12.09.2024 року, у період часу з 07 години 09хвилин до 09 години 25 хвилин, за адресою: АДРЕСА_1 ,за місцем проживання ОСОБА_5 було проведено обшук, під час якого, вилучено43зіп-пакети з невідомими речовинами, в одному з яких, виявлено особливо небезпечну психотропну речовину - PVP,масою 0,429 г., яку ОСОБА_5 умисно, незаконно, протиправно, з корисливих мотивів, всупереч вимогам Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини та прекурсори» від 15.02.1995 року, «Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом», затвердженого постановою КМУ № 589 від 03.06.2009 року, придбав та зберігав, з метою подальшого збуту.

PVP, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року № 770 (із змінами) Списку №2 «Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено» в Таблиці І «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у незаконному придбанні та зберіганні особливо небезпечної психотропної речовини, з метою подальшого збуту, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

12 вересня 2024 року ОСОБА_7 був затриманий у порядку ст. 208 КПК України.

12 вересня 2024 року, приблизно о 17 годині 40 хвилин, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.317, ч. 2 ст. 317, ч. 2 ст. 307 КК України.

Наявність підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих йому кримінальних правопорушень обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами за результатами проведення негласної слідчої розшукової дії - аудіо-, відео контроль, де зафіксовані численні протиправні дії ОСОБА_5 ; протоколом обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 , у ході якого, вилучено чисельну кількість зіп-пакетів з кристалічними та порошкоподібними речовинами, ємності з речовиною рослинного походження зеленого кольору, саморобними пристроями для куріння, пакувальними матеріалами (зіп-пакетами), електроні ваги, численну кількість використаних медичних шприців із залишками речовини бурового кольору; висновком експерта за результатами проведення судової експертизи матеріалів речовин і виробів від 12.09.2024 року, згідно з яким, у наданій на дослідження речовині виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено -PVP; протоколами допитів свідків; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

У порядку ст. 177 КПК України встановлені ризики, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_7 може ухилитись від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_10 у разі визнання його винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 317, ч. 2 ст. 317, ч. 2 ст. 307 КК України, у вчиненні яких він підозрюється, та можливість призначення йому покарання пов`язаного з позбавленням волі на строк до 10 років з конфіскацією майна; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється, оскільки ОСОБА_7 не має постійного джерела доходів,офіційно не працює, єдиним встановленим джерелом його доходів є зайняття протиправною діяльністю, у вчиненні якої він підозрюється; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки в ході обшуку можливо не всі речі та предмети були знайдені та вилучені. При цьому, не були встановлені всі місця зберігання заборонених в цивільному обігу речей та предметів.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не може бути застосовано до підозрюваного ОСОБА_9 , у зв`язку з тим, що останній офіційно не працює, не має постійного джерела доходів та підозрюється у вчиненні умисного злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років.

До підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді особистої поруки не можливо застосувати у зв`язку з тим, що відповідно до ч. 1 ст. 180 КПК України, особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважатиме такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, проте, з оточення підозрюваного, вказані особи, які могли би виступати в якості поручителя, відсутні.

Також, до підозрюваного ОСОБА_9 не може бути застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у зв`язку з тим, що така міра обмеження особистої свободи буде не дієвою, оскільки ОСОБА_7 може використовувати місце мешкання для подальшого зберігання та збуту наркотичних засобів та продовжувати надавати місце свого мешкання для незаконного вживання наркотичних засобів та психотропних речовин. Крім того, перебуваючи в умовах, не пов`язаних із позбавленням волі, ОСОБА_7 зможе суттєво перешкоджати повноті досудового розслідування,оскільки, наразі встановлюються інші учасники вчинення злочину та встановлюються їх місцезнаходження.

Також, слідчим та прокурором при зверненні до суду з відповідним клопотанням враховано вимоги Конвенції ООН про боротьбу проти незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, ратифіковану Україною 25.04.1991 року, відповідно до якої, незаконний обіг є міжнародною злочинною діяльністю, припинення якої вимагає невідкладної та першочергової уваги, а також те, що кожна сторона повинна враховувати серйозний характер цих правопорушень та передбачати застосування таких санкцій як тюремне ув`язнення, або інші види позбавлення волі.

Беручи до уваги обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме - наявність вагомих доказів про вчинення інкримінованих ОСОБА_10 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 317, ч. 2 ст. 317, ч. 2 ст. 307 КК України, тяжкість покарання, високий ступінь суспільної небезпеки, практику Європейського суду у справах боротьби з наркозлочинністю, відсутність постійного місця роботи та міцних соціальних зв`язків, а також те, що підозрюваний, розуміючи ступінь тяжкості інкримінованих йому кримінальних правопорушень та передбаченого за них покарання, перебуваючи на волі, може здійснити дії, зазначені у клопотанні, та те, що незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини є злочином, безпосереднім об`єктом якого є здоров`я людей, а тому, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, зазначивши, що підозра є обґрунтованою та на даний час, існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, оскільки є особою раніше судимою і в разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, останньому загрожує покарання у виді 10 років позбавлення волі, може вчиняти нові кримінальні правопорушення для забезпечення своїх потреб, оскільки відсутня інформація про те, що підозрюваний має офіційне джерело доходу, а тому, більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання, оскільки підозра є необґрунтованою, на даний час, його підзахисному повідомлено про підозру за ч. ч. 1, 2 ст. 317, ч. 2 ст. 307 КК України, однак, останній є наркозалежною особою і він цього не заперечує, зокрема, притягався до кримінальної відповідальності за ст. 309 КК України, відбув покарання та продовжує вживати наркотичні засоби, і в даному випадку, сторона обвинувачення задокументувала те, що підозрюваний ОСОБА_5 вживає наркотичні засоби разом зі своєю дружиною. З протоколів негласних розшукових слідчих дій вбачається, що до його підзахисного нібито приходять інші особи та вживають наркотичні засоби, однак, не зрозуміло, з якою метою дані особи прийшли за місцем проживання ОСОБА_5 , однак, вказані особи є знайомими останнього, з якими вони товаришують сім`ями, що не дає можливості стверджувати, що його підзахисний надає своє помешкання останнім для вживання наркотичних засобів. Щодо вилучених наркотичних засобів, то під час проведення обшуку пояснення надавав не підозрюваний ОСОБА_5 , а його дружина, яка відповідно до протоколу її допиту проживає за іншою адресою. Його підзахисний заперечує той факт, що вилучені наркотичні засоби належать саме йому, а тому, підозра є необґрунтованою. Крім того, зі слів підозрюваного ОСОБА_5 йому стало відомо, що останній має ряд захворювань і в умовах Державної установи «Київський слідчий ізолятор», він не зможе отримувати належне лікування, зокрема, має постійне місце проживання (квартира належить його матері) та має на утриманні дитину 2016 р.н., у зв`язку з чим, прохав застосувати до його підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби за його місцем проживання.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника, зазначивши, що він проживає разом з цивільною дружиною, ваги, які знайшли під час обшуку, у нього залишилися ще з того часу, коли він працював ювеліром, а зіп-пакети призначені для зберігання ювелірних прикрас.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку учасників кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Стаття 192 КПК України передбачає право слідчого за погодженням з прокурором звернутися із клопотанням про застосування запобіжного заходу до особи, яку затримано без ухвали про дозвіл на затримання за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У частині 2 статті 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог статті 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

За правилами ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст.176 цього Кодексу.

Статтею 184 КПК України визначено, що клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, і повинно містити: 1) короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа; 2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; 4) посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу; 5) виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; 6) обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів; 7) обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного, обвинуваченого конкретних обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу.

Копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, надається підозрюваному, обвинуваченому не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання. До клопотання додаються: 1) копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання; 2) перелік свідків, яких слідчий, прокурор вважає за необхідне допитати під час судового розгляду щодо запобіжного заходу; 3) підтвердження того, що підозрюваному, обвинуваченому надані копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу. Застосування запобіжного заходу до кожної особи потребує внесення окремого клопотання.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Частиною 5 статті 9 КПК України визначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ч. 5 ст. 193 КПК України, будь-які твердження чи заяви підозрюваного, обвинуваченого, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення його винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, або у будь-якому іншому правопорушенні.

Відповідно до ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Судом було встановлено, що 11.04.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001308 були внесені відомості за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 317, ч. 2 ст. 307 КК України.

13 вересня 2024 року старший слідчий СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001308 від 11.04.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 317, ч. 2 ст. 307 КК України, яке погоджене з прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Києва, оформлене відповідно до вимог ст. 184 Кримінального процесуального кодексу України. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання та якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу. Таким чином, слідчим виконані вимоги ч. 3 ст. 184 КПК України.

12 вересня 2024 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 317, ч. 2 ст. 307 КК України.

У судовому засіданні, на думку слідчого судді, встановлена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 317, ч. 2 ст. 307 КК України, наявними доказами, а саме: протоколом огляду від 07.09.2024 року; протоколом обшуку від 12.09.2024 року; висновком експерта № СЕ-19/111-24/52543-НЗПРАП від 12.09.2024 року; постановою про визнання речовими доказами від 12.09.2024 року та іншими долученими до клопотання матеріалами у їх сукупності.

Крім того, у судовому засіданні стороною захисту, відповідно до положень ч. 5 ст. 132 КПК України, не було надано суду належних і допустимих доказів, які свідчили б про необґрунтованість пред`явленої підозри.

При цьому, слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, однак, відповідно до вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображеній у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає те, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32), те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі й тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, репутацію підозрюваного, майновий стан, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Слідчий суддя, також враховує, що за злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , а саме ч. 2 ст. 307 КК України, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією майна та є тяжким, у розумінні ст. 12 КК України.

Вказані вище обставини, а також підвищена суспільна небезпека злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , на думку слідчого судді, дають підстави для висновку, що існують з боку підозрюваного ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме, можливість переховування від органів досудового розслідування та суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків.

Таким чином, враховуючи обставини, перераховані у ст. 178 КПК України, а також доведеність прокурором під час судового розгляду клопотання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не зможе запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам, тому клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно задовольнити.

Крім того, слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Також ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбаченим цим Кодексом, крім випадків передбачених частиною четвертою цієї статті.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 110, 176-178, 183, 186, 193, 194, 196, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, строком на 60 днів, тобто до 10 листопада 2024 року включно.

Визначити ОСОБА_5 заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно становить 242 240 грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним, так й іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Дніпровського районного суду м. Києва (Отримувач: ТУДСАУ в місті Києві, , МФО: 820172, Банк: Державна казначейська служба України м. Київ, р/р № UA1012089), у разі внесення якої він підлягає звільненню з-під варти.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на підозрюваного, у разі внесення застави, наступні обов`язки: не відлучатись за межі м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження; прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора або суду залежно від стадії кримінального провадження; повідомляти слідчого, прокурора або суд, залежно від стадії кримінального провадження про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі порушення ним обов`язків, покладених на нього в цій ухвалі, застава звертається у дохід держави.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: